Káráni — Kardus.

671

Káráni, n., trestání, das Strafen, der Verweis. V., Kom. Metla a k. Br. — K. se, Besserung. Plk.

Karantena, y, f., z fr., quarantaine, Quarantäne = 40 dnů; policejní prostředek k uvárování nakažlivých nemocí. S. N. (Kdo z krajiny, v které nějaká nakažlivá nemoc zuří, jinam přijde, musí 40 dní na jistém místě se zdržovati a neobjeví-li se po tento čas na něm táz nemoc, potom teprv dále se pouští).

Karap, a, m., carapus, ryba úhořovitá. Krok.

Karas, a, karásek, ska, m., carassius, die Karausche, ryba kaprovitá. K. obecný, větší. Vz S. N., Frč. 287.

Karásek, vz Karas. — K., v pivováře, das Abtropfsbrett. Us. — K., pletené pěčivo. Jg.

Karasový, Karauschen.- Jg.
Karat, u, m., it. carato, das Karat. Cf. řec. xqeqštuv. Váha k určování tíže 1. dráhých kamenův, 2. zlata; 24 karatův = hřivně, 1½ k. = lotu. Vys., Jg.

Karatel, e, m., pl. -lé, Ermahner, Bestrafer.

Karatelka, y, karatelkyně, č, f., Bestraferin.

Káratí, kárim a káří, al, án, ání; káratvati — trestati, strafen, zůchtigen; domlouvati, napomínati, schelten; se — trestati se; káti se, sich bessern. Jg. — abs. Kdo kářa, ten miluje. Pk. — koho na čem: na zdravi, na eti, na těle, na penězích. Jg. — koho čím: lenstvem. Vz Lenstvo. K. koho hrdlem, L., strachem. Har., V. — 2. — domlouvati, napomínati. — co, koho. Hrncu kotel kářa, černa sta oba. Silhavý slepého kářa. Prov. Jiné kářiš, sám se příhřáš. Lb. Vz Pleskati se v čem. Meč křivdy karajici. L. S. 52. — koho čím: řeči, St. N. 305., slovy. Jg. — koho z čeho: z neposlušenstvi. Br. K. koho z hříechu. St. N. 139. — Anth. II. 29., Tov. 103. — koho za co: za viny. C. — pro co: Brs. 96. — se kým, čím: příkladem jiných se kárati (káti se). V. — se s kým. Netřeba to dítě bíti, ani se s nim kárati. Us. — že. Káral ho, že neposlechl. Us. — co adv.: přísně někoho k. — koho skrze šp. m. z čeho, pro co. Dkyby skrze s akkus. se položilo, značil by se tím prostředek, kterým kárání se děje: Lid z neposlušenství káral skrze svého sluhu. Brs. 96. — K. koho k vůli něčemu šp. m.: o něco, pro něco, za něco, z něčeho. Brt. Km. n. b. II. roč. 157. — Kárati, v Krkonosích: dohejbaf. Kb.

Karatování, n. (míchání stříbra nebo mědi se zlatem): červené, bílé, míchané neb míšené. Nz. Karatirung. Vz S. N.

Karatový, Karat.-
Karavana, y, f., společnosť cestujících ve vých. zemích. Rk. Vz S. N. Karavane.

Karavanský čaj = po zemi vezený. Rk. Karavanen.-

Karba, y, f., karb, u, m., truhlík, v němž se malta dělá. Us. u Bělohr. — K., kůš na hnůj. Us. u Bydž. Mý. — K., malta, Mörtel. — Us.

Karbal, u, m., košik, Korb. Na Slov.

Karban, u, m., cf. střlat. carbona, hrnce na losy, der Los-, Glückstopf. V. Do karbanu choditi, sážeti (o peníze hrátij. Us. — K., nyní hra v karty).

Karbanatle, pl., m., karbanátky, Karbanatel, smaženky, konsky smaženého masa. — Rk.

Karbanice, e, f., eine starke Spielerin. Karbanický, Glücks.-

Karbanictví, n., starkes Spielen. Vz Karban.

Karbaník, a, m. Vz Tous, Vyhráti. Starker Spieler. Vz Karban.

Karbaniti s kým kde = karban držeti, spielen (vz Karban). — oč. Se sousedem v hospodé o peníze do noci, stark spielen. Vz Karban.

Karbet, u, m., fr., courbette, it. corvette, krátký kalup konč, ein kurzer Galopp. Zer. Vz více v Gl. 88.

Karbička, y, f., malá vráska, kleine Runzel. Us. Petrov. Deh.

Karbinee, nce, m., lycopus. K. obecný (vlčí noha, 1. europaens), vysoký (l. exaltatus). FB. 61.

Karbolová kyselina (fenylová). Vz S. N. Karbouditi se, il = nelibiti se, widerwärtig sein. Us. Petrov. Deh.

Karbovačka, y, f., dřívko, jimž pekari chlěb po vchu vroubkují, karbuji. Us., Deh. — K., kopisť na vápno, Rührstange, Kalkhacken.

Karbováni, n. K. hroznů = mačkáni. Vz více v Čk. 343. — K. vápna = míchaní.

Karbovati co: vápno (vodon a pískem je zadělávati); 2. míchati, mísechen: vodu (kaliti), vino (vino z hroznů tlaciti). — Kment k. (nabírati, faldivati), falten. — Vojáci každého karbovali (sekali). L. — U řezníka k. (hauen) = prvou čtvrť vola sekati. D.

Karbovna, y, f., Malterei. Rk.
Karbový, Mörtel.-

Karbunkul, u, m., z lat., carbunculus, Karfunkel, V., Kom.; tmavočervený granit; 2. zapálený vřed, Rk., zlý nečit. S. N.

Karbunkulový, Karfunkel.- K. pečef, Br., vřed.

Kardašova Řečice, gt. Kardašovy Řečice atd., f. (Kardašova dle .Oteca'), mě. jíž. od Táboru.

Kardati, zastr., kárati, strafen. Aqn.

Kardi-a, e, f., bylo mě. v Chersonesu. — Kardijský.

Kardinal, a, m., z lat. V. Vz S. N. Stran titulu vz Eminenci. — K., pták, coccothraustes cardinalis, in sev. Americe. Frč. 353. — K., druh studenčeho nápoje (z vína, citroníku kytajského a cukru). Vz S. N. — Kardinalni = hlavní. K. body, etnosti. Kardinal.- Kardinalský: klobouk, odév, Kardinal.- Rk. —

Kardinalství, n., Kardinalwürde. Kom.

Kardivida, y, f., či srdeovka jest algebraická křivka 4. řádu, v niž veškeré tětivy určitým bodem (počátkem k-y) vedené protinají se kruhem, jehož obvod týmž bodem běží, na dvě polovice průměru tohoto kruhu (základného) rovné. S. N. (Ja).

Kard-us, u, m., cardus, přímětník. — K., zahradní, vz Artyšok.

672

Kardyany — Karnaval.

Kardyany, pl., m., druh jablek špiny i masa červeného, větší panenských. Us.

Karé, lépe: karré, e, n., nesklonné, z fr. quarré, vojenský čtverhraný šik. Das Quarré. — Jg.

Karel, rla, Karlik, a, Karliček, čka, m., jm. mužské, Karl. K. boromejský, veliký, lysý, tlustý atd. Vz S. N. — 2: pidimážik, trpaslišk, Zwerg. — Karelňý neb kařelňý — trpasličný, zakralšý, Zwerg. — Rostl.

Karence, e, f, z lat., nedostatek, srážka, Karenz.

Karenňní léta, po která duchovní hodnostář musí dávati část svých příjmů pozůstalým po svém předehádei. S. N. K. taxa srážková. Rk. K. doba, po kterou kdo nečto musí čekati. Karenz.

Kareta, y, f, z it. carreta, dvonkolý vůz. Gl. 88. — K., špatný vůz. Llk.

Karetné, čho, n. Kartengeld. Us.

Karetní, -tný, Karten-. K. hra, V., listy. Kom.

Karetnice, e, f. Kartenmacherin, -spielerin. Jg. —

Karetnietví, n., Kartenmacherin, Karten-spielerin. Jg.

Karetník, a, m., Kartenmacher, -spieler, D.

Karfiol, u, m., z it., květná kapusta, Rk, květník, květák, květové neb květňové zeli. Blumenkohl. Sp. Růže karfiolu. Vz Kapusta.

Karfreit, Korbod v Přímoři.

Karfunkul, vz Karbunkul.

Karhač, e, m., kárač, Strafer. Na Slov.

Karhan, u, m., hrnce, Topf. V. — K., a, m., přezdivka, fakan, Fratz. Na Mor.

Krháně, éte, n. = fakáně, Fratz. Na Mor.

Khatati = káratí, strafen. — koho. Na Slov.

Kharhavý, kárhavý, scheltend. Na Slov.

Kari-a, e, f., byla krajina v Malé Asii.

Kar, a, pl. Karové, n. Karan, a, m. — Karský.

Kariama, y, f. K. chocholatá, dicholophus eristatus, pták. Vz Fiè. 318.

Kariera, y, f., lépe: karriera, z fr. carriere, vz toto.

Karikatura, y, f., z it. caricare = přeháněti; pitvora či vytěčení individualného a skutečného v úmyslu přelmanosti; až ku přepiatosti zvýšený určitý charakter, jenž timto nadbytken charakteristikého může pozbyti toho, co na němu vlastné charakteristiké, čímž poskytuje jen nějaké podobnosti s onou určitosti. Vz S. N. Karikatur, Zerrbild, Zerrgemälde, Spottbild, Fratzen gesicht.

Kariola, karka, dvoukolí vozík. Kariohní pošta. Rk.

Karkule, e, karkulka, y, f. čapka. V. Dle Gl. 88, šátek na hlavu, čepeček dětský z pestrých kousků sešitý, z lat. caracalla, kteréžto slovo z řeči gallské pocházející plášť z pestrých kusů zhotovený znamenalo. Haupttuch; Kinderhaube.

Karkulni, Hauben. —

Karla, y, f., Karolina.

Karlátkový, Zwetschken.

Karle, ete, karlátko, a, u., stůrňek umění v malosti zachovalý, krsek, Zwergelbaum. — Karlata, karlátka, n., pl. — svestky sedmi-

hradské n. uherské. Kom. — K. = slívy kulaté, Us., také na Mor. Vz Čl. 37.

Karlee, v ohec. mluvě sp. m. tkadlee.

Karliček, čka, m., vz Karel. Karlchen.

Karlík, a, m. Karlchen. — K., trpaslik, Zwerglein. — K., Schubkarren. Na Slov.

K., ves v Berounsku, Karlsberg. Jg.

Karlín, a, m., předněsti pražské. Karolinenthal. — Karlínský.

Karloťn, a, m., Karlův Týn. Vz Karlštein.

Karlov, a, m., Karlův (dvůr), v Praze. Karlshof. Vz S. N.

Karlovary, dle ‚Dolany‘, m., pl. Karlovy Vary. Karlsbad. — Karlaroský, Karlsbader. K. voda, sůl, pramen.

Karlovič, Karlowitz, ohec v slavon. Hračníci vojenské. Vz S. N.

Karlovee, vee, m., Karlstadt, mě. v Chorvátsku. Vz S. N.

Karlovice Veliké, ves u N. Jičina na Mor. Karlovy Lázně — Karlovy Vary. Vz Karlovary.

Karlsov, Karlovo, u Opavy.

Karlsberg, Karlovec u Dvorce na Mor.

Karlsdorf, a) Karlov na Mor. u Rymatova, b) Karlov u Prostějova.

Karlsmarkt, Karlovice v prus. Slez.

Karlsstadt, vz Karlovec.

Karlštein, a, m., neprávě u novějších: Karlův Týn. S. N., S. a Ž. Vz vee ve S. N.

Karlův, -ova, -ovo, Karls-. Karlova kollej, das Karolin. — Karlovy vary, vz Karlovary.

Karman, u, m., široké dřevo na hrade voru či plti. Am. Slovo dle Jg. špatné, slov. z maď.

Karmanovati, na proudivatých řekách veslovati. Na Slov. Am. Vz Karman.

Karmaš, e, m, z něm. Kirchmess, posvěceni, hody. Rk.

Karmazin, u, m., vz Vino. — K., červen, barva červená z červce. Klat. 141.

Karmazinový, karmasinroth. V.

Karmel, a, m., hora v Syrii.

Karmelitani, iád duchovni, Karmelitaner. Vz S. N. — Karmelitka, y, t., Karmelitineriu. — Karmelitský lépe než: Karmelitanský. Karmelitaner.

Karmeš = karmaš.

Karmín, u, m., barva jasně červená. Odvar košeněly kameneovým roztokem hned se sráží, alkaliemi violovatí, kyseliny pak z něho vylucují prášek přejemný a ohnivý červený: karmin. Sfák 583. K. z indiga, vz Sfák 593. a S. N. K. červený, hmědý, indigový, světlicový. Kh.

Karmínový jnkoust. Karmintinte. K. kyeselina, lak. Vž Sfák 582.

Kárna, y, f. = kažnice. D.

Karnáč, e, karnáček, čku, m., dle Šf. k Výb. I. 1224. z střlat. corneta, šat ženský z jemného platna kryjiei píece a někdy až k patám visíči, čechlik, rounška. (strč.) Výb. I. Dle Jir. byl to svrchni šat ženský nad sukni, asi z střlat garnacha. vlas. guarnaccia, fr. garnache. Brandl. Gl. 88. píše: Schultergewand aus feiner Leinwand, ohne Aermel, hatte vorn von unten nach oben einen Schlitz und war mitunter mit Seide o. Pelzwerk gefüllt.

Karnaval, u, m., z fr. a to z střlat. carnelevamen, masopust, Fastnacht, Karnaval.

Karneol — Kartáčový.

673

Karneol, u, m., žlutočervená odrůda chaleedonu. K. světlý, sardonyx. Kom. j. ling. 90. Vz S. N. Bř. 44.

Karnéř, karnýř, e, m., z it. carniere, vak na chlěb, myslivecký, Brodsack. GL SS., V. Karneta, y, f., z frane, oddělení vojska, eine Truppe. Kom.

Kární, Karren-. K. kůň. V.

Kárnice, e, f., Zuehthaus.

Karnické Alpy v Tyrolsku, Korutanech, Benátsku, Krajíně. Vz S. N. Karnische A. Kariola, y, f., Krajina, Krain. Pulk.

Kárník, a, m., vozka, Kärrner. V. — K., karatel, der Züchtiger. L. — K. kárance, Züchtling. D.

Karnis, u, m., hlavní římsa. Vz S. N. — K., Gesimshobel. D.

Karnov, a, m., mě. v Slezsku, Jägerndorf.

Kárný soud, ústav osob duchovních. J. tr. Straf.

Karnýry, ů, m., řada nasbiraných zahybů kolem ženské sukně. Rk. Garnier.

Káro, n., lépe carré, z fr. carreau, čtverhan, zvl. zkosený čtyřuhelník (kosocťverce, schiefes Viereck), potom jistá barva ve franc. kartách (kostky); kamenná plotna; tabule okenní. S. N.

1. Karolin, a, m., kolej Karlova, budova vysokých škol pražských. Vz S. N.

2. Karolin, u, m., zlatá mince bavor. 10¹/² zl.

Karolina, y, f., jm. ženské. Vz S. N. Karoline.

Karolinendorf, Karolinov u Kroměříže.

Karolinenthal, Karolinské údolí u Třebíče. — 2. Karlin u Prahy.

Karolingové či Karlovei slovou údové rodu Karla Velikého. Vz S. N.

Karoliny, Nové Filippiny, ostrovy sev. Oceanie. Vz S. N.

Karossel, lépe: karrossel, u, m., z franc. carrossel, jízdu hra rytiřská, das Karrossel.

Károvee, vce, m., vozík s 2 koly, Karren. Ros.

Karpaty, pl., fl., dlouhé horstvo, které od Dunaje počínající Uhry. Sedmihrady až zase k Dunaji objímají. K. slovenské n. západní, severní prostřední n. rusinské, východní n. sedmihradské. K. slovenské: 1. prahory, 2. vápenné hole, 3. piskovcové hole, 4. plutonské hory. ad 1.: Malé Karpaty, Inovec (Hlohovské hory), Nitranské hory, Větrné hole, Tatra, Turčanské Hole, Tatry vysoké, Nižní Taty, Staré hory, Slovenské Rudohóři. ad 2. Vápenné hole (hole = vysoko položené pastvy): Trenčanské, Větrné, Turčanské, Tatranské, Liptovské hole, h. nižních Tater, Plešivské. ad 3. Beskydy moravskouherské, Beskydy halicko-uherské, Špišskoliptovská vysocina. ad 4. Bánovské vrehy, Křemnicko-stávnické hory, Novohradské, Matra, Hegyalja. Vz S. N. — Pozn. Lid jména Karpaty, Karpatské hory nezná, jmenuje jen jednotlivé části: Beskydy, Tatry atd.

Karpatský, karpatisch. K. hory. St.

Karpavý, hnojný, citerig. K. oči. Na Slov.

Karpholith, u, m., nerost, obsahuje vodnatý křeman hlinito-železitý amanganitý. S. N.

Karré, vz Karé.

Karrussel, vz Karossel.

Karst = Kraš.

Kottův: Česko-ném. slovník.

Karča, y, f., z lat. charta, tuhý list pápiřu, list, ein Blatt Papier. — K. návštěvní, Všeitekarte. — K. zeměpisná, Landkarte. Vz Mapa. — K. hračí, kart, u, m., karty, pl., Spielkarte; Kartenblatt; a) trapulky, původu it.: kopy (číše), denáry (peníze), spídy (šavle), baštony (holi); b) francouzske; kříže (treſle), srdeč (coour), kostky (carreau), lopaty (pique); c) německe: žaludy, bubny, zelené, červené. Eso = toš, jednička; král; kaval (jezdec; dama; svršek); ehlapec (zpodék). K. k hraňi, k hádáni n. vykládáni, ke kouskům kejklírským. Hádáni z karet (vykládáni karet). S. N. K. ke hře. V karty hráti. Kom. Hra v k. n. karetmi. V. Dali se do karet n. do kartův. Us. Sejmí ty, já díván karty. Us. V karty si hoditi. Us. Hry v karty: strasák, vojta, evik, šest a dvacet (šístka), taroky, bulka, Max, whist, černý Petr, zamrzlík, mariaž (z fr. mariage) půldvančeta atd. Karty na štál! Us. Přiznávati v kartech v kartych barvu (kartu). Jg. S hloupán v kartách, s moudrým v žerty. L. Běte od karet i od světla (když kdo při jedné věci dvoji zisk chce mítí). Jg. Ještě karty na slovi (kdo vi, jak to dopadne. Vz stran píslóvi Konec). Ros. Něche se mi karta obrátiť (depši býtí). Jg. Po půl nocí karta se obráti pozdě. Karta se obračí = pěknou kartu dostává jiný. Da. Divá se (hledí, kouká) mu do karet (do kartí) pozornje jeho kroky, činy, jednání. Karty vykládati (z nich proporokati). Jg. Kde kyštišť, tu moli šat nězerou (vz Hra. Hrač. Setrnost); I s dobroum může prohráť (vz Štěsti); Kdo má peníze v kapse, může jítí do karet (kdo má nazbyt, může pozbyt). Vz Zisk. Lb. Vz Bara. K-u přebíti, stechen, odbíti, abstechen. Mřk.

Kartabianka, kartablanýka, y, f., z it. carta bianca, bilý, nepopsaný papir. — Kartablanš, e, f. (z fr. carte blanche) ve hře, když mezi všemi listy není žádné figury, karta bez panáčkův. Jg.

Kartáč, e, kartáček, čku, m., česák, štětka, z vlas. cartaccia. Die Bürste. K. na štřevíce, na saty, na zlato, postříhačský, leštěci, k lestěni, mazací, k mazání, na koně (koňský), na bláto, jemný, hrubý, kravský, Us., štětinový, rýžový, hedvábný, S. a Z., na prach, jirčářský, na vlasy, na zuby, na pochvy, Geschirr-; myčí, obtainedací (v knihtiskařství). Jg. Vdovce našel k. (strojí se, by se líbíl). Us. Kartácem někoho tríti, šoustati. Rk. Vz Štětká. — K. vojenský: plechová nádoba cylindrické formy, naplněná olovenými kulkami. Vz S. N. Kartátsche.

Kartáčnatý válec. Techn.

Kartáčnice, e, f. Kugelspritze. Čsk.

Kartáčnický, Bürstenbinder. K. obchod.

Kartáčník, a, m., Bürstenbinder, -händler.

Kartáčovací stroj, Bürstenmaschine.

Techn.

Kartáčovati eo komu čím: klobouk jemným kartáčem.

Kartáčový, Bürsten-. K. otisk = otisk strany pro prvou přehlídku či korrekturu, který se nedělá lisem, nýbrž jen kartáčem. Vz S. N. Bürstenabzug, Korrekturbogen. Jg. — K. kulky, broky. Kartätschen-. Čsk.

43

Kassiepeia — Kašlati.

675

Kassiepei-a, e, f., chof Kefcova. — K.,
souhvězdi v mlěčeníci.

Kassír, a, m., pokladník. D.

Kassirovati, zastr., kassu mrhatí, utráčeti.
Ros. — K. z lat. cassare, rušiti. Ros. Z úradu
propustiti. Da. Kassiren. Vz Kassovati.

Kassiterit, u, m., cínovec.

Kassovati, kassiren, aufheben; einkassiren;
verheeren, vernichten. Rk.

Kassovna, y, f. Kassazimmer.

Kassovní: kniha, kvitance, kontrolor,
listek, poukázka, ředitel, manipulace, úředník,
věc. Kassa-, Vz Pokladniční. Sp.

Kasta, y, f., dědična, třída lidu zvláštními
právy nebo obyčaji od jiného obyvatelstva
odloučená. Rk. S příhanou jmenujeme odtud
kastami takové stavy, které od jiných se
odlúčují majíce se za lepší. S. N. Kaste.

Kastali-a, e, f., pramen na Parnassu.

Kastanětty, ze špan., ruční čírešťačky
veřejných taneční na způsob ořechův n.
kaštanův. Kastagnetten, Tanzklappern. Rk.

Kastel, u, m., z lat., castellum, tvrz nad
městem, pevnůstka. Kastell, Burg, Burgloss,
Festung. Rk.

Kastelan, a, m., správce tvrzi, Burgvogt.
Us. —

Kastilie, e, f., království ve Španělích. Vz S. N.

Kastlík, u, m., z něm. Kasten, skřínka. Us.

Kastol-os, a, m., mě. v Lydii. — Kastolská
rovina.

Kastor, a, m., syn Tyndareův a Ledin,
bratr Polydeukův.

Kastore-um, a, n. (něm. Bibergeil): an-
gličké, moskevské, švédské. Kh.

Kastorový klobouček. Er. P. 216. Biberhut.

Kastovní, Kasten-.. Vz Kasta. Rk.

Kastovničtvi, n. Kastengeist. Rk.

Kastrace, e, f., z lat., vyklešťení, K-
stration, Entmannung. — Uršni: nunnovati,
vymyškovati, u koní: valašiti, u kohoutu:
kapounovati. S. N.

Kastrat, a, m., z lat., klešťenee, vyklešťě-
nee. Sp. Verschnittener.

Kastrol, n, m., z fr. casse rolle, druh pánve
kuchyňské. Jg. — K. re hře e kuželky (v labi-
netu). Když se hrá v kuželky s honneury
(honnéry), háži z počátku každý hráč říkrať
po sobě do plných. Udělá-li dobrý hráč málo
nebo nic, zruší po druhém nešfastném hodu
svou hru pravě, že si udělá kastrol, t. j.
napíše si 0 a háži na druhý svůj řad říkrať
znova, doulaje, že v druhé hře vyhraje, co
v první prohraje. Hrává se obyčejně od 100.
Dáváme příklad nepočítajícě dle honneurův.

<table><thead><tr><th></th><th>A</th><th>B</th><th>C</th><th>C</th><th>D</th></tr><tr><th></th><th>100</th><th>100</th><th>100</th><th>100</th><th>100 atd.</th></tr></thead><tbody><tr><td>1 hod</td><td>7</td><td>5</td><td>0</td><td>8</td><td>6</td></tr><tr><td>2 "</td><td>6</td><td>7</td><td>1</td><td>7</td><td>7</td></tr><tr><td>3 "</td><td>8</td><td>6</td><td>8</td><td>9</td><td>8</td></tr><tr><td></td><td>79</td><td>82</td><td>100</td><td>77</td><td>78</td></tr><tr><td>1 hod</td><td>5</td><td>4</td><td>8</td><td>8</td><td>4</td></tr><tr><td>2 "</td><td>1</td><td>8</td><td>9</td><td>7</td><td>2</td></tr><tr><td>3 "</td><td>6</td><td>7</td><td>7</td><td>6</td><td>3</td></tr><tr><td></td><td>67</td><td>63</td><td>76</td><td>56</td><td>69 atd.</td></tr></tbody></table>

Mřk. —

Kasualism-us, u, m., z lat., učení o ná-
hodě. — Kasuistika, učení o jednotlivých
právních případech, nautka o rozhodování
věcí dle svědomí. Rk. Die Lehre, Gewissens-
fragen zu entscheiden.

Kasuar, a, m., struthio casuarius, ptík
z řádu běhavěch. Vz S. N., Frč. 348.

Kaša, dle Káča. Sestra Libušina, věšťám
vyučená. Jg. Ani by to Kaša neuhodla, kam
se to podělo (když se něco ztratilo). C., Lh.
— Vz Kase.

Kašák, a, m. Breiesser Světoz.

Kašár, e,m.,jáhly prodávající.Hirsehändler.

Kaše, e, f., (strč. kaša), kaška, kašička,
y, f. Brei, das Mus, Koch. K. mlíčna (z mlěka,
Er. P. 39.), jahelná, moněna či hedvábná (pro
děti, řídka z mlěka a z bílé mouky), pohanská
(pohanečná, rosná, z pohanky), z mrkve,
ječná, krupičná, Jg., z másla, máselná (ran-
toška, emour, Sp., kal), Us., z jahod. Er. P.
77. K. sladká (hody místy chudinč strojené).
S. N. — K. medorá, dar o chlebě, pivé a na
peněžích chudým jistý den v roce dávaný.
Č. K. s perníkem, se skořici, maštěna. —
Od kolébky a kaše = od dětinství. V. Má
se ještě učíti kaši jisti (vz Neučený). Us., C.
Uč své děti (doma) kaši jisti. Jg., Č. Ten
umí více než kaši jisti. Jg. Foukati komu do
kaše (míchati se do jeho věcíj). Vz Vštečený.
Jg., Č. Nefoukej mi do kaše (nedráždi mne).
C. Mne ke kaši volá, snědoné napřed zvě-
řínu (to sobějich). Č. Kase máť naše (rus.). Jg.
S. N. Kaše, matka naše. Vz Jídlo. Lb. Kaše,
matička, útěcha naše. Č. Čas kaši vařiti, do-
kud drívi horí. Pk. Na cizí kaši se raduj,
by však tvá v kamnech byla; Kaši jez, ale
nožem jí neřež. Lb. Nedá si pod nosom kašu
fukat. Mt. S. Jídno vtipnou kaši (v tipných).
Č. Kdo nemá zubův, nechť jídá kaši. Č.
Koho kaše spálila, ten i na podmásli fouká.
C. — Kašička, řídka mast. — K., mor. —
jáhly. Jg. — K. Kaše = Rudolf I. († 1307.;
poněvadž kaši rád jidal). S. N., Gl. 89. —
K., látka, z níž papír dělaji. Papierbrei.
K., u tkadlča, Leinsamenschlichte. Hk.

Kašel, kašel, šle, kašlik, u, m., der Husten.
K. prsní, hrdelní, záladkový, mokrý, vlhký,
suchý, dušný, davní, ostrý, drápavý, lepko-
vlhký s součotinami, Jg., volný, křečovitý,
počasný. S. N. Ten k. mne už dlouho souži.
Us. Kašlem něco vymítati, vychrkati. Lk.
Kašel ze sucha, špatná důtucha (nebezpečný).
Č. Kašlem něco zatírati (poví-li kdo něco
hlouhého aneb nemoha v řeči dál). Vz Tlachal.
Jg., Č. Dým aneb pára z jichy prustvorcové
zahání kašel. Byl. Vz více v S. N.
Kašička, y, f., vz Kaše.
Kašičkár, e, m., ein Breiesser. Jg.
Kašičkovatý, breiartig.
Kašičkový, Brei.
Kaška, vz Kaše. — K., bezový květ,
Holunderblüthe. Na Slov.

Kašket, u, m., z fr. casquette, čepice. Das
Kasquet. Rk., Pk.
Kašlač, e, kašlal, a, m., kašlálek, lka,
m., der Huster. Us.
Kašlati, kašlám a kašli, kaškivati, husten.
V. Celou noc kašlal. Us. Jest to pravda, jako
že vši (blechy) kašlou. Us. Kašle = podřekl
se. Us. — čím: krví. L.

43

["676", "Kašlavosť — Katarrh.", "Kašlavosť, i., n., der Husten. Ros.", "Kašlavý, hustend. V.", "Kašlik, u, m., vz Kašel.", "Kašmir, vz Kažmir.", "Kašna, y, f. K., z něm. Kasten, truhla na rozličné věci. K. obilná, na obili (sousek), mončná. — K., nyní dřevěná n. kamenná nádrž na vodu. K. na vodu. Röhrkasten. V., D. Voda z kašny. Us. K. luhovaci, sražovaci, osazovací. Krok. — Kašny, podlaha na jalovou rudu. Rohn.", "Kašní voda, Röhrkastenwasser.", "Kašník, u, m., omelka, Breimühle, Hirscmühle. Na Slov. a Mor.", "Kašný, Brei-. To jsou hody, jako na kašné hoře. Na Slov.", "Kašov, a., m., ves v Hradecku. Jg. — K., Kosice. V.", "Kašovati, kaši mazati, schlichten. — co: osnovu. U tkadleů. 1693.", "Kašovice, Kašejovice, ves v Písecku. Vz S. N.", "Kašpar, a., m., Kaspar.", "Kašpárek, rka, m., šašek, Jg. Hanswurst.", "Kašparovati koho = za blázna mítí, zum Besten haben. Us. Nvk.", "Kašparské hory, lěpe: Kašperské (z Karlsbergské). Bergreichenstein, mě. v Sumavě. Vz S. N.", "Kašperk, a., m., Supí Hora.", "Kašta, y, f. K. lékařská, sassafras officinalis. Kk. 155.", "Kaštan, u, m., castanea, Kastanienbaum. K. domácí, divoký (planý, koňský, hippocastanum. FB. 87.), jedlý (c. sativa); zemšky, vodní. Jg., FB., Kh. Vz více v S. N., Cl. 119. — K., ovoce, die Kastanie. V., Kom. — K., co kaštanu podobno, zvl. bláto na sukni, plášti atd. navěšené. Klunker. Má sukni samý kaštan (ucouraná). Us. — Ty kaštane! (Hanswurst), v Klatovsku.", "Kaštanár, e, m. Kastanien-, Maronihändler. Rk. —", "Kaštanovatý, -ovitý, kastanienartig. Jg.", "Kaštanovi, n., mnoho kaštanů.", "Kaštanový. Kastanien-. V. K. strom, les, barva. (V.), vlasy. Jg.", "Kaštel, vz Kastel. u, m., dle Jg. slovo cizi, naplavený neřád. Us., dle", "Kastrenk, u, m., dle Jg. slovo cizi, naplavený neřád. Us., dle", "Kastřiti. — koho: husy (brky jim vytrhati, kašle ausreissen.) Jg.", "Kašubové, v záp. Prusku bliže Gdánska. Rk. —", "Kat, katik, a, m., der Henker, Nachrichter, V.; ukrutník, der Peiniger, Quäler. Jg. Jeho potmoceníci: holomei, S. N., katané. Jg. Popravce, popravni mistr. Pro nešlechetnosť na kata odsouzen byl. Kom. Kat lítosť maje se smrti nechvátal. Stele. Katem koho trápiti, mučiti. V. Někoho kuatu dáti. V. Komu pán Bůh, tomu všieckni svati; komu biřie, tomu všieckni katí. Us. U kata lítosti, u kurvy studu hledati (věc marná). Ros. Ty kata viš (nie neviš). Vz Mlčeti. Lb. Na kata honi (chytá zloděje, které kat odpravuje). Ms. 1475. Kat mi po něm (nic). Kata ti dá (nie). Aby to k. spral. Aby tě k. sfal. Jg. By tě k. oběsil. V. Bodejž ti k. hlavu srejpl. Us. Aby tě kat! Ký kat! Nech to kati vezmou! Jg.", "Kata v sobě dusí (hoden šibenice). Prov. u Plzně. Č. Nechť ho tři sta katů vezme! Č. (Vz Kletba). Dostal se za katův rámec! (Vz Trest). Č. K. nejvyšší úrad. Pk. Má provázek od kata. Vz Sfastný. Lb. Nad sebou katem býtí. Svěd. 1570. Sám nad sebou katem se udělati (přísným). V.", "Káta, č, m. (dle ‚Báča‘), zkráceno z katecheta; tak nazývají žáci a studující katechety.", "Katafalk, u, m., smuteční lešení při zádušních službách božích. Rk.", "Katakomby, pl., f., z lat. catacumbae, podzemní chodby a sklepení, obyčejně se mají za podzemní lomy; podzemní hrobký. Vz S. N.", "Katalektický verš, neúplný, bezslabičný, nedomerný, kusý. Rk. Vz Katalexis.", "Katalepsie, e, f., z řec., strnutí stažených svalů spojený s přerušením vůle a trpnou ohebnosti údějů. Vz S. N.", "Katalex-is, e, f., z řec., slove v metrice srovnalosť veše se schematem. Schema na př. přambického dimetru jest: — 0—0—0—0—0—0—0—0—0—0—0—0

Katastaltika — Katka.

677

Katastaltika, pl., n., z řec., prostředky léčivé sviravé. S. N.

Katastase, e, f., z řec., zapletení uzlu v dramatickém ději, který se v katastrofě rozvazuje. S. N.

Katastr, u, m., je stálý úřední seznam jednotlivých pozemků v jistém státu ležících, dle obcí oddělený, jenž obsahuje zároveň udáni, jak velký jest každý pozemek, jakým číslem jest poznamenán, komu náleží, jak se přidý užíva, v kolik tříd půda výnosu se děli, jaká bývá úroda, zač pozemky stojí, jaký bývá čistý výnos atd. K lepšinu vysvětlení json při katastru též mapy jednotlivých pozemků. Dle S. N., víz tam více. Kataster, Steuerbuch, Ackerverzeichniss, Grundbuch.

Katastralni, Kataster-, Katastral-. K.: data, obec, udáni, zřízenec, J. tr., mapa, měření, vyměřování, Nz., cena, výnos čistý, hlavní summarium rozhorné. Sp.

Katastrofa, y, f., řec., osudná příhoda, osudný převrat, rozhodná doba. Rk. Obrat, náhla rána; rozhoda v tragoedii: rozvážání uzlu. S. N. Katastrophe, Glückswende, Entscheidungspunkt, Ausgang.

Katasynesin, řec. Vz Shoda přisudku s podmětem (dle smyslu).

Kataf = čerta-f tam přijdem. V Opavy. Znamená již i ano i ne. Pk.

Katě, vz Gatě.

Katedra, vz Kathedra.

Kategorický, z řec., určitý, vyřečný, výslovný, úsečný, bezvýminečný. K. úsdek, imperativ. Rk., Hš. Vz S. N. Kategorisch, unbedingt, bestimmт, entscheidend.

Kategorie, e, f., výrok, obor poněti, odělení, trída. Rk. Podlé filosofie, návoslovijsjson k. povšechné či abstraktní představy. Vz S. N. Kategorie, Gedankenform, Klasse.

Katechese, e, f., z řec., rozmlouvání s dětmi o sv. náboženství podlé katechetických pravidel uspořádané. Vz S. N. Belehrung in Fragen und Antworten.

Katecheta, y, m. (dle ,Despota'), učitel se vyptávající; nyní učitel náboženství. Vz více v S. N. Katechet, Religionslehrer. Vz Káfa.

Katechetika, y, f., nauka o vychování mládeže v dokonalé údy církve. Vz S. N. Katechetik.

Katechism-us, u, m., z řec., kniha o náboženství pro děti. Rk. Příruční kniha k prostonárodnímu vyučování v náboženství. Vz S. N.

Katechu, n., šává či odvar z kůry z výčhodoindického stromu mimosa catechu. Vz Šfk. 574., S. N.

Katechumen, a, m., řec., učěn v náboženství. Vz S. N.

Katerek, rka, m., druh psů hafanovitých. Ssav.

Kateřina, y, f., z řec. = čistá. V obec. mluvě: Kačena, Kačenka, Kača, Kachma, Katina, Katinka, Kata, Katka atd. Katharina, Käthe. Jaká matka, taká Katka (jablko daléko od stromu nepadne). Na Slov. Na sv. Kateřinu schováne se (vlezeme) pod peřinu (nastává zima). C. Chodí-li na den sv. K-ny (25. listopadu) husa po blátě, na boží narození

bude chodit po ledě a naopak. Us. na Mor. Zima-li na K-ну, přilož o peřinu. Vz Hospodářský. Lb., Er. P. 94. Od sv. K-ny do Ondřeje, sotva že se pod peřinou ohřeje. Er. P. 94. — K. = tlustý končeník v praseti, jelito. Na vých. Mor. — K., druh houby. Jg. — K., běharka. K-ну miti. Da. — K. slove na Mor. také žaludek praseći naditý kroupami jako jiné jelito. Mřk.

Katerinice, Kattendorf.

Katerinky, pl., f., horejší část Nového města Pražského. Byl tam klister Kateřinek, z něhož r. 1822. ústav pro choromyslné zářízen byl. S. N. Příšel do Kateřinek. Je v Kateřinkách (v blázinci). Us. — K., druh hrušek. Katharein. Katarzýna u Fryštauň ve Slez.; 2. Katerinky u Opavy; 3. Sv. Kateřina na Mor. u Blanska.

Kathedra, katedra, y, f. (kadedra), řec., stolice učitelská na vyšších školách. Katheder, Lehrstuhl. Shoditi koho S kathedry (s kazatelny; na kázání někoho ku př. snoubence provolati; 2. vz Nebezpečenství. Lb.). Č. Na kathedru vstoupiti. Kom. S kathedry mluviti, učiti. — K. = professorství, učitelství. Lehramt.

Kathedralka, y, f., z řec., hlavní, biskupský n. areibiskupský chrám, Rk., sídlení chrám. S. N. Kathedrale, Domkirche, Münster.

Kathedralní, z řec., kostel (chrámu), při němž biskup n. areibiskup kóst sídlo ma. S. N. K. kapitola. Predstavený k. kapitoly, vz Důstojný n. Důstojnost, Milosť. Kathedral-, Dom-.

Katheta, y, f., z řec., odvěsna, odvěsnice. Kathety strany pravouhelného trojinehlíku kolmo na sobě stojící; třetí strana slove přepona (hypothenuse). S. N.

Kathetometr, u, m. Ck. Winkelmesszeug.

Kathet, u, m., z řec., čevka, válcovitá dutá roura, která se v nemocech do měchýře a do jiných dutin těla strká. S. N. Katheter, Harnableiter.

Kathetrováni, strkání kathetu do těla.

Kathoda, y, f. Vz Elektroda.

Káti, kaji a kám, kaj, kál a kal, kání. — se koho, čeho = želeti; střiči se, chrániiti se, einen Irthum, ein Vergehen, verenen; sich in Acht nehmen, sich hüten, vorschen. Jg. K. se hříchův. Pass. — Sf., Rad. zv. 122., V., L., Dal. — se čím — výstrahu sobě z něčeho bráti, příklad si bráti, spravovati se, řídit se, sich zur Lehre dienen lassen. Cizím neštěstím se k. Br., Kom., Č. Udělám na něm příklad, aby se jim jiní káli. Ros. Trest, jimž by se jiní káli. J. tr. Blázni se slibem koji, ale moudří se jim kaji. Rým. — se čím v čem. Kaj se v tom cizi příhodou. Zlob. — se z čeho. Z dohrých skutků netřeba se káti. Č. K. se z hříchov. St. N., Pass., Výlb. H. 25. Ze všeho světa kajice se. Pulk. 21.

Kation, u, m., na kathodě či —polu vytončená látka. Stc. Vz Elektroda.

Katiti se do něčeho = s úsilím něco činiti, anstrengend verrichten. V již. Čech. Kts. — koho = rozlobiti, lítiti, wüthend, grausam machen. Jg., Rk.

Katka = Kateřina.

678

Katlati — Kavent.

Katlati se = pafhati se, watscheln. Us. u Vorl.

Katně = katovně, katovský. Kat. 3050.

Katolický (katolik, katoličský, katolický, vz -ský, z řee. - všeobecný, katholisch. Kat. náboženství (po celém světě rozšířené), církev, občan. Katoličtí občané. K. beseda, spolek. Vz S. N.

Katolictvi, n. Katholicismus.

Katolictvo, a, m., Katholiken.

Katolíčka, y, f., Katholikin.

Katolík, a, m., tak obyčejně, ale snad lépe: katolik, ef. fýsk, mechanik a vz -ik. K., člen katolické církve. Vz S. N. Katholik.

Katoptrika, y, f., řee., nanka o zreadle; zabýva se zákony odrazu světla od hladkých ploch (zreadel). Vz S. N.

Katová, č, f., des Henkers Weib.

Katovati, mučiti, pinenien, martern, foltern. V. — koho čím. Jel. — se (s kým) — nemilosrdně trápiti. Co se s tím pacholetem katuješ? Ros., Vrat., Pr. měst. Solf. Aniž se sám katuj v myšleních svých. V.

Katovic, e, m., syn katův; holomek, Henkersknecht. Tract. 15. s.

Katovka, y, f., die Henkerin; katová. V.

Katovna, y, f., katůvka, Henkerswohnung, Scharfrichterei. — K., mučírna, die Marterstube. Jel., Stele.

Katovský, Henkers-, henkerisch. K. meč, príce, oběd, vězení. Jg. — K. — kat. Vyhlíží jako katovský. Us. — Katorsky si počínati. vésti.

Katovství, n., ſemeslo katovské, die Henkerei. D. — K., ukrutnosſ. K. nad někým provoditi. Jel.

Katový. Henker.- V.

Katr. Vz Čínk.

Katra, y, f. Katrou vodu píti — rychle. Jg., Rk. — K., v dolech díra, kterou se do nich vitr k ohčerstveni vodí. Windfang. V. Huba mu vždycky jako k. stojí (otevřená). Ros.

Katrě, katře, e, f. —chatrě, chalupa. V.

Kátro, a, n., v horn. Klappventil. Vys.

Katscher, Ketř, v prus. Slez.

Kattegat, u, m. — kočíči díra. K. dánský, moře mezi Jutskem, dánskými ostrovy a Nověžskem. Rk., S. N.

Kattendorf, Katerinice u Příbora na Mor.

Katún (katoum) — katan. St.

Katuše, e, f. = Káča.

Katův, ova, ovo, Henkers-.

Katůvka, vz Katovna.

Katzbach, Kác, řeka v prus. Slezsku.

Katzendorf, Hlota u N. Jičina na Mor. Kauce, e, f., z lat. cautio, rukojemství, jistota; peníze k ujištění něčeho položené. Rk. K. úřednická, novinářská. S. N. Kauči dáti, složiti, zpět obdržeti, zdvihnouti, uložiti.

Kaučuk, u, m., gummi elasticum, pružné gummi, pružec. Kautschuk, Federhalz. K. dělá se ze štavý fiků (fieus religiosa, elasticá) a urceo v Indii, ale hlavně ze sífonky kaučukové (siphonia cahucu) v Brasili. Stk. 539. K. vulkanisovaný (sírou napuštěný). Vz Stk. 540. Vz více v S. N., Kk. 274.

Kauderwalsch, hatlanina, hatmatilka. Rk.

Kauf, u, m., snad z něm. Kufe, míra 16 véder. Vz Gl. 89.

Kaukas-us, a, m., vz Kavkaz. — Kaukasýj.

Kausalita, y, f., z lat., Kausalität. K., příčinnost čili poměr příčiny k účinku. Vz více v S. N. Veranlassung einer Sache.

Kausalní, z lat., příčinný. Rk. Kausal, ursächlich.

Kaustický, z řee., leptavý, žíravý; štíplavý, ätzend; brennend, scharf.

Kaustika, z řee., Kaustik, Aetz., Beizkunst.

Káva, y, f., instr. kávou. Plk. K. z tur. kávě, frane, café, něm. Kaffee, slovou bobovitá semenná zrnka kávovníku, ze kterých, obsahujících zásadu organickou, tak zvaný kaffein, pak tríslovinu kávovou, od kteréž pochází zvl. zápach pražené kávy, dělá se známý oblibený nápoj, též k. zvaný. S. N. Nejhorší k. slove: triáž. Druhy americké: Brasilská, Berbice, Demerara, Cayenne, Surinam, La Guarya, Caracas, Porto Cabello, Costaricke. Druhy západoindické: Kuba (Havana v a St.ago), Portoricoce, Domingo, Jamaica, Dominica, Trinidad, St. Lucia, Granada, Martinique, Quadeloupe. Arabslá: Mokka, Levantinská k. (nejlepsí). Východoindické druhy: Java (Batavia, Cheribon, Samarang), Sumatra, Celebes, Menados, Bourbon, Ceylon, Manilla. S. N. — K. eviklová, dráždanská, dvojmoena, fikovi, germanská n. ačmeeka, kvaková, barvená, mandlová, pěkná naturalní, praná, pražená, pro děti, řepová, švýcarská, uhlená (uhlim barvená), žaludová, Kh., vanilová, zelená, černá, bílá (vářená). Us. K. se smetanou. Er. P. 405. Kávu páliti, pražiti, mliti, vařiti, sladiti, přesladiti, osladiti. Us. Na kávu jiti, někoho pozvati. Jg. Młynek na kávu. Jg. Vz Kk. 171.

Kaval, u, m. = kus, Stück. K. masa, chleba, skály. Jg. — K., a, m., svršek v trапulových kartách. Jg. Z it. caballo. Vz Karta. Der Ober. — K., výš ze země, s níž se vůkol stříleti může. Plk.

Kavalerie, e, f., z fr., jízda, jezdectvo, Kavallerie. — Kavalerista, y, m., dle Despota, Kavallerist. Rk. Vz Jezdectvo.

Kavalír, a, m., it. cavallo = kůň, špaň. caballo; fr. cavalier, špan. cabaliero, it. cavaliere. Původně = jezdec, Reiter. Pak rytiř, šlechtic, Edelmann, Cavallier. S. N. Kavalírem býti. V. Na kavalira si hráti. Ten dělá kavalira (pána)! Us. — Kavalírsky: pínovitč, hrdč, nedbale, herrisch, stolz. — Kavalírský, Kavalier. K. slovo = čestné; perspektiva. Vz S. N.

Kavan, a, m. = přími české. Jg.

Kavař, e, m. = kavárník; milovník kávy. — Da.

Kavárna, y, f., mísnosſ, v které se káva (nápoj) prodává. Kaffeehaus.

Kavárník, a, m., Kafetier. Deh.

Kavče, etc., n., junge Dohle. Deh.

Kavči, Dohlen-.

Kavčiti, 3. pl. -či, kavči, če (ic), il, en, eni; kavčivati. To péro velmi kavči (kanči, kančky dělá, kleckst).

Kavecon, a, m., it. cavezzzone, ohlavi na koné. Kappzaum, zastr. Kom.

Kavent, a, m., z lat., rukojné. Rk. Bürge, Gewährsmann. Rk.

Keř — Kéž,

685

je dřevnatá rostlina, jestliže hned od dolejška
u větve se děli. K. má všeek osy od dřevnatě,
hlavní osu však hned od země rozvětvenou.
Kk. 24. Vz Rostlina, Strom. Cl. K. papírový,
D., jalovcový, V., bzový (n. strom). V. vinný,
Weinstock (vz Víno), V., malinový, růžový,
klokočkový (chvojka), jetelový. Jg. K. hu-
stovětevný, beztrný, s přímými větvěmi, pla-
zivý, se ovinující, vždy zelený, cizopasný,
popínavý, mnohovětevný, opletavý. Cl. K. na
vodry (vitis jugata), na stromy, na loubí ve-
dený. V. V keř růsti. V. Soudeové chtí za
křem státi. Prov. Kdo koho v tom kři hledá,
sám tam těž bývá. Us. Ze kře na půtku pa-
třiti (z místa bezpečného). Jg. Kuroptva
v keřku se taji. Us. Slavik ve kři zpívá. Te-
prva ze kři vylezli (jsou nováčkové). Syr.
226. Straka ze kři a tři v keř (do kři —
jedna práce nemine a jiné se sypou). Ros.

Kera, Keruš = Gertrude. Gl.

Kerakž (m. kterakž) jeho mám opustiti,
abych měla dáti komu jinému. Svěd. 1568.

Kerameik-os, a, m., místo v Athenach.
Keramografika, y, f., z řec, malba na
hlíněných nadobách. S. N.

Keratec, tce, m., rostl. brslenovitá, my-
ginda. Rostl.

Keratin, u. m., z řec, rohovina.

Keratiti-s, dy, f., řec, zánět rohovky oční.
Vz S. N.

Keratokele, y, f., řec, kyla či prohřezloš
rohovky oční. S. N.

Keratokon-us, u, m., řec, kuželovité
rozšíření průhledné rohovky nemocí oční.
Vz S. N.

Keratomalakie, e, f., řec, změkčení ro-
hovky oční. S. N.

Keratonyx-is, e, f., řec, násilné protrhnutí
rohovky oční. S. N.

Keratotom, u, m., z řec, nástroj zvl. ř-
zavý k operacím na oční rohovce. S. N.

Keratotomie, e, f., řec, řezání rohovky
oční. S. N.

Keratý, třísnatý. Jg.

Keraunské pohoří tihnoucí se epiřským
pomořím.

Kerber-os, a, m., vz Cerberus.

Kerblík, u, m., třebule zahradní, z něm.
Körbelkraut, cerefolium. K. setý (c. sativum),
lesní (silvestre), leský (nitidum; chaero-
phyllum). FB. 94. Vz Kk. 198.

Kerchov = krehov. Kom.

Kerňatka, y, f. K. vroubkovaná, laomedea gelatmosa; k. pérková, plumularia, slimýš. Frč. 35.

Kerí, vz Kří.

Keřil, a, m., dendronotus arborescens,
břichonožec. Vz Frč. 229.

Kerk, a, m., mě. Gurk.

Kerkyr-a, y, f., ostrov v ionském moři.

Kermes (alkermes), u, m., slovou samice červce polského (coccus polonica) žijícího v Polsku a v Rusích na kořenech chmerku zavřeného a červce dubového (c. ilicis) žijícího v již. Europě a v sev. Africe na dubech; u Plinia coccigranum, později grana chermes, Scharlachbecren, u nás krev svatojanská (počervadž se o sv. Janě hmyz tento sbírá). S. N. Vz také Šfk. 584., Kk. 141. Dávají barvivo jako košenila, ale slabší. S. N. -- K.,

lukér z čerstvého k-su. S. N. -- K. minerale
= sírník antimonový. S. N. Šfk. 287.

Kermes, e, m., z něm. Kirchmesse, po-
svicení. Na Slov.

Keňnatěti, křovatěti, keňovatěti, křovi-
těti, ěji, ěl, čni, sich besfanden. V., Kom.

Kěrnatosť, křovatosť, křovitosť, keňo-
vatost, i, f. Buschigkeit. Jg.

Keňnatý, keňovatý, křovnatý, křovatý,
křovitý. K. strůmek, V., rostlina. D. Buschig,
gebüschtig.

Keňný, Gebüsch.- Jg.

Keroplastika, y, f., z řee, plastika
v vosku. Vz S. N.

Keňovatěti, vz Keňnatěti.

Keňovatý, vz Keňnatý.

Keňoví = křovi, Gesträuch.

Keňový, Gebüsch-, Straneh.- Us.

Keřtina, y, f., Rebensaft. D.

Keruše, e, f., vl. jméno. = K., kuehařka.
A když ležel na marách a — krev mu se
pustila, keruše obecně mluvě m. který.

Kerý, v obecně mluvě m. který.

Keser, u, keserek, rku, m., kterň síť na
ryby; obrněka se síti rybařskou na dlouhém
bidle. Fischhamen, Fischeimer. Jg. Lapati
ryby keserem v sádkách, v rybnících neb
v tekutých vodách. Jg. Běha jako s keserem.
Vz Spěch. C. = K. = síť k zadržování
chmele, aby se s čistým pivem nesmíl. —
K. = rakovka (k chytání rakův). Jg.

Kesson, u, m., z fr. caisson, veliký zelezný
dutý pilíř, v němž kessonáci pod vodou pilíře
mostní stavějí. Vz více v Pokroku 1876. č. 269.

Kessoňák, a, m., dělník pracující v kessonu.
Us. v Praze 1876. (nově). Vz Kesson.

Ketony, pl., m., jsou sloučeniny, které
prahaji za destilování vápenatých solí kyselin
ústrojných. Kyselina očová dává tou cestou
aceton. S. N.

Kešena, y, kešěn, i, f., kapsa, Hosentasche.
Na Slov.

Ketř, f., Katscher, mě. v Slezsku. Jg.

Kettengebirge, vz Pohoří.

Kettenlinie, v math. řetězuice. Stě.

Kéž, ké, kýž, kýže. (Ástka ké a když
se sesili příklonným ze, kéž, kéž a proměnou
é v ú kýž, jest vlastně rod střední zájmena
ký, ká, ké, lat. o si, utinam, něm. o dass
doch, o wenn doch. — Kladele se a) když
přání ryslovajeme, aby se to, co v skutku
ještě není, v skutek roustupilo aneb aby kdo
co konal. Ké vás nuzi protivniei. St. Ach,
kéž se Bůh smilujíc. Kom. I kéž vás nyní
posměvači ukárají. St. Kýž to celý svět slyší.
Jg. Kýž nás obsýláte. Svěd. O kéž dostane
se. Apol. O kéž jest lze. Kom., Br. Kýž ho
čert vzal. D. Kýž jde. Us. — b) Když toho
sobě žádáme, aby se bylo co v minulosti adálo,
což se však nestalo. Kéž jeho jest víno uzdra-
vilo. Flaš. Kéž jest byl zbaven malonoci.
Flaš. Kéž mne kdo jal aneb svázal. St. skl.
Kéž jsem se nikdy nenarodil. Kom. Kéž’s
na to kdy požaloval, ale vše’s pokorně trpěl.
Pass. — Pozn. 1. Místo ké kladou se i či-
ražy: bodej, bohdej, bohdejž, bodejž m. Bůh
dej af, Bůh dej abych, při čemž se však abych,
ahyš atd. vypouštějí. Bodej zdráv byl. Bodej
tě husa kopla. Vz Bodej atd. — Pozn. 2.
Kéby, správněji kéž s indikativem dle Jg.

686

Kéž — Kláda.

slovníku ve staré a střed. češtině se spojovalo. Brs. 97. Ale čteme také: Ké by zpřímiły cesty mě. Ž. kap. 118. 5. (Č.). — Pozn. 3. Vz jestě: Af, Nechat, Indikativ a Zk. skl. 620. a násl., Zk. Ml. II. 120. — Vz Kdy. — Kéž zdali. Rekl Hospodin k Mojžišovi: Pojmi Arona bratra svěho. Kéž řekl: pojmi jiněho? St. Kéž sů mohli žíde ji (naši viernu) potlačiti? St. Kéž kdo pláče, neztrativ nie? Biancof. Na všaký den jsem mezi vámi kázal: kéž mě kto jal anebě svázal? St. skl. III. 12. Vz C. Dodatky.

Kežmarek, rka, m., mě. v Uhřích, Kasmárk, mad. Kesmárk. Vz S. N.

Kéžt (ký-ž-f) = kteréž. Kéžt jsů nejlúší (lidé), ti je (úřady) zakupují. (Znamenej ženské ukončení; mužské bylo by: čís, jehož naž za starých časů nebylo). Výb. I. — Kt.

Kheň, č, m. K. rudy, mnoho rud do hromady, ein Gestöck, Erzgestöcke. V. Slovo dle Jg. šp.

Khynk, khyňk, u m., šp. z něm. Gehäng. Meč se na k. zavěsuje. Koz.

Kibitka, y, f., v Rusku vozik n. sancě obrněci dopola kryté. S. N.

Kieferdörfel, Borové u Trebové na Mor. Kikinda Velká, mad. Nagy K., měs. v Uhřích. Vz S. N.

Kiliki-a, e, f., krajina v Malé Asii. — Kilikijský, Kilický.

Kilogram, u, m., fr., tisíc gramů, asi 2 liby. Rk. K. činí 1000 gramů, či 100 dekgramů, či 10 hektogramů, či 1 785523 libry (5 kilogramů as 9 liber; ½ kilogramu činí celní libri či 28½ lotu).

Kilometr, u, m., fr., 1000 metrův, asi 3000 střevicův. Rk. K. činí 10 hektometrů, či 1000 metrů, asi 0 131823 míle či as čtvrť hodiny cesty. — 1 □ kilometr činí 100 □ hektometrů, či 1,000000 □ metrů.

Kimon, a, m., otec Miliadův.

Kinesiskop, u, m., z řeč, pohybohlod, náčiní, jimž všeliké pohyby předmětů přivodních i umělečkých zobraziti lze. Vz S. N. K. Purkyňův. Čk.

Kinetika, y, f., řeč, nauka o pohybu; 2. unčení něčím pohybovati. S. N.

Kinitz, Knínice, Knihnice u Boskovic na Mor.

Kino, a, n. (Gummi-K.) jest látka podobna katechu, skládající se ze zrn lesklých čkalovků), hnédočervených, beztvarých, která co šřáva z různých stromů lušťinatý vytéká. Užíváme ji v lékařství, barvířství a koželužství. S. N. Šfk. 575.

Kiosk, u, m., turecky, kulatý n. čtverhranný na sloupech ležící stan zahradní; výstupek zamřížovaný a na zdi domu se podpírající. S. N. Besídka zahradní. Rk. — Kíosky, budky na verejných vody k občerstvení a časem i noviny prodávají. Dle Da.

Kirgisové, v záp. Asii. Vz S. N.

Kirithein, Křtiny u Brna.

Kirk-e, y, f., děca Heliova a Persina, pověstná kouzelnice.

Kirwein, Skrbení u Olom.

Kissingen, Chyžice, v Bavorsku.

Kithaeron, a, m., pohorí v Boeotii. — Kithaeronský.

Kivi, pták slukovitý. Vz Frč. 349.

Kj rozlisovalo se před: a₂, c, u v hustší sykavku č, jenom u sloves 5. třídy v c: pekja — pěča, pěče; ale: naríkjati — narícati. Kt.

Kla, y, kelka, y, f., Schweif, ocas; ocas krávy; ufati ruka, der Handstummel. Jg.

Klabati, klabám a klabi — klubati, haeken, picken; osekávati, lauen. Jg. — co: kládu (otesávati ji v zimě, když nema mízy; má-li mizu, loupá se). Us.

Klábati = klábositi. Us., Dch.

Klábnovkět, u, m., spananthe. Rostl.

Klábnost, i, f., Wenigkeit. Jg.

Klábny, malý, skrovný, klein, wenig. Klábňě zatopiti. Jg.

Klaboniti, il, čn, ční = bubleniti, Wasserblasen werfen. Us. Bolesl.

Klábos, u, m., klábosení, klevety. Geplanسه.

Klábosil, a, m. Plauderer. Us.

Klábositi, 3. pl. -si, il, ení, klábosivati = klevetati, plandern, schwaten. Vy byste do půl nocí klábositi. Us. — o čem, co. Rk.

Klábosivosť, i, f. Plauderhaftigkeit. Jg.

Klábosivý, žavýv, tlachavý, plauderhaft. Us. —

Klabouch, u, m., jin. rybníka. Us.

Klabunč, č, f., blábunč, Wasserblase.

Kláeavý, vkládavý, wackelig. Reš.

Klaczek, eku, m., kyj, Prügel, Schlägel, Knüttel, Klotz. D. Vziti na někoho k. Us. K. psu konsavému přivésiti. D. — 2. Klaczek, eka, m., kolohnát, hulvát, chlap, Lümmel, Bengel. To je klaczek! Pojď sem klacku! Us.

Kláčeti = klititi.

Klaekovatěti, čl, ční = stávati se klackem. Da.

Klackovati čím: rukama (házeti). — se potloukati se, herumstreichen. D.

Klackovitý, klotzig, knüttelhaft. Us.

Klacoun, a, m., klaczek hrubý, fauler, starker Kerl. Us., Dch.

Klacprda, y, m., cín Geck. Th.

Klač, e, klačka, y, f., dřevo na konci ohnuté, na kterém se saně smýkaji. Kufe. Na Mor. a Slov. — K., ohnuté držadlo u pluhu, kleč. Pflugkrümme. Tamtéž.

Klad, u, m., ve filosofii = myšlénka, pojem. Vz více v S. N. Klad prstů, applikatura. — K. = klát, Baumstock. Na Slov.

Kláda, y, f., nekráti prý v instr. sg., a v gt., dat., lok. a instr. pl. a v a, tedy: kládou, klád atd., ale toto učení jest mylné, vz str. 6. b. í. s hora 19. V již. Cechách: rejł, e, Kts., na Mor. a na Slov. klada. — K. = peň, kmen stromu, břevno, dřero; veliké ne-tesané dřevo, der Block, Klotz. V. Klady valiti, svalovati, řezati, vázati, plaviti. Us. K. na prkna. Klady pilou na špalky (na prkna) řežou; klinem a kladnicí (kalläčem, kalačkou) na polena štapijí, po smyku (šmyku, šmykačce, plazu, spušti, soupaništi) k řece se valí. Klady honži (honžvi, svírkou, slukou, střihovicí) ve vory n. do vorů (v prameny, v pělti) se vážou a plavi. Pt. K. se osekává či klábá, když se jí kůra v zimě, když mízy nemá, osekává a loupá se, když mízu má. Us. Leží jako kláda. Jg. — K. vydlabaný peň, do něhož u vězení za nohy sázeji, kozel, trlice,

694

Klenutina — Klerika.

Klenutina, y, f., die Wölbung, das Gewölbe. C.

Klenutka, y, f. = malé klenuti. Th. —
K., dascillus, hmyz. Krok.

Klenutobřich, a, m., sigalphus, hmyz.
Krok.

Klenutokvět, u, m., peliosanthes, rostl.
Rosil.

Klenutý, gewölbt. K. sklep, V., síň, Us.,
strop. Kom., dílo. Ros.

Kleobi-s, a, m., syn argivské kněžině
Kydippy. Vj.

Klobul-os, a, m., tyran mě. Lynda na
Rhodu, jeden ze 7 mudreč řeckých. S. N.

Kleomen-es, ca, (a), m., jméno několika
králů spartských. Vz S. N.

Kleon, a, m., povětný demagog athenský.
Vz S. N.

Kleopatra, y, f., královna aegyptská, nar.
1. 69. př. Kr. Vz S. N.

Klep, u, m., klepnutí, das Klopfen, Klapp.
Kosa má dobrý klep (zvuk). Us. — K.:
klepy, vz Klepy. — K. =hon do tenat. Aby
v vůlech (obech) svých měli váli a svo-
bodu klepy zajíží honiti a zabiti. Aby na
obech svých dvakrát do roka klepy honiti
mohli. 1534. Nách. 115. 111.

Klepací, Klopf-, Klapper-. K. kladivo
(klepadlo), honba (která se klepáním děje,
die Klapperjagd, D., Šp.), pošta (sběrač psaní,
die Klapperpost). D.

Klepač, e, m., der Klepfer. — K., kdo
srp, kosu klepa, der Dengler. — K., kla-
divko, Sense-, Dengelhammer. — K., kle-
vetář, Plauderer. — K., roerejk, die Mauer-
schwalbe. Na Mor. Jg.

Klepačka a řehtačka, na Mor. šfrkotka,
na Slov. rapotačka, die Klapper, Ratsche.
— K. na dveřích (klepadlo). Klapper. —
K. na len, Flachsbreche. Us. — K. = kle-
vetnice, Klatscherin. Us.

Klepadlo, klepátko, a, n., klepačka na
dveřích, der Klepfer. K. na srpy a kosy.
Dengel. Us.

Klepák, a, m. = kudla. Na Mor.
Klepanda, y, f., klevetárna, Klatschhaus,
Klatschbank. Jíří na klepandu = na Klepej. Us.

Klepanec, nce, m. = klepaný srp. Us.
u Jilemm.

Klepání, n., das Klopfen. K. srpu, das
Dengeln; k. tepny, der Pulsschlag. — K.,
klevetání, das Plaudern. D.

Klepáný, gekpoft. K. srp. Us. K. Němce
(ponhý Němce). Der Stockdeutsche. D.

Klepař, c, m. = klempří.
Klepati, klepán a klepi (klepu), al, im,
ání; klepávati; klepnouti, pnul a pl. klepni,
klepna (coul), ut, uti. K., tlouci, klopfen,
pochen: tlachati, žváti, plappern, schwatzen;
se trásti se, zittern, zappeln. (V.) — Vz
Hridelik. — abs. Někdo klepá. Co to klepá?
Kde otevřeno, vejdi, kde zavřeno, klepej. Ln.
Srdec klepá. Us. — co: obili (mlátiti), V.,
młyn (kamen młynský = křesati), kosu, srp,
bídu (monzi tríti, Noth leiden), Us., verše.
Koll. — na co: na dvěře, na vrata; někomu
na ramena. Us. — koho přes co: přes prsty
(trestati). — k čemu: k nosu (prstů hro-
ziti). Ros. — o čem. Ženy o lidech kle-
peji. Us. — (co, se) čím. Smrť cosů klepe.

Výb. I. 370. K. kosu klepadlem, Us., se zimou.
Rk. — čím na co: klepadlem na vrata. —
co kde čím: za jetelem, za bondou klepal
kosu. — se. Když hlava klepe, jdi spat,
jest nejlépe. Klepe se mu hlava, był dlouho
písafem. Prov. — se v co. Za hlavu se chytal
a v čelo klepal. L. — Na Mor. klupati. Brt.

Klepátko, a, n. Vz Klepadlo. Klepátko
na prsa. Cn.

Klepec, pce, m., cykleštený hřebec, der
Klopfhengst. D. — K., pásť, Falle. Už si
v k-ci. Mt. S. K. na ptáky.

Klepěcheti, 3. pl. ejí, el, éni, oslaběti,
lappig werden. Res.

Klepěchý, lappig. K. rnce. Světoz.
Kleperlik, a, m., kleprlik, kůň mimo-
chodník, Res., z něm. Klepper. V., Žer. —
K., kůň špatně chodící. Har., Ler.

Klepetáč, e, m., grosser Krebs. Dch.
Klepetati, klappern. — se čím: zimou. Us.
Klepěti, čl, éni, klepati, klappen. D.

Klepeto, a, n., rač střihadlo, die Krebs-
scheere. Kom. Dostati koho do klepet (v moc).
D. Dostane-li té do klepet, bude zle. Us.
Dostal se jim v klepeta. Res., do klepet. Sm.
Jíž je v klepetách (v klepetech). Res. — K.
u stroje vodního, die Seheren. V.

Klepetuška, y, f., dichelestium, žabro-
nožec. Krok.

Klepinos, a, m., svislého nosu; všetečný,
nasweis. Plk. Mladých zevlův a klepinosů,
kterí vždy chtí moudřejší a rozumnější býti
něžli starší. Res.

Klepiti = chlípiti, hängen lassen. — co:
uši. Zlob.

Klepna, y, f. To je kl.! Ta kl. nadělala
klevet. Us. Klatschschwester, Dch., Plauderin,
Schwäzerin.

Klepnouti, vz Klepati.
Kleponosý, vz Klepinos.
Klepot, u, m., das (Gekopf. D.
Klepotati = klekotati, klappern wie der
Storch. D.

Klepouchý, v již. Čechách: klapouchý
= se sklaplýma ušima, lappóhrig. V. Kla-
pouchý kůň, D., klobouk (sklaplý), Er. P.
356., pes. Ler.

Klepoun, a, m., klevetař. Us. v Želivsku.
Kleppel, Klepáčov u Wiesenberku na Mor.
Kleprlik, a, m. Zer. List. II. 218. Gl. Vz
Kleperlik.

Klepsch, Chlebičov v prus. Slez.
Kleptač, e, m., klevetnik. Na Slov. Bern.

Kleptati = klepetati.
Kleptavý = klevetný. Na Slov.
Klepy, Ú, pl., m., klep, u = klevety. Ge-
plauder, Geschwätz. Chodi k nám na klepy.
Us. Nechte klepův. Us. Klepy na někoho
dělati. Us. Drží na hábské klepy. Povedl
(podařil) se jim klep. C. Ty se chytáš kle-
pův a klepy tebe. (Jest tu hnízdo všeho
nerádou a stůl klevet.) C. Vz Tlachal, Kleveta.
— K., dle Dolany, hrad v Litoměricku. S.
N. — K., svislé hory n. skaliny. Us.

Klerik, a, m., z řec, kdo k službě cí-
kevni veřejným obradení jest ustanoven;
v klášterích slove k., kdo k stavu kněžskému
určen. S. N. Kleriker, Geistlicher.

Klerika, y, f., z řec, talar, hazuka, dlouhý
černý šat svétského kněžstva, Talar.

696

Klešť — Klevetati.

kosti. Vz Nástroje trepanační. Cn. K. rovné na kámen, veliké n. malé; křivé veliké; zoubkované k rozdreení kamene. Vz Nástroje k operacím kamene. Cn. K. háčkovité Muzeuovy. Vz Nástroje k operacím očním. Cn. K. na rozstěpování hřebu zajično, na nědy, na kadeření vlasár, na drůt, na cukr, na loukáni ořechár. Cn. K. jehelné, hlanové (v plochu n. hranu zkřivené), pružné, háčkovité, úštipaci, rozvěrací. Vz Nástroje k operacím v ástech atd. Cn. K. porodnické (prázské školy), Buschovy, menší Buschovy, Branovy, lebeční Mesnardovy, na koláč. Vz Nástroje porodnické. Cn. K. na ploše ohnuté, po hraně ohnuté. Vz Nástroj k ohledávání hrtánu. Cn. K. ohnuté k vydavání pláštů z úlů Dzieronských. K. do chřípi divokých býkův. Cn. K. lékařské ku klešťení dobytka, ku skoumání kopyt; porodní kleště dobytéti, znamenací k., k. dirkovací, na kopyta, vz Nástroje pro dobytéti lékaře. Cn. K. dlouhé na polypy maternířkové; dlouhé k. háčkovité. Vz Nástroje na polypy. Cn. Klešťemi, do klešťi něco vziti. D. Sp. Kovář klešťemi ujatě zelezo na nákovadlu (na kovadlině) kuje. Kom. Proto má kovař k., aby se nepěálil. Jg., Č. Jsem jako v klešťicích (v úzko-stech, v nesnázích). Ros. Vz Klešťicky. — K., železná dlouhá spona držící pohromadě zdi; slovou také svor, srůra, scirka, klestna, závlač, zápoj; na končích maji oka (díry), kterými se železné závlačky prostrkuji, Schliesse. Mauerschliesse. S. N., D. Sp., D. — K. bednářské, jimž bednář obruce k deskám přitahuje, der Hund. D. — K. do chomoutu, dřeva dvě, jichžto konce slovou uši. Kummetsrock. Us.

Klešťěc, štee, m. K. stromovi, Baumbehaner. V. — K., klestitel, der Verschneider. Ja.

Klešťec, nce, m., půlmuž; valach. V., Kom. Vz Kastrat.

Klešťení, n. (živočíchův): kohouta, kauptování, koní: valašení, cepře: nunfování, miškování. S. N. Das Verschmeiden.

Klešťný, klešťný, vyřezaný. K. kanec, kozel. V., Kom. Verschitten. — K., sekany, behauen. K. strom.

Klešťice, e, f., klistě, dlaska, junge Schote. D.

Klešťič, lépe: klešťič.

Klešťičky, ček, pl., f., kleine Zange. K. jehelné k vytahování všelikých těles z ucha; k ukrocování polypu. Vz Nástroje ušni. Cn. K. ranlékařské Charriereovy, na polypy. Vz Nástroj ranlékařský. Cn. V klešťe.

Klešťina, y, f. Kleštiny, drea u chomoutu (klešće). Vz Klešťe na konci. — K. v picardře, dřevěné klešť k stahování štoku. Zange, Schliesse. — K., železné obruće na kád', Reifen, Zangen. — K., držadla klešti porodních, die Zangenöffel. — K., osekané ratolesti od větví. Rostl.

Klešťinky, pl., f., u koláře kružidlo ku kroužení kola. Us., Dch.

Klešťiti, lépe: kleštiti.

Klešťiva, y, f., dasypogon, hmyz. Krok.

Klešťka, y, f., jméno lesa. Boč.

Klešťky, klíštky, pl., f., kleine Zange. K. na cukr, na ořechy. Kom. Vz Klešťe, Kleštičky.

Klešťonožka obečná, mantispa pagana, členovec sífokridlý. Fré. 151.

Kletba, y, f., od kln — klíti. Vz -tha. Oteova k., vysusuje a matčina z kořen vyvracuje. Č. Stran přísloví vz: Čert, Had, Havrau, Hora, Hrom, Husa, Kat, Klíti, Kolo, Komár, Krk, Krkavec, Nebe, Pes, Sekera, Sklíčiti se, Sodoma, Sibenice, Šipek, Upálení, Vlk. Ostatně vz Klatba.

Kletei, Bann- K. list. Jg.

Kletečka, y, m., vlastní jméno. Jg.

Kletečník, a, m. Káfigmacher. Vz Kletka. Zid. —

1. Kleti, n., das Fluchen. V., Hus. — 2. K., kličení, das Keimen. Bern.

Kléti, vz Klíti.

Kletka, y, f., klec, Káfig. Žid. Posud v Opav. Pk. — K., chýše, pokoj. Na Slov.

Kletnář, e, m., kdo dělá klece. Vz Tk. II. 374.

Kletska = klestka. Gl. 92.

Kletva, vz Klatba. St. — Kat. 1855., 1941.

Kletý, der Excommunicirte. Gl. 92. Klatá voda. Výb. I. Vz Gb. Hl. 64.

Klévař, e, m. Klévaři s klim zacházeli. Tk. II. 375.

Kleve, n., město na levém břehu Rýna. Vz S. N.

Kleveta, y (dříve a na Slov., na Plaště a Plz. klebeta, na Plzeň. i klebata. Prk.), klevétka, y, f., žvavá řeč, smýšlená novinka, Geschwätz, Klatscherei, Nachrede, der Tand; někdy: utrhání, sočení, pomluva, Nachrede. Jg. K-y jsou řeči živé a nejistě. Jel. Že zpověd jest pohla kleveta. V. Pašk y-a básně ženské do rady nosíval. BP. A klebete vázale na jedno panenko všecke jich skládale. Mor. P. 413. Klevety babské. V. K-y slírati, mluvití, roznašeti, rozsévati. V. Klevetám se vyhýbati. Ros. Klevetami se spravovati. Ros. z pravdy dělá klevety. Prov. Kde husy, tu lejna; kde žena, tu kleveta. Jg. Kde husy, tu smrad a štěbety, kde ženy tu svár a klevety. Prov. An sám by čert těch klevet na holi nepřeskočil. Č. Jest tu hnizdo všeho něradu a stůl klevet. Č. Kleveta jak uhel, nespáli-li, aspoň ušpini. Pk. Neptej se na klevety, mäš doma dost novin (starej se o svě a nech cizích). Č., Pk. Kdo sobě svědom, zasměje se klevetám. Č., Pk. Stran přísloví vz: Barviti koho, Bělmo, Drbati, Jazyk, Klep, Noviny, Ohryzek, Poštrihovati, Ptáček, Plašf., Pomluva, Rešeto, Ríčice, Rosa, Stolice, Treperenda, Vícha, Vlk, Voziti se po kom, Zub, Živý.

Kleveták, a, m. = klevaří, Lex. Cath. ms., zastr.

Klevetář, e, m., stran přísloví a pořekudel vz: Babin, Biřic, Branný, List, Kleveta, Mlčeti, Pomluvač, Pravda, Prdelka, Resátko, Tlachal, Trouba, Utor, Zážiti, Zvočnéček, Zaludek. Vz Klevetnik. Schwätzer, Austräger, Plauderer, Klatscher, Verläumder.

Klevetářka, y, f., Klatscherin. Lom.

Klevetati, klevátm a kleveci, klevétavati = žváti, tlachati, klatschen, plaudern, schwatzen; verläumden. — komu na koho. Dábel klevece na nás otcí našemu dнем i noci. — koho. Koho potkají, toho kleveci. Zalan.

Klevetavosť — Klička.

697

Klevetavosť, i, f. Klatschhaftigkeit. D. Klevetavý, -tivý, -tný, klatschhaft. K. člověk, žena, jazyk, řeč. Us. Stran pořekadel vz: Jazyk, Kleveta, Zub.

Klevetiti, i, těni = klevetati. V Krko-
noších: bachořiti. Kb. Mnoho mezi sebou
klevetili. Jg.

Klevetivosť, i, f. = klevetavosť. D.

Klevetivý, klatschhaft, tadelsüchtig. Kle-
vetivá ženská by a i z Vltavy vodu vymu-
víla, kdyby věděla, kam ji dát. Hnš.

Klevětka, y, f., eine kleine Klatscherei.
— K., y, m. a f. = klevetník, klevetnice.

Klevetnice, e, f. = klevetářka. K. a čert
z téhož přibuzenstva. Pk.

Klevetník, a, m., klevetář. Často lidé
hynou klevetníků vinou. C., Pk., Kom. K.
lépe než Klevetář. D. Vz Klevetář.

Klevetnost, i, f. = klevetavosť.

Klevetný jako straka. Vz Klevetavý.

Klevetovati, klatschen. Kom.

Kleviti se čim: bolesti (stahovati se).
Marek.

Klevy, pl., železa na lišky, krysy. Us.
u Jilem.

Klezmera, y, f., zděř, která svor svíra.
Us. —

Kli je = klovej i. Vyb. I.

1. Klí, klé, n., značí vůbec látku lepkon,
nou vzduchu n. chladnutím brzo tuhoucí na
tudiž buď k lepení č. skližování, aneb k tu-
žení č. klejování užívanou. S. N. Gummi;
Leim. K., klejovina, klovatina, gummi. K.
višnové n. třešňové, Jád., pružné (kaučuk,
gummi elasticum), panaxové. N., Kh. —
K. zemské, Erdharz; židovské (asfalt), Juden-
leim, Bergwachs; rybi n. vyzi, Hausenblase;
sirnaté. Kh. — 2. Klí, klička na sementi,
Keim, Trieb. Obili má krásně klí. — K.
u šladu, Malzblüthe. D. — K., ostí, Stacheln.
D. — Ostatně vz Klej.

Klíbati = klubati, klovati, picken. —
koho, co. Har.

Klibna, y, f., maškara slona napodobující.
Chodili k-ou. Us. u Petrovic. Dch.

Klic, u, m., Schlussarm am Göpel.

Klicek, cku, m., klacek, Prügel. Lektat
koho po kůži klickem (biti). Vz Trest.

Kliceti, vz Klecati.

Klíčeti, il, en, ení, durchziehen. — co
kudy. Bičik na konci osnovy okem pro-
vlékne či klicí. Vz Tkadlcovství. Hk.

Klicka, y, f., malá klec. V.

Klicoun, u, m., klacek, kyj, Prügel. —
K., a, m., kolohnát, klacek, ein Klachel. Jg.

Klicounovati koho = klicounem biti.
Ros.

Klíč, e (na Slov. klíč; na východní Mo-
ravé řikaji klč a klúč, Brt.), kliček, čku, m,
lat. clavis, řec. κλείς (κλειδός); cludo. Der
Schlüssel. Schl. Zámek kličem se zavíra a otvírá.
Kom. K. hlavní obecně, prostranný, (nepravý, falešný), šroubovní, Jg., francouz-
ský (dvojitý), americký, Sp.; k. k nataho-
vání strun, S. N., zlodějský. Us. K. k ně-
cemu. Císař pán má k němu kliče. Er. P.
374. Ale obyčejně a lépe: k. od čeho: klič
od truhly, Sob. 31., od jeskyně, Pass. 969.,
od izby, na Slov., Ht., od špižirny, V., od
sklepu, od komory, od světnice, od chléva,

od brány. Jg. Ztratila kliček od medu; Kdy-
bych měla kliček ode dne bílčo; Sv. Petře,
půjč mi kliče od nebe. Er. P. 39., 320., 69.
Já jsem měl klič od sklepa. Svěd. Vz do-
leji; Brs. 9. schyaluje vazbu: k. od čeho. K.
k sroubu, Us.; brada, trubka, zuby, štit kliče.
Jg. Néco na k. zamknouti; néco pod kličem
držeti, chovati (zavřené miti). Jg. Kroužek
na kliče. Cu. Svazek sp. Klču. Us. K. vzíti, stá-
mouti, odevzdati. Sp. K. někomu svěřiti. Nz.
Ukradli mi truhlieci, ale štěsti, ze od ni klič
mám (stala se mi škoda, ale neubližila mněj).
Vz Nebezpečenstvi). Lb. Kličem dřívi štipati
a sekerou dvěre otvíratí. (vz Nejapný, Marný)
V., Č., Lb. Malý k. prostranné otvírá svět-
nice. Jg. Všudy se hodí co falešný. Vz
Vtipyň. Lb., C. Zlatý k. všeeky zámky otevíře
i pekelný, ale nebeský nemůže. Vz Bohactvi.
Lb. — K. nebeský (modlitelní kniha). — K.
zubory, Zahnschraube, k trhání zubív oby-
čejný s třemi háky; k. s pohyblivou pelotou
(kaučukem protaženou). Vz Nástroje na zuby.
Cu. — K. v hudbě, hudební, der Schlüssel,
jistě znamení v notách ludebních. K. sopra-
nový n. diskantový n. k. na první linii; te-
norový n. k. na čtvrté linii; violinový n. G-
klič; k. basový n. F-klič. Hd. — K. v kle-
nati, zavírající středek klenuti (svorník, vz
klenuti, Kleště). S. N., L. — K., cokoli přístup
k něčemu, do něčeho usnadňuje, Schlüssel,
Zugang. Jg. Tato pevnosť jest kličem země.
Us. Pravidlo a klič všech práv. K. umění.
Kom. Kliče od srdee svého jim nedávej. Jg.
Vzal mně kliček od srdčka. Er. P. 153.
Dal mu klič = moc. Jg. — K. u desek na
boty, prostřední dřevo, Zwischenkeil. Rohn.
— K., kliční kost, das Schlüsselbein. L. —
K. Petrůr, bylina (kropáček, prvníčka), pri-
mula veris, Schlüsselblume. — K., klička,
kel, der Keim. Us. Chrud. — Vz Kliček.

Kliček, čku, m. Schlüsselchen. K. od ho-
dinek, D., k hodinkám. Us., vz Klič. — K.
rostlin = kel, Keim. Vz Klič, Semeno, Vi-
dlice.

Kličenství, n. = kličnosť.

Kličidlo, a, n., v čihařství dřívka, jimiž
se ve spadě žezla přípinají. Jak se potrží
trhne, žezla zpod kličidel vyletí a keř ob-
klopi. Us. Semil. Jg., Sp.

Kličiti, 3. os. pl. -či, klič, kče (íce), il. en,
ení: svírati, schliessen, klemmen, pressen;
svírati se, kly pouštěti, keimen. Jd. — abs.
Okurky, obili kličí, se kličí. Jg. — koho
— zavírati, tísniti. Plk. — se čím. Dobytek
zimou se kličí. Puch. Život nemoci se kličí.
V. — se s čím. Dobře dělá, kdo ukazuje,
jak se co s přikázáním božím kličí (srov-
nává). Kom. — se v co. Kvitek v rozma-
nitou barvu se kličí. Puch.

Kličivosť, i, f., mohoucnosť kličiti, Presl,
Keimfähigkeit. Dch.

Klička, y, f., na Slov. klučka; malá klika,
Häkchen, kleine Klinge; petlice, Klammer.
K-u zastrčití, Fürschub. Kom. Kličku při-
skintoumi. Bern. Nemnoho mu kličky ohladim
(chozením k němu). Ros. — K., zarázání
usaté, rozdílné od zadrhnutí, die Masche,
Schlinge. Néco na kličku, na kličky zavázati,
D. Kličku udělati. D. Na 2 kličky. Us. K.
u tenat, na houslích. Jg. — K., osidlo, lapačka,

700

Klínek — Klížiti.

lites cinctus; kladký, styliola clavulus měk-
kyši. Fré. 227. — Na klinkách, jméno pole
u Petrovic. Dch.

Klinice, e, f, der Schoosbalken. Na Mor.
Rk. —

Klinik, a, m, z řec., učitel klinický. Vz
Klinika.

Klinika, y, f, z řec., vyučování v lékařství u lože nemocného. Rk. K. ambulatorní (kam nemocní sami docházejí, aby léčení byly); k. městské či poliklinie (docházení k chudým nemocným po městě); k. v nemocnici nemoci vnitřních, vnějších, očních, prsních, syfíliekých, kožních, břišních, nervových atd. S. N.

Klinisko, a, n., unförmlicher Keil. Rk.

Kliniti = klinovati.

Klinka, y, f, čepel u kordu, šp. z něm.
Klinge (Degenklinge). V.

Klinkatí komu: chudému spatně zvo-
nití. Ros. — čim: zvoncem, Er. P. 517.,
klingeln. — Již doklinkal = umřel. Ros.

Klinkovec, vce, m. Nagelluhe (skalina). Rk. —

Klinkovice, dle Budějovice, Königsberg,
na Mor.

Klinolistý, keilblätterig. Rostl.

Klinometr, u, m., stroj k měření sklonu
měřické tyčky k obzoru. Vz S. N.

Klinopád, u, m., clinopodium, Wirbel-
dosten. Rostl. Stořísek, natchové koření.
FB. 60.

Klinoperec, ree, m., sphenura, pták. Presl.

Klinot = klenot.

Klinouti, ul, ut, utí = klouti, picken.
Ptáci se klinou (klubají, líhou se). Ros.
Zrno se kline (kličí) Ros.

Klinovatě, keilförmig. Kosti k. spojené.
Us. —

Klinovati, kliném utvrzovati, kín vrážeti,
kliném vyrážeti. — eo čím. Us.

Klinovatost, i, f., Keilförmigkeit. Us.

Klinovatý, -ovitý, keilförmig. K. plocha
listu, roli, Us., kost (v nártu), Rostl, hradba,
strílnice. Bur.

Klinovci, pl., m., belemnitidae, hlavonoževi
hynuli. K. jurský (belemnites giganteus),
křídový (b. muceronatus). Vz Fré. 263.

Klinový, Keil-, K. kost, písmo, lis. Nz.

Klio, gt. klio-e (Klioje), dle Zk. Klio-i
(dle Kost'), musa slavy t. j. dějepisu a eposu,
když se v nich slavné skutky minulosti vy-
pisuji. S. N.

Klípati, klípám a klipi = tězce hýbati,
schwer bewegen. — čím. Sotva (očima) no-
hama klípá (klepej). Ros. — se. Sotva se
tam doklípal. Ros.

Klipě, chlípě, éte, klípatko, a, n. = ži-
vočich zvláště hovádko čtvernohé. Ani kli-
pěte doma není. Ros. Ani klípéte nedržím.
Us. Ani klípéte dětem nezachoval (nie). Us.

Klipiti, vz Chlupiti.

Klipka, y, f., ein Abendgespenst. Rk. —
K., nosatá, chaetodon rostratus, ryba. Frč. 296.

Klisa, vz Klisa.

Klise, etc., klisátko, a, n. = hříbě, ein
Füllen. K. orné. D. Ani klísete nemá. Ros.
Jdi na pole ke klísatům. Stele.

Klisinec, nce, m., Stutterei. Dch.

Kliska = kléska.

Klisa, y, (strč. klisa), klisice, klisenka,
y, f., kobyla, Stutte. Klisnu (k hřebi pou-
štěti, připustiti, beschähen, belegen, lassen.
Jg. Iľhebe ke klisně připustiti. V. K. zů-
stála hřebná (hat angesetzt). D., Sp. Klisa-
chce ke koni; k. se koni. Sp. Na své k-č,
kudy ráčim, tudy skači. Pk. — Vz Kobyla,
Rb. str. 267.

Klisni, Stuten-. K. ocas. Jel.

Klisnice, e, f., kobylna, das Gestüt. Plk.
Klisník, a, m., der Beschäler. Us. na Mor.
Klisniti, il, čn, čni, beschälen. Us. na Mor.

Kliška, y, f., slaneček uzený, Pickling.
Na Slov. Plk.

Klišť, č, klíšťák, klešťák, a, klíšťék, řka,
m., klíště, éte, n., připínák, blecha hovadi,
psi. Ovee má klíšťáky. Us. Drží se ho jako
k. C. Věsi se jako k. na každého. C. — K.
= škror, Ohrwurm. Na Mor. — K. obecný
n. klíště, ixodes ricinus, živočich z řádu roz-
točů (acarina). Frč. 115. Vz S. N. K. svra-
bový. Rostl. Klíšťák ptačí, argas reflexus;
perský, a. persicus. Frč. 115.

Klíšťě, vz Klešťě, Klíšť.

Klíštky, gt. štěk, pl., f. Das Zänglein.
K. na zuby. D. Do klíšťek, klistkami néco
vziti. D. — K. na dělaní hřízencův (vz Na-
stroj zahradnický); štípači, na drát, k uště-
pování drátu, ku kopulování. Cn. — Vz
Klešťě.

Klíšfovityj. K-ti (acaridea). Krok.

1. Klíti, kliji, il, ití; klivati = klížiti,
leimen. Jg.

2. Klíti se, kliji se, il, ití = klíčiti, keimen.
Ječmen se klije a vyrostá. Us.

3. Klíti, kliji, il, ití = kliji, klinu,
picken, hacken. Ros. Ptáci se kliji n. klinou
= klubají. Ros.

4. Klíti n. kléti, kleji, eš, klej, kleje (ie),
el, klen n. klet (strč. klat), klení, kletí:
zlořečiti, zlého práti, fluchen; vypověděti,
in den Bann legen, bannen; se, klením jistiti,
schwören. Jg. — abs. Klel, až se nebe otvi-
ralo, až se to k nebi psalo. Lépe zpívaf
nežli klivaf. Lb., Us. — koho. Klel mne.
Jel. Tak jej Bůh klel právě. Solf. Biskup
klel otce našeho (dal ho do klatby). Otters.
— se čím. Přísahou se klel. Sych. — na
koho. Rk. — se. Petr rozličen se klel (když
Krysta zapiral). Stele. — koho pro co:
pro kacířstvi. Jd. — kdy. Při, po této práci
pořád klel. Us. — kde. Kdo za pluhem kleje,
zlě semeno seje. Lb.

Klitor-is, u, m., řec., poštěváček, ústroj
u žen mužskému údu pohlavnímu podobný
avšak mnohem menší. S. N.

Klív, u, m. = klí, klih. Na Slov.

Klivák, u, kliváček, čku, m. = zobák.
Šp., D.

Klivonůska, y, f. = utrhač, Nachreder.
Res.

Klívý, kdo často kleje. Us. Dch.

Klizati = klouzati. Na Mor.

Klizeni, n. = strojení, zdobení. Št. N.
Kř. 18. = K., Kliditi.

Klížiti, klížiti, 3. pl. ží, kliž, že (ie), il,
en, ení, klíživati, leimen. — co čim: prkna
klihem. Us.

Klížiti se, lépe: klíčiti se, keimen. Cf.
Klih 2. = kcl.

702

Klofiovati — Klopa.

Klofiovati koho = tlouei, stossen, schlagen. — koho kam: do hlavy (= pohlavkovati).

Klofee, fee, klof, u, m. = klofnutí, udeření zobem, kotnikem, prstem atd., ein Pick, Picker, Stoss, Hieb. Dala jí k. (vrána vráňě). Er. P. 30. Dal mu k. do hlavy. Kopfstreich. Ros. — K., mončené jídlo, Schmarn. Us.

Klofník, v obec, mluvě m. knoflík.

Klofniti, pantschen. Plk.

Klogsdorf, Klokoči u Hranice na Mor. — 2. Klokočov u Příbora na Mor.

Klohejní, v Krkonoších = kloktati. Kh.

Klohniti, 3. pl. hni, il, čn, ční — kochen, kuchtiti, vařiti, chystati, strojiti. D — ko kde: Při pekelném ohni hněv a zlé sváry soby na poehontku klohní. MM. — se s čím. Co se s tím klohníš? Us. Na Slov. klochniti, klochtiti.

Klochna, y, f., jídlo špatně upraveně. Us., Dch.

Klochtačka, y, f. = klechtačka.

Klochtati, kloktati, kloktám, klochei, klochtávati, krollen, krolzen. Tetrívek klohee. — kde. Voda v láhvici neplné klochtá n. kloktá. Us.

Klok, u, m., hlahol jazykem pusobený. Koně kloken říditi, pobízeti. Zlok. K. křesati, den Zungenschlag geben. — K., dlouhý plášť ženský v mužský, z franc. eloque, palilium. Mantel. Vzali k. ženě. Arch. IV. 96. Na mužích kloček kritkýk. Chl. Síf. 157. — K., krystálek sněhoryj. Brt.

Kloka, y, f. = kvočna. Na Slov.

Klokadlo, a, n., klokadlo, Gurgelwasser. Ros.

Klokan, a, m., ssavec vaňatý s chrupem zvířat bejložravých K. velký, halmaturus giganteus; k. obecný, h. Beněti; k. skahní, hypsiprymnus murinus. Frč. 372.

Klokati, prudeln, gurgeln. Voda kloká. D. Klokoč kloká (praská). — kde. V hrdle klokám. Ros. — čím. Kamencem ve vodě rozpuštěným. Lk. Storax u víně vařený a tím kloktati mokrosf jazyka susi. Čern.

Klokoč, e, m., klokoček = kloktot, der Quall, Brudel. Voda klokočkem se vaří (vře; kloktoti). — K. příval. Proch. Obrátili v krev k-če jich, abychu nepili. Ž. kap. 77, 44. — K. = rlna, Welle. — K., klokočka, rostlina, Pimpernuss. K. trojlistý, dvojrohý, zpeřený (staphylea pinnata). Jg. Vz Fl. 89., Kk. 232.

Klokočina, y, f., Pimpernussstaude. Rk.

Klokočiti, il, ení, prýštití se. sprudeln. Lex. vet.

Klokočitý, klokočem vrouci, brudelnd. K. more. Mand.

Klokočka, y, f., klokoč a) Brudel, b) Pimpernuss. — K., klokočová hál, Pimpernussstock. D.

Klokočkový, klokočový, Pimpernuss. K. list, D., jádro, dřevo, Ros, růženee (z ořechů klokočových). Us.

1. Klokočky, y, pl., klokočově ořechy. Pimpernüsse. Plk.

2. Klokočky, adv. = klokočkem, wallend. Na Slov.

Klokočný = kloktací, Gurgel. K. voda. Ros. — K., Pimpernuss. K. mandelinka. Krok.

Klokočov, a, m., Glockersdorf, ves v rakouském Slezsku. Vz S. N.

Klokočovitý. K. rostliny. Vz Klokoč.

Klokočská hora u Tábora. Ahornberg. Jg.

Klokot, u, m., klokotání cody, var, der Sud, Wall, das Gehrudel. Voda se vaří, vře klokotem, klokočkem, klokočkou, das Wasser sprudelt. Ros. — K. = zpěv slářikůr.

Klokotadlo, a, n. = klokadlo.

Klokotati, vz Klokmati. Klokotám, kloči; klokotávati, brudeln. — abs. Voda klokotá. Slavík klokotá. Us. — kde. Voda v hrdle klokotá. Ros. — čím: kamencem nepáleným ve vodě rozpuštěným, má-li kdo zapálení krku.

Klokotina, y, f. Gurgelwasser. Ros. — K., klokoč, Pimpernuss. Kom.

Klokotský. Všecko bere jako k. panna Maria. Dch.

Klokoty, dle Dolany, ves v Táborsku. Vz S. N.

Klokt, u, m. = klokot. — K., das Zungenschnalzen.

Kloktačka, y, f., das Gurgeln. — K. = klokotadlo. Rostl.

Klokotadlo, a, n. Gurgelwasser.

Kloktání, n., das Gurgeln. — K. = klokotadlo. — K. = kloktání, das Geklapper. K. capi. V.

Kloktati (klochtati), kloktám a klopei, kloktávati = klektati, klapperen; vyplachovati, gurgeln. Jg. = abs. Voda, vejce, civka kloká. Us. — co čím: hrdle, láhvici vodou k. Us. Kloktá to na voze, neni dobře privážno. Us. (Turn.). Jakoby kotln, když vra klokee, pohasil oheň, an by ihned vřeti přestal. St.

Klomen, e. m. = suk, větev, Ast. Na Moravě.

Klon, u, m., ohlyb, der Bug; suk; Ast; klon, klonek, klonka = klee, der Vogelbauer, Küssig. Ptáky do klonek chytati. Boč. — K., klošk na slepice; slaměný úl. Jg.

Klona, y, f. = klec. Vz Klon.

Kloněk, ņku, m., kousky tésta, z nichž housky dělaji. Us. K. trhati, anfreissen. Jg.

Kloník, u, m., klon, suk.

Kloniti, 3. pl., -ni, klon, ně (ie, il, čn, čení; klonivati. Sr. řec. zlíver. Schl. = chýlití, neigen, biegen. Jg. = co: slova = ohýbati, abwandeln. Kom., stůl, hlavu atd. — čeho: šije, šp. m. co. Brt. — co, se kam. Měsíč k zemi svůj bledý kloní běh. Ráj. Před někým k zemi se k. Nt. Plný klas k zemi se kloní. Sych. Kloniti se k pádu. Kom. Na druhou stranu se kloní (více s ní drží). Ros. Hlavu na druhou stranu, na levo, na pravo k. Za srdeem jiní údové se klonili tam, kam Bůh chtěl. Kom. — se. Toto stavení se kloní. Ros. — se přes co. Kloním se přes zábradlí. Us. Vicestvie sě nikamo kloníni. Rkk. 50. — se jak. Kloní se s odporem, bez podporu. Us.

Klonkovati, klunkovati = housky plěsti, Semmel flechten. Dch. Vz Kloněk.

Klošmo jíti, gebückt. Us.

Klonouti, ul. uti = kloniti se, padati, sinken, fallen. Rokyc.

Klop, u, m., Stürze. Techn.

Klopa, y, f., Lappen beim Rock. Dch.

Kluhkosť — Kmen.

705

Kluhkosť, i, f., Schlüpfrigkeit, kluzkosf.
Jg. —

Kluhky = kluzký, schlüpfrig. Us.

1. Kluk, u, m., odhodky od lnu, konopí,
n. vlny česané, shřebné, pačesné. Werg. —
K., spatná koudel. Kluky = pačesy,
kudly na hlavě, Haarzoten. Popadnouti koho
za kluky. Us. — K. = zobák, Schnabel. —
K. = celá oj, Deichsel. Jg. — K. = šip,
střela (strč.). Pfeil, Bolz. V. K. nepeřený
(špatný). Výb. I.

2. Kluk, a, m. Pl. kluci, v obec. mluvě:
kluci. Bube, Knabe, Junge. — K. nepeřený
= ničema, tulák. Vz konec předcházejícího
článku, ein Landstreicher. Ros. — K. =
člověk zbý, nešlechetný, ein Bube, Spitzbube.
Hromský k. — K. = chlape. Slove a) na
dobrou stranu. Co pak ty malý kluku děláš?
b) Bez přihany a bez milkování. K. sladov-
nický. Us. Ona má kluka (porodila klucíka).
Us. Všecko na tom kluků horí (všechnen sat
hned roztrhá). Us. (Sř.). — c) S příhanou,
s hned avkou a v tomto případě bývá f. Vz
Rod. Kluku cikánská! Kluku neřádná! Ty
kluku nerůdná (nepodařený). Jg., Kb. Kluku
usmrkaná. Us. Kluku klukovská. Kluku ne-
dochodilý (největší nadávka v Želivsku). Sř.
— K., Hurer. On k. a to je jeho kurva. Us.

1. Kluka, y, f., zastr. = klika.

2. Kluka, y, f., hák do potoka zaražený,
který konopě namočené ve vodě drží, vlastně
jiné holí delší, kterými se otepi konopí pod
vodu ponořují. Mřk.

Klukant, a, m. = tulák, Herumstreicher.
Ros.

Klukati, V břichu kluká = vrčí, kollert. L.

Klukatý, na Slov. klkatý, flockig. Krok.

Klukovati komu = kluků nadávati. —
se = toulati se, zaháleti. Ros.

Klukovec, vce, m., řezák, Gartenmesser.
Reš.

Klukovina, y, f. = kluci, ausgelassene
Jungen. — K., šelmovstvi, die Büberei. D.

Klukovitý, na Slov. klkovitý, flocken-
artig. Rostl.

Klukovský, Spitzbuben. K. řeč. To je

k. kousek. Ros. — Klukovský si věsti. K.

Klukovství, n., Spitzbüberei, Buben-
streich. Ros.

Klukový, Flocken-, Werk-. K. plátno (ze
špatné koudele). Us. Petrov. Dch.

Kluky, dle Dolany, jm. místni.

Klunatka, y, f., centriscus, ryba. Frč. 298.

Klunitka, y, f., ramphus, hmyz. Krok.

Klunka, y, f. Gelenk? Makovky jsou
o třech klunkách. Jg.

Klunkovati = klonkovati.

Klunol, a, m., rhampsastos, pták. Presl.

Klus, u, m., běh mezi krokem a evalem,
při čemž kůň nohy křížem zdvíhá. Trab.
K. skřížný, Tš., krátký, ostrý (starker
Glop). Vz Povel. Rt. Klusem jetí, běžeti. Ros.
Kůň dobře klusem běží. D. — K., podzemni
strouha v poli.

Klusák, klusal, a, m., kůň klusem běží
n. dobrý klus má, klusavý kůň, ein Traber.
— K. = téže klusavý kůň, Harttraber. V.
K. jezdce hmoždi. Kom.

Klusati, klusám a kluši, klusávati = klusem běžeti, choditi, jeti, traben. Říká se

o lišce, vlku, vysoke zvěři, když pomalu
běží (trolet). Sp. V Opav. tyrati. Pk. —
Před někým k. D. — abs. Kůň klusá. Us.
— na čem: na koni k. L. — za kým
(jak). Závisí za pýchou v pátech klusá.
Rvač. — kam. Kněžské peníze a židovská
duše, vše do pekla klusé. Prov. — jak.
Jízda klushe po houčeh, streekenweise. Čsk.
Klusavý. K. kůň = klusák. Kůň téžce
k. Krab.

Klusník, a, m. = klusák.

Klusot, u, m. = klus.

Klusov, a, m. Staré Brno, predměstí Br-
něnské, Altbrünn. Jg., Mus. IV. 319.

Klustý = tlustý. Na Mor.

Kluště, éte, n., malé sáňky, kleine Schlitt-
ten. D.

Klušťka, y, klušfky, pl., f., kůsle, Schlitt-
schuh. D.

1. Klut, u, m., zádrha, dira v cestě, ein
Loch in der Fahrstrasse. Us. Turn.

2. Klut, u, m. = doušek, Schluck. To je
na jeden klut. Jedním klutem to vypil. Us.
K. vody. Us.

Klutati = polykati, schlucken. Us.

Kluvati, vz Klouti.

Kluzák, u, m., kozák = klouzek, houba.

Kluzeti, el, ení = klouzati, gleiten. Ros.

Kluziště, č, n. Eislauflaubahn. Dch.

Kluzko, a, n. Pustili ho na k. Pk., Č.
Vz Nesnáze, Kluzký.

Kluzkosť, i, f., na Slov. klzkosť; hladkosť,
Glätte, Schlüpfrigkeit. V. — K., nebezpečnost.

Kluzký, na Slov. klzký = hlalký, schlüp-
frig, glatt. V. K. cesta, hlina, trení. Jg. K.
eo hohř. Us. Dnes je venku kluzko. Us., D.
K. řeči = oplzlé. Us. Kluzké a plzké místo.
V. — K., nebezpečný, gefährlich. Dětinský
věk kluzký. Voditi koho na k. led. Dch.

Kluzniti. Svými čáry lidi kluzniti. Pass.
1490. k. 17.

Kluznost, i, f. = kluzkosť, Schlüpfrigkeit.
K. těla. Světoz.

Kluznouti, vz Klouzati.

Kluztě, éte, n., kline Schlitten. Rk.

Klvtati, klván a klvu; klvávati; klvnouti,
vnul a vl, vnuti = klvati, klivati, klubati,
picken. — eo: klásky. Puch. — se = klo-
fati se, einander schlagen.

Kly, vz Kel.

Klyster, klistýr, u, m., z řeč. zluštřej, stří-
kačka či trubka vyplachovací (jíž se zadkem
do těla tekutiny vstřikují), lépe tedy i dle
Jg. kluster než klister. — K., tekutina, která
se klýsterem do zadku vstřikuje. Dáti komu
k. K. z tabáku, D., skrobový. Us. Klystier.

Klysterka, y, f. = kluster, Klystierspritze.
Rk. —

Klysterovací, Klystier-. K. stříkačka. Jg.

Klysterovati, kluster dávati, klystieren.
V. — koho.

Klysterový, Klystier-. K. stříkačka. Rohn.

Klytba, zastr. = kletba.

Klzký atd. = kluzký.

Klnzati = uzdu dávati, záumen. D.

Kmásť = škubati, trhati, reissen. Na Slov.

Kmecí = kmetci.

Kmen, e (u), kmének (kmýnek, D.), nku,
mknene, nce, m. = peň, trs, der Stamm. —
V pl. jen kmeny, dle ‚Strom‘. Bs. — Kmen

Kottův: Česko-něm. slovník.

45

708

Kmín — Kněhotisk.

Kmín, u, m., kmínek, nku, kminěček, čku, m., z lat. cuninum, jest plod k-u lučního (carum carvi). Vz více v S. N., Kk. 198.. Cl. 51. Der Kümmel. V. Kmín dlouhý (límský, vlaský, krámský), lesní, horní, polní, yodní (phellandrium, PB 92.). Jg., planý, V., černý, lnční, horský, panský lesní neb bílý, koňský, francouzský, Kh., bulvatý. S. N. Polívka s kmínem (kminovice); sýr, chlěb s kmínem. Us. — 2. Kmín, a, kmínek, nka, m. = spatný člorěk, lhář, zloděj, Dieb, Schurke, Betrüger, Jg., z fr. gamin. Gl. 97. Z kterých potom kmíní a zbojníci na cestách bývají. Suem 1612 p. 37. To je kmín! Nechť jsem k., jestli . . . Us. Maľe kminy věsěji a veliké postěji. Bern.

Kminar, e, m. Kümmelnann. Plk.

Kmíniti, okmíniti. — co: polívku, kümmeln. Zlob. — koho = ošiditi, oklamati, betrigen. D. (Na Mor.)

1. Kmínka, kminovka, y, f., kminová kóřalka (rosolka). Kümmelwasser.

2. Kmínka, y, f., zlodějka, Diebin. Na Slov.

Kminný = kminový. K. jablka. Us.

Kminovice, e, f., kminová polívka, Kúmelsuppe. Tabl.

Kmínovka, y, f. kminová rosolka, kníinka, Kümmelrosolie. Us.

Kmínový, Kümmel-. K. kvet, kořen, kóřalka (kmínka), olej, polívka (kminovice), voda (kmínka). D.

Klímský, spatný, zlodějský, klamavý, lügenhaft, diebisch, betrügerisch. Vz Kmín, 2. D. Na Mor. a Slov.

Kmínství, n., kmínstvo, a, n., klam, zlodějství, Lüge. Dieberei, Betrügerei. Na Mor. a Slov.

Kmit, u, m., kmitnutí, Schimmer. Dch.

Kmitati (vedlé nkytati, Ht. Skup. 67. O presmykování hlásek vb. 125. — čím: sayli (čerstvě pohybovati). Us. Vz Hmitati. — se.

Kmitavý, hmitavý, flimmerdern. Kmitavý lesk. Dch.

Kmitohelmý Hektor, zogubiohox.

Kmitopisný. K. přístroj. Phonautographische Trommel. Ck.

Kmoch, a, m. = knotr. Vz tr.

Kmoška = knotra. Výb. I.

Kmotr, a, m., kmoch, kmotřík, kmoshek, kmotříček, kmocháček, kmucháček, kmochánek. Vok. kmotře (ne: kmotre). K. z lat. compater, Ht., Zk. Vz (Gb. Hl. 78. Der Gevatter, Pathe. V. Jemuž knotrem byl a při sv. křtu džel Břez. Kněz dítě u přítomnosti knotrů křti. Kom. Knotrem býti komu, za knotra státi; knotry prositi. Us. Nechval knotře hodův, až z nich pojeděs se eti domův. Pulk. Čim vie knotrův, tím vie šelem. Us., C. Umre dítě, umře i knotrovství. C Vz S. N. — K., kmotříček, kmotřene, kmotřině, konu stojime knotrovstvím, der Täutling, Pathe. — Knotr Pančoska. Peter Zapfel. Dch.

Kmotra (strees. kmochna), kmotříčka, kmotřenka, kmotřinka, kmochanka (kmoska, strč.), y, f. K. z lat. commaner. V. Vok v ohec. uluvě také: kmotra m. kmotro. D., Zk. Co pak děláte, paní knotra? Us.

Vz A (stran vokativu). Die Gevatterin, Patthin, Tautpathin. — K., kmotřička, které stojíme knotrovstvím, die Pathe, das Pätschen. — K., klevetnice, eine Klatsche. Kom. — K., žertovně = liška. Sp.

Kmotřenec, nce, m., kmotříně, čte, n., vz Knotr.

Kmotřiti, 3. pl. tři, il, eni, Gevatter sein. — komu. Já mu k. nechei (nechei mu býti kmotrem). Ros. — koho, se kým = přáteli, sich bekannt machen. Jg., Ros.

Kmotrování, n., das Gevatterstehen. Zítra nemám času, jsem na k. Dch.

Kmotrovati = kmotrem nazývati, Gevatter nennen; als Gevatter stehen. — komu. Kmotrují sobě. Jg. — koho. On ho (lépe: mu. Jg.) knotruje. Ros.

Kmotrovský, zastr. kmotrský, na Slov. kmoterský, Gevatter-. K. slib, dar, právo, peníz, Jg., list. D.

Kmotrovstvi, kmotrovstvo, a, n., zastr. kmotrstvo, St., na Slov. kmoterstvo, Gevattersehaft, Nepotismus. Stál mu v k. Ros. Státi kmotrovstvím dítěti. D. Umře dítě, umře i k. Jg., Lb. Na kmotrovství někoho se dozadati. Břez.

Kňabatka, y, f., srdcovatá motyčka, Krauthacke. Us.

Kňahňa = kněžna, princezna. Na Slov. — K. = kniahňě.

Kňahně, č, f. = růže (nemoc), Rothlauf, osypky, Friesel. Bern.

Kňákati, knákám, al, ání; knákávati = káchati, schattern. Kačer (kačena, kačice) knáká, káchá. Kom.

Knap, a, m., z něm. Knappe, tovaryš, zvláště soukenický a soukeník sám. Wollkämmer. V. — K., slul mladík urozenec, který se rytířským činům učil, der Knappe. D.

Kňápati. Kuřata knápaji (tikaji). Us. na Želivsku. Sf.

Knapp, hart an A já seděl u samých dverí.

Knapský, Knappen-, Tuchknappen-; zbrojnoský. Vz Knap.

Knapství, n., Knappschaft; Tuchmacherei. V.

Knastr, vz Kanastr.

Kňaz, vz Kněz.

Knedlík, u, m., pl. knedlíky, na Moravě knedle; knedlíček, čku, m., Kloss, Knödel. K. z mouky n. monćný, ze sýra n. syrný, tvarohový, jaterní, švestkový, krupičný, z masa (uzenčho), knedlíčky v polívce. Jg. K. na míse (žertovné): kladiva, holí bratři. Us. Sml. To je ráj na knedlíky a blažeností na koláče. Vz stran přislovi: Blahobyt. C.

Knedlíkovatěti, talkig werden. D.

Knedlíkovatina, y, f., klihovatina v chlebě.

Knedlíkovatý, -ovitý, klössig, talkig, striemig, schliefig. K. chlěb. Us.

Knedlíkový. Knödel-. K. polívka. D.

Knéhař — knihař.

Knéhárna = knihárna.

Knéhařský = knihařský.

Knéhokrádce, e, m. Bücherdieb.

Knéhomil, a, m., Bücherfreund.

Knéhospisovatel, kněhsp., e, m., Schriftsteller. Knihopisec.

Knéhotisk, u, m., Bücherdruck. Jg.

710

Kněžka — Kniha.

Kněžka, v. f. = kněžina. Puch.

Kněžkyně, č. f., Priesterin. Koll.

Kněžna, y. f., knížeci deera, Princessin.
— K., Fürstin, Us., ač dle Jg. neprávě m.
kníži. Káže k. vypraviti posly. L. S. 31.
— K., kněžina. Reš., Cyr. — K., ploský
kas zeleza, na kterém houžev visí u pluhu,
das Zuchteisen. Vz Honš. Rohn.

Kněžnin, a, o = kněžny. Us.

Kněžný = knězský, geistlich. St. schl.

Kněžomůd, u, m. = brslen. Vz Kněži.
Na Slov.

Kněžotepec, pec, m. Priesterfeind. D.

Kněžoun, kněžour, a, m. = kněžik.

Kněžourseký, pfaffisch. Jg.

Kněžourství, u. Pfafferei. D.

Kněžová, č. = Kněžoves, vsi, f., Herrn-
dorf u Rakov.

Kněžovatí koho = na kněžství světiti,
zit zu Priester weihen. Augusta.

Kněžovka, y, f., manželka kněžova, Pri-
esterfrau. Kom.

Kněžovo moudí = kněžomůd.

Kněžský (knězský, kněský), fürstlich, knížeci, zastr. — K., duchovní, priesterlich. K. otrok. D. Sobota, kněžská robota. Prov. Kněžské peníze a židovská duše, vše do pekla kluše. Prov. K. sukně, obět, klobouk, V., čepička. Jg. Vz Duchovní. — K. čepičky = brslen. Vz Kněži.

Kněžství, n., star kněžský, Priesterthum.
V. Na k. posvětiti někoho. Br. Vz S. N. =
K., knížectví, zastr. Jir. — Vz Kněžstvo.

Kněžstvo, a, n. = knížectvo, zastr., něm.
Fürentsthem. Dal. — K., kněžský stw., shro-
maždění kněži. Klerisei, die Priester. Svěčení
kněžstva. Kn. Vz S. N. = K., kněžství =
jmění kněži náležející. Cf. království, mark-
grabství. V k-u má sobě farař dáti nasekati
30 fur dříví na každý rok. Mus. 1847. p. 541.

Knibitz, Piňovice, Pňovice u Unčova na
Mor.

Kničeti = kněžeti.

Knid-os, a, m., mě. v Karii. — Knidan,
a, m. = Knídky.

Knidr, u, m., pl. knidry = kroucené vlasy
nebo chlupy; kníry, kudrlinky, Locken. —
K., točené, kroucené ozdůbky, Schnörkel.
Milujme prostě bez knidróv kakých. St. To
jsú jen kací knídrí (kudrlinky, frašky, ne-
podstatné věcí). St.

Knihá, kníha, y, f., gt. pl. knih a kněh, proto: knihtiskárna, kněhtiskárna, knihovna a kněhovna. Mk., ale lépe: knih. Brs. 6. Stran původu: Gb. mínění dra Jirečka (Slov. pr. I. 152.; II. 230.), že knuga s kněja (Gb. Hl. 94., 96.), což v pol. a rus. les, původné dřevo znamená, souvisí, vědecky odůvodnil (Beitr. zur vergl. Sprachf. VIII. 108.). Vz Gl. 98., Mz. 43. Das Buch. — Kníha (-y): veliká, malá, průpovědní, mešní, mateční (matrica), rýsovacei, psaná, tištěna, archova, čtvrtní, osmerní, početní, denní (deník), pámětní, modlitební n. modlicí (modlithy), k. příjmů a vydaní, radní, zlatá, černá (do cerné knihy žáka zapsati), městské, obecné, komorničí, hospodářské, lékařské, Jg.; hlavni, grun-tovní, obchodní, příruční, Rd.; k. školní: náboženství, mluvnice (grammatika): česká, německá, latinská, řecká, francouzská, vlaská,

anglická; zeměpis; dějepis, silozpyt (fysika), přírodopis, lučba, stavitelství, mathematika (počty), zobrazující měřictví (descriptiva), logika, psychologie, čitanka, slovník atd. Us. K. cítací, Us.; poučná, vědecká, zábavná, beletristická, zapisovací, pomocná, Pt.; aktivní, k. pohledávek, zápisni, poukazovací n. k. ukázek, Sp.; k. základní, Grundbuch, ale lépe: k. pozemnosti, gruntovní, Bs.; křestní, umrlcí, oddávatí. Rd.; živnostnické, remeslnické, obchodnické, obchodní, průmyslnické, průmyslní, J. tr.; veřejné (pozemkové, městské, dsky), k. zákonův, S. N.; k. příražek a odrážek, vzájemného účtování (Abrechnungskontobuch), potvrzovací, vydajní (vydajův), hlavní vydací, zákazek daných, faktur daných, ukázek stavebního úřadu, oprav stavebních, příloh, služného, bilanční (rozvažná), hlavní naturalní pivováru, polního hospodářství, rozeeštův, rozčetní, rozčítací, kapitalův, pokladniční, zákazek obstaravatelských, účtův obecních, smluv, kontrolní, přepisův, úvěrní, běžná, deputatní (náchlebného), lhůt, vaječní, zákazek obdržených, kupní, vkladní, doplnovací, odvodní (Erlagsbüchlein), tehlední, továrnická, věřitelův, pozemková, tržební, pomocná, poboční, hypotheční, protokolů (das Protokollsbuch), berniční, listní, popisní (inventář), lovčí, zádušní, krámska, skladní, na mzdzy, likvidační, matriční (matrika, mateční), mléčná, mincová, zástavní, řádná, nepořádná vedená, potřeb, roboty, zástav (zástavní), snájeci (Skontrobuch), zemřělých, lhůtní, nahlížející (Videatbuch), sirotíci, směneční, úroční, duchodní, čárkovana. Sp. Knihy městské, die Stadtbücher. Nál. Grunty, které se kněhami městskými pod šos a pod právo městské zapisují. Viel. IV., Pr. 1861. str. 26. Vz Rb. 267. K. pro školy (školní), pro lid, dle Sb: k. ku potřebě ve školách, k poučení lidu vidáná. K. písma svatého. V. Knihy obojího zákona. V. Knihy cerné n. rychlářské. V. Knihy cerné jsou knihy smolné, do něchž s panskani (zločincové) zapisují. Ros. V knihač Mojžíšových. V. Patero knih Mojžíšových. V. K. pohonné, sůdový královských, úročnie, žalobní, vz. Vs. 564. K. onemocnělých, nemocných, Marode-, Krankenbuch; k. oznamu, Rapport-Journal. Csk. K. k užívání; ne. k. k upotrebování, ein Buch zum Gebrauche. Dch. — Propuštění (zápisu) z kněh; vypsání z kněh; vepsání ku kněh. J. tr. Zadání gruntů knihami ku stvrzení přijde. Er. Kníha stávající, chyběně, vz Stávající. — Povolení ku vkladu, k zapsání do kněh pozemných. J. tr. Vedení kněh: knihami něco utvrditli (bücherlich sicherstellen); prodej kněh; vkladný, způsobný (způsobnosť) ku vložení do kněh; žádost na vložení do kněh. (vkladní žádost: vz Desky). J. tr. Smlouvy knihami stvrzeny býti mají. Jr. K. obchodní nemá rozličnou rukou v těmž čase psána býti; z knihy příruční do knihy obchodní něco klásti. Rd. Něco do knih zaněstí n. vtáhnouti, chyběně m. vepsati, zapsati, vložiti. Sb. Knihy obchodní poulé zákona vedené. Rd. Závěrek knih: důkaz knihami obchodními prověsti; průvodnosť knih obchodních (Beweiskraft); knihy se vespolek neshodují; hlavní knihu s úvěrnou srovnati; vklad do knih; z knih

Knoflíkářka — Kobaltnatý.

713

Knoflíkářka, y, f., Knopfmacherin, -händlerin. Jg.

Knoflíkářský, Knopfmacher-, -händler-.

Knoflíkářství, n. Knopfmacherhandwerk. Jg. —

Knoflíkový. K. dirka, Knopfloch.

Knoch, u, m., jelito kroupami naditě. Us. Wurst.

Kňoras, a, m., kňouras, starý hřebec, alter Hengst. Us.

Knorky, pl., odění rukou. Žid.

Knoss-os, a, m., bylo mě. na Kretě.

Knot, u, knůtek, tku (knotek), knoteček, čku, m. Der Docht. K. slove prostředek k pravidelnému a nenáhlému spalování hoflavin kapalných (líhu, kamfinu, olejů atd.) n. takových pevných, jež horkem kapalni. K. nespalný, S. N., argandský, lampový. Kh. — K. k zapalování prachu, lunt, die Lunte. V. — K. do ran, čípek, soukance, cupanina, die Charpie; k. špičatý, dlouhý, měkký. V. — K. = hadry, cancory, staré věci vůbec, zvl. šaty. Sebral své k-y (svých pět švestek). Us. na Mor., Brt. Knoty na hlavě (spletené n. srostlé vlasy). Kos. — K. ve vředu, střeň, Eiterstock, Putz. D. — K., a. m. = troup, hrubý člověk, Grobian. Ty knotel Us. Knot sníplý! Jir. dh. Nevypitvaný k. Vz Hrubý. C. — K., slovo lichotné: Ty knotel (= malý čtveráku). Můj knotel = mě milé děcko. Počkej ty knotel = šelmo. (Vždy o dětech). Brt.

Knotař, e, m. Dochtmacher.

Knotařka, y, f., Dochtmacherin.

Knotek, tku, m., vz Knot. — K., tka, m., der Knirps. Rk.

Knotiti, co: vlasy (plésti, másti), fitzen, wirren. Us.

Knotní, Docht. — K. nůž. Techn.

Knotník, u, m., štipec na knot. Lichtputz. Us.

Knotovitý, knotig. K. hůl, vlasy, hlava. Vz Knot.

Knotovka, y, f., lychnis, Lichtnelke. Kk. 225., Cl. 22. K., melandryum. K. lepkavá (m. viscosum), noční (m. noctiflorum), lesní (m. silvestre), huňatá (m. villosum), lysá (glaberrimum; lychnis Preslii), luční (pratense). FB. 83.

Knotový, Docht.

Knouba, y, m., Wühler.

Kňoubati, néco, se s něčím (se meškati, zdrouha pracovati). Rk. Zögern, langsam arbeiten.

Kňoubavý, trödelhaft. Rk.

Kňoubus, a, m., kdo má silné kňouby (kníry). Kb.

Kňouby, kňoubky, pl., m. = kníry. Us.

Kňoukal = kňoural.

Kňoukati, kňoukávati, miauen. Kočka kňouká n. kňourá. — K. = tence jako mňoukavým hlasem mluviti. Kňourati, raunzen, winseln, greinen. Ros.

Kňoukavec, vce, m. = kňoukal.

Kňoukavý, wimmernd, winseln.

Kňoupavý = volný v práci. Kb.

Kňour, a, m. = divoký kanec (žertovně). Eber. Šp.

Kňoural, a, kňourálek, lka, m., Raunzer, Winsler. Jg.

Kňourati. To dítě pořád kňourá, raunzt, winselt. Us. Kočka kňourá, kňonká, mňonká, mianet. Us.

Kňouravý, kníkavý, knúkavý, grinsend, winselnd. Jg.

Kňoury, vz Kníry. — K., čisté, samorostlé stříbro na způsob kaderi. Kraussilber. Rohn., Am. — K., drobné knudlíky do jolíryky, kleine Mehlklösse. — K., dračky. Liichtschleussen. Ros. — K., klihovatka z noh dobytéčich. Us.

Kňous, u, m. = kníry.

Knovatka, y, f., Kratze, Krauthacke. D.

Knovíz, e, m., místo v Čech.

Knovka, y, f., druh hrušek. Deh.

Kňučeti, kníčeti = kvičeti, sknučeti, wimmernd. Pes kňúci n. kníči. Us.

Kňučivý, kdo rád kňúči, wimmernd. Us.

Kňukal, a, m. To je věčný kňukal! Vz Kňoural.

Kňukati = kňoukati.

Kňukavý, wimmernd.

Kňukna, y, f. = kňukava, Knautsche.

Knuta, y, f., z germanského: got. knuto = lat. flagellum, aculeus = bič, osten; skand. knútr, sved. knut, strném. knoto (Kpoten). Vz Mz. 13. K., bič spletěný z více řemínků, na jichž koneč jsou olovně kuličky; slouží k trestání zločinečů. S. N., Rk.

Kňtek, vz Knot.

Knytel, tle, m., z něm. Knüttel, kyj, chor. V. — K. = knětyřch krajináčk mor. — roubík, jímž se povříšlo zadrínuje (knutluje), na Hané, róbl. Brt. — K., v kartách, bastoni. V.

Knytlovati, kyjovati, z něm. Kom.

Ko se předsouvá: ko-r-moutiti. Šf., D., vz R. — Ko, staroč. zájmeno, spojuje se s -li: kolí; odtud: kolik, kolikerý atd. D. Vz Kt. str. 49. — -ko (-ško) jest přípona, před kterou se h do ž, ch do š, k do č, c v č mění: jablko, klubko, oko — očko, ucho — ouško, lůžko, zrnko. Vz H. Ch, K. — ek. Městečko, slůvko, zrcátko, knúřatko, děřatko. Mkl. B. 265.

Koak, u, m., uhlí z kamenného uhlí. Techn. Vz Kok.

Koalice, e. f., z lat., spojení, zvl. spojeníse více mocností proti společnému protivníku. S. N. Koalition, Vereinigung, Verbindung.

Kob, u, m., koba, hádání z ptačího letu, augurium. Plk., Th., Vyb. I.

Koba, y, f., kuba, kobík = krkavec. Rabe. Koby neučerní. Vz Zlý. Lb., Chib. Divná jest on k. Ros. Zůstal tam, co k. na nřeše. Mus.

Kobáleti, kobaliti = valiti, wälzen. — kam: do dveří. Us. — se jak. Jeden přes druhého se kobálel Us. v Praech.

Kobalt, u, m. (ďasík, cobaltum), polokov, z něm. V. Kobalt špižový či kyz šmolkový (Speiskobalt); k. švédský čili kyz kobaltový lesklý (Glanzkobalt). Vz S. N., Šfk. 260.—264.

Kobaltitý, Kobalt-. K. kysličník, Kobaltoxyd. Šfk. 261.

Kobaltnatý. K. kysličník, Kobaltoxydul; soli, Kobaltoxydulsalze; dusičnan, salpetersaures Kobaltoxydul; siran, schwefelsaures Kobaltoxydul; uhličitan, basich kohlensaures

714

Kobaltnatý — Kobylí.

Kobaltoxydul; fosforečnan; sklo, Kobaltglas; hlinitan, Kobaltaluminat; chlorid. Stk. 260. až 263.

Kobaltoleštěn, u, m., Kobaltglanz. Štk. 263.

Kobaltovec, vce. m., Glanzkobalt. Bř. 65.

Kobaltový, Kobalt-. K. květ, kyz, modř. Šfk. 263.

Kabela, y, f., kabela s víkem, Korb mit einem Deckel. Plk.

Kober, bra, m. Knihkupectví I. L. Kober. Vz Jinčo.

Kobera, y, f., ein Watschelnder. Rk.

Koberati se, kolebavě jiří, watscheln.

Koberavý, watschelnd. Us.

Kobercovati, tapezieren. — koho = bití, prügeln. Us. Poličan.

Kobercový, Tapeten-. K. stěna. Jg.

Koberee, rce, kobereček, čku, m. Tkaná pokryvka na stoly, na podlahu, na stěny atd. Decke. Teppich, Tapete. K. tyrolský, perský, turecký, francouzský, S. N., předpostělní. Dch. Na k-čích jsmje léhali. Vrat. 10. — K., Sauerteig, návka. Jg.

Kobereční, Tapeten-. K. stěna. Sych.

Koberečnice, e, f., Teppichmacherin. Jg.

Koberečnický, Teppichmacher-.

Koberečník, a, m., Teppichmacher. V. Na Slov.: koberčár.

Kobereč, dle Budějovice, Köberwitz, ves v Opavsku.

Koberlik, u, m., Schöpfgefäss. — K., čast rostliny, z které květ vychází, Korb-lein, corbula. V.

Kobi, Gobi, činsky: Šama t. j. pisečné more, poušt asijská po Sahaře na zemi nejvetší. S. N.

Kobik, kubík, a, m., krkavec. Rabe. V.

Kobiti se. Kůň bujň divně se kobi (staví, chová?), bočí, nohami mece. Bl.

Kobka, kůbka, y, f., síň, přístřeší, ku př. u kostela, před domem. V. Přístavek před kostelem slove také: babinec. Us. — K., pokojík. V., Br. — K., hornický domek, Berghütte, Rohn. Am. — K. na Mor., erch kamen, zidka za kamny. Rybay.

Koblása, m = klobása.

Koblenec, Kobelenec, nce, m., Coblenec (z lat. Confluentia), v porýnském Prusku. Vz S. N.

Kobliha, kobližka, y, f., koblih, koblih, u, kobližek, zku, m., pečivo z tésta, tvarohem, povídly atd. nadívané, ein gefällter Kuchen; zvl. těsto kulovatě, povídly atd. nadívané, v másle smažené, Krapfen. V. Koblihy zadělávati, nadivati, smažiti, koupti, prodávati. K. v masopustě se smažívají. Us. Nesmí se opríti, musí to shrýzti jako pes horký koblih. Rvač. Poruč psu koblihy. Mus.

Koblihář, kobližkář, e, m., Krapfen-mann. Jg.

Koblihářka, kobližkárka, y, f., Krapfen-weib. Jg.

Koblihářství, kobližkářství, n., der Krapfenverkauf. D.

Koblihovice, pl., dle Budějovice, smyslené jm. místni. Karneval z Koblihovic. Rvac.

Koblihový. Krapfen-. K. těsto.

Koblížka, y, f. = kobliha. Rk.

Kobližek, žka, m. = koblihář. Vz Kobliha.

Kobližka = kobliha.

Kobližnik, a, m. Krapfenbäcker. Tk. II. 370.

Kobližnosf, i, f., Schleckerhaftigkeit. Jg. Vz Kobližný.

Kobližný, rozkošný, schleckerhaft, weich, wollüstig. V.

Koblouk, u, m., kobluk = klobouk. V., Br. — K. = znamení prodeje, vích. — Posud řikají déti klobouk m., klobouk, že se jim ono slovo snáze vyslovuje.

Koboree, rce, m., Brustkorb. V Doublesku. Kts. — K., chmelný kvas, Sauer-teig von Hopfen.

Kobrtati, kobrtnouti, klopýtnouti, stolpern. Us. u Jilem. — Kobrtal po schodech dolův (stolpern). Div. z ochot.

Kobos, u, m., die Cymbel, zastr.

Kobrowitz, Köberwitz, Kobeřice v prus. Slezsku.

Koburk, a, m., mě. německé. — Koburčan, a, m. — Koburský.

Kobyla, y, f., kobylka, kobylice, kobylečka, kobylička; klisna, hřebice; divoká: sveřepice; klisinka. Die Stute. K. hřebná, hřebi, hřebice. K. špatná: herka, hemrlice, mreha, škapa. Kobylu připustiti. Kobyla se ohřebi, ohřebila. K. pušáku k sobě nedá. K. počala, zůstala hřebná. Na kobyle jezdí a kobylu hledá. Prov. Považ kobylo, co jsi zorala. (Když někdo nějakou hlouposř dokázal. Vz stran přisloví: Hloupý.). Č. Nědávej mi kobył, však na mně do mýlná nejezdíš. Vz stran přislovi. Hana. C. K. má větší hlavu, af se stará. Vz Lhostejný. Lb. Nezáleží na tom, kobyla-li sivá, ale jak tahne; Nech k. hlavu sí iámě, že má velkou, co nám do toho? Pt. Jakmíle kobyla jezdce sednouť nechá, musí (má) také neclat jezditi. Hnš. — K. n. zbranice, hranice před mostem, mýlnem atd., ku chránění před ledovými krami za času dřenice. Vys. Také: kozel, ledolom, koza, zbraně, Jg., pod mýlným: spĺže. — K., zívora, sloup na stání, der Stallbaum. — K., veliké kladivo v huti. D. K. lomená, Stirnhammer, stlačovaci, Schwanzhammer, nahazovaci, Aufwerfhammer. Techn. — K., v sladovné lešení na lisky, pod nimiž je oheň. Us. — K., řada obli k mlácení prostřeného a obli samo k mlácení v řadě ležící. Us.

Kobylák, a, m., Stutenhälter. Us., Dch. — K., kdo kobyly připouští, der Hengstmann. V.

Kobylanec, kobylenec, nce, m., kobylí lejno. Us. na Mor. Lpf.

Kobylář, e, m. = kobylák.

Kobylařiti = kobylářem býti. Bern.

Kobylářství, n., kobylářská živnosf, Stuttenmeisterei. Bern.

Kobylčí, Heuschrecken-. K. noha. Us.

Kobylé pole = občizna, k pasené kobyla a dobytka vůbec. Výb. I. — K., místo pro kobyly a dobytek ohrazené. Gl. 98. — K. = kobylna, das Gestütt. Vz Kobylý.

Kobylí, kobylý, Kupen-. K. mléko, hnůj, maso, Ros., pole (vz Kobylé), hlavy (veliká jablka; malé solní kbelíky, kleine Salzkübel, 1490. Gl.; k. hlava, hudební nástroj ve způsobě houslí, na kterémž hudec točením ko-

718

Kohout — Kojiti.

smětích smělejší hrdina (vz Bázlivý); Zpívá
kohoutek, těší se živ útek. Pk. Každý chce
hrdinou býti a k-a vytancovati. Reš. Ufal
mu kohout (a ucho zazpívalo). Prov. K. ře-
zaný = kapoun. V. Pojímání-se kohouta; tlá-
pání, skákaní na slepići. Šp. — Nékomu čer-
veného kohouta na dům posaditi (dům mu za-
páliti. Pořekadlo toto je německého původu).
Č. Kohút mu na dome zaspieva (z pomsty
mu zapálí). Mt. S. — K. koroptrí, der Hahn.
Kohouta z hejna odstřejići. Us. Kohoutově
maji na prsou podkovy. Šp. — K., u, m. =
korouhřička na makorici kostelní, der Wetter-
hahn, der Windziger. V. — K. = hamba-
lečník. Us. Sml. — Vz Kohoutek.

Kohoutě, če, n., junger Hahn. Ros.

Kohoutek, tka, m., malý, mladý kohout,
das Hähnchen. Ten už kohoutky pase (=
zemřel). Vz stran přisloví. Smř. C. = Ko-
houtek, tku, m. = korouhřička na řeži, der
Wetterhahn. Zatočil se k. (jiný vítr věje).
Us. — K., rápek u súdu, obrTEL u pípy, Hahn,
Wirbel, Lasszapfen. K. zatočíti. D. Vino čepem
neb kohoutkem točiti. Kom. Nemůž vždycky
jiti plným kohoutkem n. kohoutem (ne
vždycky hody). Ros. Vz Hospodářství. C.
— K. u ručnice ona vnější část zámku, která
při spouštění při zatáhnuti jazyčku, na zá-
palní látku sklapne a tak působí, že rána
vybouchne. Vz S. N. Der Hahn. Má natažený
k. K. natáhnouti. Jg. K. na celé
kolo, na půl kola spustiti, natáhnouti; k. na
přední západ postaviti (n. na celé k. natá-
hnouti). Pysk, hlava kohoutku. Sp. Vz Ruč-
nice. — K., nejryšší část hřebu. Der Rist.
Brt. — K., lychnis. K. luční, flos cuculi. FB. 83.
Kohoutí. Hahnen-. K. hřeben (chocholka,
V.), pří, zpěv, pění, podbradek (lalouček),
přírození, pysk (vičko), kámen. Kaphanstein.
Vz Kámen. Gl. 98.).

Kohoutice, e, f. = slepice (směšně). Mus.

Kohoutiče, ete, n. = kohoutek. Us. Dch.

Kohoutiti se, il, cení se; kohoutivati. —
se. Kohoutil se = přížil se, styděl se, čer-
venal se. hnéval se, wurde roth, schämte
sich. Jg. Č. — se = z zlobiti se, zůrnen. Jg.
— se nad čím. mu. Der prudké krve, hned se
nade všim kohoutiti. Us.

Kohoutový = kohoutí. K. žluč. Jád.

Kohrcati = kašlati. Na vých. Moravě.

Kohút, zastr. = kohout.

Kohutina, y, f., rostl. povázkovitá, nej-
vice okolo lnu se povazující. Us. u Petrovic.
Dch. Vz Kokotice.

Koch, u, m. = komín. Na Slov.

Kochan, a, kochánek, nka, m., kdo se
v čem kochá. Hus. — K. = milý, der Liebste.
Ros. Má mnoho kochánkův (milých). L. Můj
kochánku! Us.

Kochání, n. — zalíbení, kratochvile, roz-
koše poživání, Ergötzung, Lust, Wonne,
Vergniigung. V. V k. s někým se obírati. Troj.
Činíť tvou vůli, mé všecko k. jest. Kom.
Kochání-se v rozkosech. V. Mití s kým k.
a zalíbení. Žalansk. Bože, tys k. mé. Ros.
K. se v žalosť obrátilo. Kom. V hudbě mívám
k. Sych. K., milování, láska. Kat. 514.

Kocháníčko, a, n., kleine Ergötzung.
Ryt. kř.

Kochanka, y, f., milenka, die Liebste. D.

Kochanov, a, m., jm. místní. Mus.

Kochati, kochávati = kojiti, těšiti, ergöt-
zen. — co, koho: Tělo je kochá. Ms. Urody,
jenž kochati měly pravý chtič. Ráj. — koho
jak. Boha z celého srdce kochati = milo-
vati. L. — se = těšiti se, veseliti se, zalibiti
si. — koho, se čím. K. koho mysli čilů.
Kat. 727. K. se vzorem krásy. Koll. 66. Kochá
se požíváním jeho Kom. — se nad čím.
Všichni vyvolení boží nad jejich pomstami
se kochali. Br. — se v čem (kde). Rozkoši
milovnici v místech soukromých a zastině-
ných se kochaji. Jel. V nejstých, v nezři-
zených rozkošech těla se k. V. K. se v ho-
spodářství, v kněhách, v musice atd. Ros.
K. se v obžerství. St. N. 46. V radosti s
s ním kochaji. Výb. II. 18. (Pass.). Své sr드е
v něčem k. Kat. 1629. — Kom., Kat. 1110.,
Jir. dh. — co, se s čím, s kým. Aby se
vždy s Bohem kochali. St. Kochal jazyk svój
s libostmi. Chě. 633. Sni se kochá, s ní jest.
Ctib. — se čemu. Jubal kochaje sě zvuku
mosaznému. Hist. schol. 1404. Ms. Cerroni.

Kochavý, kochajići, ergötzend, angenehm.
Ctib.

Kochlatý, na Slov. = chocholatý, schop-
fig. Koll.

Kochlovati = vřiti, süden. Na Slov.

Kochnar, a, m., kominík. Na Slov. Vz
Koch.

Kochtavý = oktavý. Trip. 603.

Koiffie (koaff, fr.) = čepec.

Koiffure (koaffýr), fr. = očepení n. ozdoba
hlavy ženské. S. N.

Koila, gt. Koil, n., pl. (dle Slova), kra-
jina v Euboei.

Koilanaglyfy, řec, vyhloubená vypouklá
řezba. Vz S. N.

Koil-e, y, f., dědina attická.

Koilometrie, e, f., z řec., nauka o vy-
měrování dutých nádob. S. N.

Kojenátko, a, n. = kojenec. Dch.

Kojenec, nce, m., der Sängling. Zlob., Mus.

Kojení, n., das Säugen, Stillen. K. dětí.
V. — K., tišení. Aqu.

Kojetin, a, m., Kojetein, mě. v kraji olo-
mouekém. Vz S. N. = Kojetský (všude na
Mor.), Brt., v Čech. kojetinský.

Kojěka, y, f. Amme. Ros.

Kojidlo, a, n. Stillmittel. Bech.

Kojieše = kojil.

Kojitel, e, m., kdo koho koji (naději atd.).

Kojitelka, y, f. = kojná.

Kojitelnost, i, f., Versöhnlichkeit. Bern.

Kojitelný, versöhnlich. Bern.

Kojiti, 3. pl. -jí, -koj, je (je), il, en, ení,
kojivati. — koho, co: omyl, Dch., mysl,
Kom., děbla, Eus., dítě. D. = tišiti, chlácho-
liti, krotiti, stillen, sänftigen. — se, koho
v čem: v jeho hněvě. St. skl. Učení v pro-
cházkách se koji (těší se jim). Kom. — se,
koho čím: lahodnými slovy, D., dítě pry
k (krmiti, säugen, stillen). V., Kom. K. dary
někoho a poctami, Kom., penčí, se dlouhým
životem. Stele., Berg. Slaby se blázni koji
a moudří se jimi kaji. Prov. Náději se k.
Kom., V. Marnou naději se k. V. K. koho
utěšením, lékaři andělskými. Kt. 2562., 2565.
Tím se nekoj, že . . . D. — Br. — co proti
komu. Na proti bratru kojil hněv. Puch.

Kojka — Koláč.

719

Kojka = kojná.

Kojná (chůva n. žena). Amme. V. Ma-
kojnou. Us. Vzala si kojnou. Us. Kojná dítě
koji. Kojné často matky souži a trápi. Kojnou
zjednatí, platiti. — Kojné dítě (jež prsův
požívá). Säugling. V.

Kojné, taxa za kojení. Šp. Ammengeld.

Kojník, u, m., lähvíčka ku kojení, Saug-
fläschchen. Boč.

Kojný. Vz Kojná, Kojné.

Kok, u, m., z něm. Koch, das (Gericht).
Mus. Množství jídel bažantův a obzvl. těch
jídel koků. Sl. fol. 93. — Gl. 98. — K., angl.
koak: kamenné uhli zbylé po vypuzení z něho
rozličných plnů (vodíku, kýslíku, dusíku
atd.). Vz S. N., Sfk. 42. Vz Čoaks.

Kokarda, y, f., z fr., mašle zvláštnich
barev v podobě růžičky svinutá a na klo-
bouce upevněna jakožto osvědčení politi-
ckého smýšlení n. národnosti. Rk. a (více
S. N.

Kokeš, e, m. = kohout. V.

Koketa, y, f., z fr. coquette, ženština hle-
dící se zalibiti mužským, záletnice, milkov-
nice. S. N., Rk. Gefallsüchtige, Buhlerin.

Koketerie, e, f., saha zalibiti se mužským,
vábení jich. S. N. Vz Koketa. Koquetterie,
Gefallsucht.

Kokotovati, snažiti se, aby se mužským
zalibily (o ženských), milovati. Vz Koketa.
— s kým. Us. Koquettiren, buhlen.

Kokodati = kádkati. D.

Kokon, u, m., tkanina, kterouž housenky
některých motýlů okolo sebe upřadají, než
se zavinou. Vz S. N.

Kokořík, u, m., polygonatum, Salomons-
siegel. Kk. 127. K. obecný, p. officinale;
sírolistý, p. latifolium; muohokvět, p. mul-
tiflorum; přeslenatý, p. verticillatum. FB. 20.

Kokořikovité rostliny, smilaceae, stech-
windenartige Pflanzen: chřest (spargl), dra-
činec, vranovec, konvalinka, kokořík, pstro-
ček, listnatec atd. Vz Kk. 127.

Kokořín, a, m., pustý hrad u Mělníka.
Vz S. N.

Kokorňák, u, m. = podražej. Us.

Kokory, dle Dolany, místo v olom. kraji.

Kokos, u, m., palma kokosová, cocos nu-
ciera. Kokospalme. Vz S. N., Kk. 120.

Kokosník, u, m. = kokos. Cl. 140.

Kokosový, Kokos-. K. olej, ořech, eukr.

Kokoš, kokeš = kohout, Hahn, na vých.
Moravě.

Kokošiti se = pyšniti se. Na Slov.

Kokoška, y, f., rostlina, capsella, bursa
pastoris. K. pospolita n. tobulka pastuši. Byl.
Hirtentäschel. Kk. 215., Cl. 16., FB. 73.

Kokot, strč. = kohout a posud v Opav.
Pk. Cf. Kokoš. — K., pyj, penis.

Kokotář, e, m., obchodník s kokoty. Vz
Kokot. Tk. II. 405.

Kokotice, e, f., cuseuta, Flachsseide. K.
obecná (kaňouka, kokotí hace, kopřivník, lišej,
ploskovec, kání přádlo), menší, chmelovitá,
bílá, chocholičnatá, květná, vonná, červenavá,
jednoženná, smradlavá. Jg. Roste na jiných
rostlinách, jichž šťavou se žívi. Vz Kk. 182.,
Čl. 111. K. chmelová, c. lupuliformis; hubilen,
epilinum; větší kopřivník, c. major; menší,
epithymum. FB. 55.

Kokotový, kokotí, Hahnen-. K. hřeben.
Mat. verb.

Kokrh, u, m., das Gekräh. Rk.

Kokrháč, e, m., der Kräher. — K., rhin-
nantus crista galli, der glatte Hahnenkamm.
Puch.

Kokrhati, krähen. — kde. Kohout na
svém metesi nejraději kokrhá (rád kokrhá
a zpívá). Prov. — na eo. Kohout duos na
děšť kokrhá. Kohout na ni kokrhá. Ér P. 9.
— abs. Slepice kokrhá! Ten kluk kokrhá
(sipá). Us. Salát kokrhá (když srděčka příliš
do výšky vyhájění, schiessen. Dch.). Us.

Kokrhel, e, m., hřeben kokhoutí, Hahnen-
kamm. Boč. — K., rhinanthus, Klappertopf,
rostl. Vz Kk. 189. K., alektorolophus, laštinec.
K. malokvětý, parviflorus; velkokvětý, gran-
diflorus (a. větší, major n. rhinanthus major;
b) huňatý, all. hirsutus; úzkolistý, all. angusti-
folius či rh. galli); ozdobný, pulcher. FB. 59.
— K., vysoký čepec nákladný z pentli, krajek
atd., šlepka (nejvíce s potupon). Schopfhaube.
Jg. —

Kokrhoun, a, m. = kokrháč. Us., Dch.

Kokrhykati = kokrhati. Na Mor.

Koksa, y, f., klofec, pohlavek, Kopfstück.
Ros., Plk.

Koksovati koho = pohlavkovati, Ros.,
ohrfeigen.

Kokta, y, f., der Stotterer, koktal, koktač,
koktoun. Reš. V Ber.: koktan.

Koktačka, koktalka, y, f., die Stotterin.

Koktáni, n., das Stottern. Vz S. N.

Koktati, koktám a kokei, koktávati,
stottern, stammeln. Ten hoch koktá (těžce,
rozbitáje se na slova mluví). Us., Jg.

Koktavosť, i, f., vlastnosťokty.

Koktavý, stotternd, stammelnd. V. Vz
S. N.

Koktoň, č, m. = kokta. Us.

Kokus, u, m. Stockknopf. Na Slov.

Kokva, y, f., stroj házečí, balestra. Star. let.

Koky, vz Kok.

Kol, kolkol, um, herum. Kol do kola. Aj
obcháze junosše kol tvrda hrada. Rkk. 27.
Kdož k němu (k Bohu) k. patří. Kom.

Kol, i, f. = kolba. Gl. 98.

Kolácení, kolotání. Das Wanken. Divná
myslí k. V. K. v snách, phantasmata. Jel.

Koláceti, kolotati, klátiti, wälzen. — co
se kde, v čem: něco na mysli k. Žáansk.
(zmitati). Se vám království jako ve
spání koláci na mysli. Jm. V přemýšľování
se koláci. Plk. To se mi v hlavě koláci. D.
— odkud kam. Z jednoho do druhého se
coláci. V. — se od čeho. Od rozličných
příčin ustavičně se hýbaji a kolácejí. Předm.
na Kron. Tur. — se čim. Każdý podobně
ke třtině směšně sebou kolácel. Judith.

Koláč, e, m., koláček, od kolo; nízké
okrouhlé pečivo, Kolatschen, ein runder Ku-
chen. Koláče: žemle, preclíky, oplatky, báby,
lihance, teplé báby, koláče pražené n. sma-
žené (svítky), okrouhlé koláče (bochníčkové,
dorty atd. Kom. Synonymya: lihance, týka-
neč, bába, pokruta, skladanice, zamrštěnce
(složený), křehotinka, podplamenice, druž-
banec, makovník, babička, kapustník. Ko-
láče velikonoční: bochníky neb bochnícky.
K. cukrový, mandlový, medový, povídlový,

722

Kolek — Kolchis.

štěji, auf dem Knebel. Orb. p. — K., prkno lodi, ku kterémuž veslo se váže, Ruderring. Kom. — K., na Mor. — oklestek, obušek, ein Stück Holz. D. — K. u tkadlee. Vz Jg. — Do kolku všecko vypiti = až do čepu, do dna konvici vysušiti. V. Bis auf den Boden. Od kolku do kolku (od začátku do konce). Č. Dostál až do kolku. Vz Neůstupný. Lb. — K. = sekret (pečet), který kladivem, razidlem se přitlouka. Ros. — K. = štempl na papiru. K. nazváme známku vyznačující jistý obnos peněžitý na právních listinách a úředních spisech, kterýžto obnos znamená výšku dané nepřímé za příčinou zhotovení listiny aneb spisu zaplacené. Vz S. N. Der Stempel. K. zákonem nařízený, oznamovací (na označení), třídní (dle třídy), promesní, kalendářský, z hracích karet, přespaný, doplňovací (později dodaný); výjde, náklad na kolky; osvobození, zprostění od kolku; třída kolku. Kterak se v příčině kolku zachovati; co v příčině kolku činiti; prosty kolku; kolku podrobený. Vydáti listinu bez kolku. Náležitý plat za k. Patent o kolku. Povinnost ke kolku. Strana povinná kolkem. Měřiděj kolku. Skrácení kolku. Prodej kolkův. Náhrada za kolky. K. na noviny, od kvitance. Sp., J. tr. Osvoboditi, zprostiti od kolku. J. tr. K. na papír přípilnouti, namokřiti, odlepit, překolkovati, koupiti, prodati, doplniti, dodati. K. malý, nedostatečný. Trest pro nedostatečný k. platiti. Vz Kolkový.

Kolem, vz Celkem. K. něj, šp. m.: kolem něho, k. poji se s gt. Kolem jdoucí, často šp. m. mimo jdoucí. Sel kolem našeho domu, často lépe m. obešel; šel mimo naš dům, šel podál něho, minul jej. Km. „Sel kolem našeho domu“, jest jen tehdaž dobře, cheeme-li říči, že celý dům obešel. Cf. Když jsme šli mimo turecký chrám. Brs. 97. Herum.

Kolembaba, y, f. = slepá bába. Na Slov. Blinde Kuh.

Kolemběh, u, m., v tělocviku, der Rund-, Kreislauf. Rk.

Kolemchodný, herumgehend. Rk.

Kolenačky = na kolenou, kniend. Na Slov.

Kolenatěti, čej, ěl, čení, grosse, starke Knie bekommen. Jg.

Kolenatý, grosse, starke Knie habend; vůbce kolena mající, Knie habend. Sych, Rostl.

Kolence, e, n. = koleno. St. skl., Pass.

Kolence, nce, kolench, e, m. = pletenee, geflochtener Kuchen. Us. — K., sporec, spergula, Spark, pčení rostl. Vz S. N., Kk. 225. K. pětinný, pentandra; pravý, s. genuina; Morisonův, Morisonii; rolní, arvensis, obečný, vulgaris; setý, sativa. FB. 80.

Koleněti, čej, ěl, čení, englische Krankheit bekommen. Zlob.

Kolenice, c, f., dolejsjí díl střílny, die Kniebank. Bur.

Kolénko, kolinko, a, n. K. = malé koleno, Kniechen. — K. u rostlin, článek, na Slov.: uzlíky, stavky na obíli. V., Kk. 16. — Kolinka nerrorá = uzlové. Krok. Das Gelenke, der Knoten. — K., die Nuss an mathem. Instrumenten. Bern.

Kolénkovatěti, Knoten schiessen. L.

Kolénkovatý, uzlovatý, knotig. L.

Koleuni, kolenný, od kolena, Knie.- K. čěška, Kniescheibe. Jg.

Koleno, kolénko, kolínko, a, n. Lok. sg. prý v koleně = v části nohy, im Knie, v kolenu = v pokolení; avšak čteme i v pátém koleně. Ros. Kolena celého dvojného čísla nemá. Nom., akkus. a vok. kolena (pl.); gt. kolen i kolenou, dat. kolenům (pl.); kolenoum neni ani dual ani pl.); lok. kolenech (kolenách; kolenou u básníků); instr. koleny (kolenoma u básníků; kolenama v obecné mluvě). Vz Ht. Sr. ml. 202. — V již. Čech. skloňuje se ‚kolena‘ dle ‚Slova‘, jen že je instr. kolenama. Kts. Vz Rty. Časť kolena: číška (jabličko). — K., genu, das Knie, jest klobu spojující kosť stehenní s kostí holenní. Vz S. N. Sukně do kolenou. Mand. Na kolena kleknouti, padati, padnouti před někým. V. Klekl na obe kolena. Us. Poklekl před ním na kolenou. Ben. V. Sklesnouti v k.-na. Deh. Poklonil se až na kolena. Solf. Kolena skláněti. Lom. Na kolenou klečeti. Us. Lézti za kým po kolenou. Ma Obraz do kolenou. Us. Zemdlených kolen. Kom. Uhodila ho lenos pod kolena. Má pod kolenem Janka = je lenoch. Us. Dal by si pro krčear (grešli) koleno vrtati = lakomý. Us., Č. Na stará kolena (musí ku pracovati n. nouzi tříti). D. To jsem si zasloužil na svá stará kolena! Us. Brní mu pod koleny. Podlanujú sa mu kolená (strachuje se). Mt. S. Vz stran příslavi: Strach. C. Má čínová kolena (nechee-li se kdo před vyšším pokořití). C. — K., kolení, das Glied der Verwandtschaft, der Stamm, der Verwandtschaftsgrad. Zle statku nabytého nedočká třetí koleno. C., Us. Až do třetího kolena. Jg. Jsem třetí koleno od předka Gygesa. Cyr. Jest od svého prapraděda v pátém koleně. Ros. Kolenem bližši. Eus. Udrželi se až do 20. kolena. — Vz Noha, Stroj na kolena. — K. = příhbi na stěble, článek, souček. Vz Kolénko. — K., die Kniepresse. Ck. — K. u bot, die Klappe. Us., Deh.

Kolensky = po kolenou. K. lézti, prosiiti, auf den Knien. Na Mor. Po kolensky lézti. Mřk.

Kolera, y, f., v obec. ml. m. cholera.

Kolesa, gt. koles, pl., n.; kolesa, y, f. = vozík s lehkými koly, die Kalesse. Rk. Jezdi na kolesách. Kom. — K. = kára o dvou kolách, ein Karren V.

Kolesár, a, m. = kolář. Na Slov. Plk.

Kolesna, y, f., Protze. U děla. Bur.

Kolesnice, e, f. = kolesa. C.

Koleso, kolísko, kolésko, a, n. = kolo. Slovo chybné m. kolo, gt. kola n. kolesa, jako: nebe, gt. nebesa. Celý svět se mi do kolesa točí. Koll. Lámou se mu kolesa (přícházi na mizinu). Č. Pred vozem mu idů kolesá. Mt. S. Kolesa lámati (hra gymnastická = převraceti se na levou ruku o zemi opřenou, z levé ruky na pravou, pak na nohy a zase na levou ruku atd.). Brt. K-sa dělati, Rad schlagen. Mřk.

Kolešna, y, f., kůlna, stodola, der Schoppen. Na Slov.

Kolhouz, u, m., z něm. Kohlhaus, uhelna. V horn. Pr.

Kolchi-s, dy, f. Vz Colchis.

Koloměr — Kolovratec.

727

Koloměr, u, m., Durchmesser. D.

Kolomoták, u, m. Dostal řád k-ku = jest potrhlý. Er hat den Drehladenorden bekommen; ist ein Schuss.

Kol-on, a, n., z řee. κῶλον. Verše v básni spojené mají se za ἄλην (κῶλα), které v stavení svém celek činí. Více veršů jednostejně se opakujících čini slohu nebo strofu (στρογγι). Když verše slohy aneb cele básně jednostejně jsou, tehdy jest rozměr jedno-δλην, monocolon (παροχωλον); když se dva rozličné verše v jedno spoji, jest rozměr dvojčlenný, dicolon (δίζωλον); trojčlenný, tri-colon (τριζωλον), když tři rozličné verše v slohu se spojily. Zk. Ml. II. str. 199.

Kolona, y, f. K. vojska. Truppen-Kolonne. Čsk.

Kolonialní, z lat., osadní, Kolonial-. K. zboží: hlavně cukr, káva, koření atd. Rk. Vz S. N.

Kolonie, e, f., z lat. osada, Niederlassung, Ansiedlung.

Kolonisace, e, f., z lat., osazování. Rk. Die Ansiedlung, Niederlassung, der Anbau.

Kolonisovati, z lat. — co: nějakou zemi lidem osaditi, kolonisiren, ansiedeln. — co kým. Ameriku Europany.

Kolonista, y, m., z lat., osadník. Kolonist, Ansiedler, Pflanzer.

Kolonna, y, f., sloupec, řada. Rk. Kolonne, Säule, Abtheilung.

Kollonnada, y, f., sloupení. Rk. Kolonnade, Säulengang.

Kolon-os, a, m., místo v Attice.

Kolopleteni, n., pleteni do kola, das Radeflechten. Vz Kolo.

Kolorace, e, f., z lat., barvení. Rk. Koloration, Färbung.

Koloratura, y, f., z lat., hudební neb zpěvní okrasa. Rk. Koloratur, künstliche Stimmwendung, Lauf, Sprung, Verzierung (im Gesange).

Koloraturní zpěvačka, která zpívá písně mnohými zpěvními okrasami opatřené. Koloratur-. Rk.

Kolorovati, z lat., barviti, rytiny a jiné nákresy barvami opatřovati, coloriren, färben, ausmalen, übermalen. S. N.

Koloss, u, m., z řee, nazývá se každá socha nadobyčejné velikosti. Ku př. Koloss rhodský; socha Athenina na Akropoli athenské; socha Diova ve chrám olympijském. Vz S. N. Riesebild, Koloss.

Kolossalní, ohromný, velikánský, Rk., co přesahuje nadobyčejnou velikost. S. N. Kolossal, riesenmässig, ungeheuer gross.

Kolostroj, e, m., das Räderwerk. Sedl.

Kološ, e, m., Klausenburg v Sedmihradsku. Vz S. N.

Kolot, u, m., die Rotation. Rk.

Kolotácete se, el, en, ení = kolotati.

Kolotání, n., hýbání se, motání, Bewegung, Herumtreiben. Zivot náš jest pln k. Kom. I jde k. za kolotáním, trápení za trápením. Kom. K. v mysli. Kom. Rozličná k. ve snách. Br. Proč truchlíš? zanechej smutných kolotání. Kom.

Kolotati, hýbati, hin und her bewegen. — co, lépe: čím. Kolotal ho (jim). Ros., Jg. — se = v kolo se motati, točiti, motati se,

geworfen werden, taumeln, sich bewegen. Jg. — se čím. Lidské věci náhodou se kolotaji. Plk. Vašní se k. C. — se kde. Každý se v labyrintích mate a kolotá. Kram. K. se v mysli. Kom. Kolotá se mi to v hlavě. D. — se kudy jak. Had po trávé ohromnými vlnami se kolotá. Raj. — se komu o čem. Ač kdy chci málo podřimati, o jeho (čápa) červeném nosu bude mně (žábě) se k. (= se zdáti). — se komu kdy. Kolotá se mi ve snách (zdá se mi). Jg.

Kolotavý, co kolotá, herumtreibend; k., co se kolotá, schwankend.

Kolotěž, e, f., Hemmschuh. Us.

Kolotiti, il, cen, cení, máslo tlouci, buttern. Us. u Bolesl.

Kolotoč, e, m., Ringblume. Th. — K., Ringelspiel. Mrk.

Kolotok, u, m., Kreislauf. K. krve. Tys.

Kolouch, zastr. kolůch, kolousek. ška, u, mladý srnc, jelínek, Hirschkalb, Spieser. V. Vz Jelen. — K., vysoký, nevypitvaný chlap, Bengel. Ros.

Kolovaci, rotírend.

Kolovadlo a, n. (při tělocviku), der Schwungbaum, Reitschwingel. Cvičení na místě a z místa. Nastoupení, stejný rozstup cvičencův. I zde názvy: nad-, podelmat; napřed, nazad, stranou, v pravo kolovati. Ruka neb noha vnější n. vnitřní. A. Kolování klusem: a) ruce na obou řebřinách; b) obě ruce na jedné řebřině; c) jednoruč; (napřed, nazad, stranou, ve svisu, ve shybu, ve visu v loktě. — B. Kolování cvalem: a) ruce na obou řebřinách (ve visu v podpaždí napřed atd.), b) obě ruce na jedné řebřině, c) jednoruč. Cvičení složitá vz str. 95. Kolování křepmo. Tš. str. 92. Vz Tělocvik.

Kolovati, v kole se otáčeti, kreisen. — abs. Číše koluji. Us. — po čem. Tento přípis koluje po všech údech spolu. Us. — s kým. Pan s Horami a Graciemi koluje. Raj.

Kolovatost, i, f., die Radförmigkeit. Jg.

Kolovatý, -ovitý, radförmig, rund. Rostl.

Koloveč, vče, m., Kolautschen, město v Plzeňsku. Vz Koloděje.

Kolovnice, e, f., Radlinie, Zykloide. Nz. Vz Koloběžnice.

Kolovod, u, m., vedení do kola, das Reigenführen, der Reihentanz. Jg.

Kolovodný tanec, der Reihentanz. Jg.

Kolovrat, u, kolovratěk, tku, m., das Spinnrad, Welle. Młyn větrný pomocí kolovratá jde. Jg. Kolovratem ze studny vodu važí (rumpálem). L. K. u provaznika. Die Haspel. V. K. kuchynský (k obracení pečeně), der Bratwender. L. K. k předění, das Spinn-, Schweizerrad. V. Přádlí předou buď na kolovratě aneb na vřeteně s přeslenem. Kom. Kolovrat na vlnu. D. Brovrat hřeí. Šp. Na Moravě kolovratnica. Brt. — K., na Slov. — nástroj hudební, lyra. Leier. To je starodávný k.; na jednom kolovratě hráti (pořad stejnou). Plk. V Čech. Die Drehorgel. Vz Kolovratěk. — K., vrkoč, die Haarflechte. Na Mor. — K., a, m., Aleš z Kolovrat Krakovských šp. m. Aleš Krakovský z Kolovrat. Vst.

Kolovratee, tce, m. = lyra. Leier. — K., jméno rozličných rostlin. Jg. K., euphorbia,

728

Kolovratec — Komercialní

helioscopia, sonnenwendige Wolfsmilch. Čl. 129., FB. 25.

Kolovrátek, tku, m. Jistý nebožez mly-
nářů, zámečníků, puškařů, bečvářů, Brust-
bohrer, Drehbohrer, se strojem k točení).
Vys. — K., náčini, na které se naviji šňůra
tesařská n. měřící dolorčho, die Haspel. Vys.
— K. k navíjení nití, die Garnwinde. V.
Prádek, práda, Pt., vijadlo. Jg. — K. u ko-
láře nástroj k poznamenání délky náhoje.
Dch. — K., nástroj hudební. Der Leier-
kasten, die Drehorgel, Drehlade. Dch. Vz
Kolovrat. Na jeden k. hráti (pořád stejnou).
Vz Stejnosf. C. — Neeche mi k. bráti (ne-
mám chuti k jídlu, mrzím se). Vz Jídlo,
Mrzeti. Lb., C.

Kolovratíti, leíern. Na Slov. Bern.

Kolovratní, Wellenrad-, Haspel-, Spinnrad-.

Kolovratník, a. m., der Leierer; der
Spinnradmacher. D.

Kolovratný, kolující, kroužící, im Kreise
herum bewegt. K. hýbání. Jg.

Kolovraty, dle Dolany, pustý zánek
v Kouřimsku. Jg.

Kolový, Rad-, Cirkel-, Kreis-. K. písta,
běh, loukoj, Jg.; k. most (vz Kůl), Pfahl-
brücke.

Kolozpěv, u m., Rundgesang. Rk.

Kolozab, u m., zub vedlé druhého ro-
stoucí, Überzahm. D. — K., a. m., kdo krivé
zuby má. L.

Kolozubee, bee, m. (= hever k zdvíhání
vožů). Heber. Us.

Kolozubý (na Mor. holozubý) — bezubý,
zahnlos. K. hába. Zlob. — K., křícozubý.
Hanka.

Kolpík, a. m., platalecia leucorodia, pták
bahní. Vz S. N., Fré. 347.

Kolporteur, vz Colporteur.

Kolsa, y, f., Winterreps. Us.

Kolsír, a. m., zastr., z ném., Kohlschürer.
Gl. 100.

Koltoun, u m., u Pol. goždziez, plica
polonica, trichoma, der Weichselzopf, jest
coput podobné spĺštení vlasů, někdy však
i chlupů celého těla, které se stává za pří-
činou lepké hmoty mezi jednotnými chloupy
se nalěžající. Vz S. N.

Koltounový vřed. Weichselzopfgeschwür.

Koltra, y, f., koltríčka, z lat. culcitra =
opona, zásłona, Vorhang, Bettdecke. Kol-
trami obestřiti. D. Koltry zavěsiti a rozta-
hnouti. Us. K. u postele. Aqu. K. v divadle.
V. Více než povědino, za koltrou zůstalo.
Vz Mluvení. (Pan. Kutn.). — K. = pokrýrka.
K. bavlnou vypanát a prošitá. Pref.

Koitrář, e. m. Goltermacher. Vz Koltro-
vník. Tk. II. 375.

Koltrovník, a. m. Tapetenmacher. Žid.

Koltryna, y, f. = koltra. Let. 400.

Koltún, u m. = koltoun. U Opav. Plk.

Koluch, zastr. = kolouch.

Kolující, vz Kolovati.

Kolumna, y, f., vz Columna.

Kolur, u m., krojník, u m., Colur (v geogr.).
K. rovnodenní, slunostojný (Solstitialcolur).
S. a Ž.

Kolužník, a. m. = koželuh. U Opav. Plk.

Kolyba, y, f., byt Valachů na salaši. Na
Slov.

Kom, vz Kdo.

Koma, y, m., kmotr, z maď. Na Slov.

Komana, gt. Koman, pl., n., v Kappa-
docii. — Komanský.

Komando, vz Kommando.

Komár, a, komárek, rka, komářeček, čka,
m. Vz Hmyz. Die Míteke. K. kolíčí, fikový,
vinný, letní. K. písklavý, culex pipiens; k.
vodní či vodoklop čárkovitý, ranatra linearis.
Fré. 156., 139., 155. K. štípe. Us. V komoře
pro množství komářů nemohli jsme spáti.
Us. K. by to zanesl (malé jest to). Jg. Jest
na ném sálla, co na komáru (je hubený,
chudý). Ros. O komárovo sádlo se hádati
(o nic). Rk. Aby tě komár kopl! (Vz Kletba).
Bodejž tě k. kousl. Vz Proklínání. Lb. Lidé
od k-rú trápeni jsouce, divně se osívají. Ler.
Jest v něm mondrosti, jako v k-ru sádla.
Mus., Č. Komára cediti a velbouda pohliti
(maličkosti šetřiti a velikých véci opomíjeti).
Proch, Č. Komáry cedi, velboudy požírá.
Č. Komár slánku nese. Č. Chápe se díla,
jako k. ocele. Č. Z komára vola (velbouda)
udělati. Vz Zvětšování, Lhář. Lb., Č. Zajíce
pustil a komára honí. Vz Chybování. Č. —
Komáři štípají do času. Plk. — K. Komáři
na Mor. také: diváci stojící okolo hráčů
v karty. Brt.

Komárno, a. n., mě. v Uhřích, maď. Ko-
márom, ném. Komorn. lat. Comaronium. V.
— Komáruňan, a. m. — Komárušký.

Komárov, a. m., v Čechách v pražském
kraji. Vz S. N. Kumrovitz; na Mor. Kumerau.

Komárový, Mücken. O k-vě sádlo se
hádatí (= o nic; de lana caprina, um des
Kaisers Bart streiten).

Komatka, y, f., glomeris, členýš. Krok.

Komatule, e, f., cionus, hmyz. Krok.

Kombinace, e, f., z lat., sestavení, seřa-
dění, srovnání, Rk., spojování jednotlivosti
pod společný celek; též závěřek z toho či-
něný. S. N. Kombination, Verbindung, Ver-
nknüpfung, Vergleichung.

Kombinovati, z lat., sestavovati, seřa-
dovati, srovnávati, ze srovnávání uzavirati.
Kombiniren, vereinigen, verknüpfen.

Komediant, a. m., z řec., v povržlivém
smyslu divadelní herec; přenešené: kdo v je-
dnání svém jako divadelní hru provádí. S.
N. Komödiant, Schauspieler.

Komediantka, y, f. Komödiantin.

Komediantský. Komödianten- K. kousek.

Komediantství, n., Komödiantenwesen,
kunst. Us.

Komedie (komoedie), e, f., z řec., žer-
tovná divadelní hra, veselohra. Rk. Komödie,
Lust-, Schauspiel. K. zapletený přiběh vy-
obrazuje, ale s veselým závěrkem. Kom.
K-e strojiti. V. — K. Lärm, Possen, Jux.
Na Slov. Plk.

Komein, Komín u Brna.

Komenda, y, f., cirkevní obročí, které
duehovní osobě, již by právem zadati se ne-
mělo, vymínečné na čas z podstatných dů-
vodů se uděluje. S. N.

Komendovati = komandovati. Kom.

Komenice, e, f., der Giebel des Hauses.
Sych Obyč.: Lomenice. Mřk., Fr.

Komercialní: živnosf., silnice, celní úřad.
J. tr. Vz Komercialní.

Kömet — Kommentator.

729

Kömet, Komňatka u Šumperka na Mor.

Kometa, y, m., Kom., D., a f., V., z řec, der Komet, Schweifstern. V. K. či vlasitice je teleso nebeské, které v dráze velmi táhlé okolo slunce obíhá, mlhavý obor v podobě ohonu má a jehož jádro není pevné teleso. Tl. K. se ukázala, V., vyšla, zašla, se objevila. Lid myslí, že její objevení-se znamená válků nebo jiné veliké neštěstí. Vz více v S. N. — K., bílskarice. Sml.

Kometový, Kometen. K. ocas. Krok.

Komickost, komičnosť, i, f., komisches Wesen. Jg.

Komický, komisch, z řec, komičný. K. má za základ: směsné. K. román, opera. Lepokomický (výše k.), nízokomický. Nč. K. cyssši či jemné běre předměty své z vyšších kruhů života lidského a nepřekračuje nikdy mezi jemného způsobu; k. nišši nazývá se těž burleskni, na zvl. stupni těž baročné a bizozarní; nejvyšší stupeň kho přeháníni jest persillaž a karrikatura, k čemuž i tak zvané harlekinady náležejí. Ke k-mu náleží těž ironie a humor; zvl. jeho formy jsou parodí a travestie. S. N. K. epos, vz Pocies epická.

Komih, u, m., das Schaukeln, Wippen. K. přípažmo, letmo, roznožmo, pozvýš, skrýmo, toporně, třemo, v úhlu, rukama stanouc, rukama poskakujíc. Tš.

Komíhač, e, m., der Schaukler. Jg.

Komíhačka, y. f., die Schauklerin. — K., másnice, das Butterfass. Us. u Turn.

Komíhati = houpati, wippen, schaukeln. — se kde: na řebřiku, na hrazdě. Tš. Komíhám se na váchách (nevěda co činití). Mark. Komíhá se mi něco v ocích (sem tam se mihá). Us. Vz Komih. — K., máslo tlouci, buttern. Us. u Turn.

Komik, a, m., z řec, veseloherec: spisovatel veseloher. Rk.

Komín, u, či a, komínek, nku, komíneček, čku, m., z lat., caminus, vz a se seslabilo v o. (Gb. Hl. 78.) — dymnik, der Kamin, Schlott, Schornstein, Rauchfang. V. Komín nad sladem: parník. U Slováků: Koch. Vz Koch. Dým v komíně usedly, saze. Kom. K. jest trouba ve zdech udělaná, čtyřstranná n. kulatá, kterou se kouř v pecech vyvynutý ze stavení ven vyvádí. K. kulatý zcela rovný (ruský) vymeta se kartáčem. Vz S. N. Maso do komína zavěsiti (věšeti, pověsiti — uditi). D. Komín čistiti, vymítati. J. tr. Vypálil mu komínek = osídil ho. Us., C. Zapsati něco do komína (černou křídou). Prov. Zapiš si to do komína černým uhlem (křídou na zeď). Č. Zapiš si to, abys nezapomněl, uhlem do komína. Sk. Piše černou křídou do k-na. Vz Nejapný. Lb. To napišěme uhlom do k-na. Mt. S. Jedním k-nem všecko hnáti (Všecko jde do dýmu). Vz Marnotratný. Č. Udeřila svou čistotou o komín. Vz Zhýralý. Č. K. vlaský (ohniště). — K. = dolové dílo, udělané od slemena chodníku n. štoly do výšky. Vys. — K. v hutnictví, díra svrchu, kudy se uhlí a ruda do peci sype. Us. — Komínek ve víku moučné truhly, truhlíček s otvorem, aby mouka se nepařila. Vys.

Kominář, e, m. = kominik. Na Mor.

Komínek, vz Komín.

Kominice, e, f., žena kominíkova; na Mor. a Slov. kominářka. D.

Kominický, na Mor. a Slov. kominářský, Kaminfeger.- K. štětka, sorna, mistr. Us.

Kominictví, n., femeslo, jemuž přináleží čistění komínů. Vz S. N. Kaminfegerei.

Kominiček, čka, m., vz Komínik. — K., lejsk, motacilla phoenicurus, Schwarzkehlchen. D.

Kominičiti, Kaminfegerei treiben. D.

Kominík, a, kominiček, čka, m., vz -ík; der Kaminfeger, Rauchfangkehrer. — K., u, m., český národní tanec. Vz S. N.

Komínikův, -ova, -ovo, des Kaminfegers. K. dum, žena.

Komínovati, skálu nad sebou lámati, v horn. Us.

Komínové, čho, n., das Kamingeld, Hausteuer. Vz Podymné.

Kominy, kominky, pl., f., matoliny, vinné mláto, Jg., hroznová zrnka rozmačkana. Ck. Die Weinhülse, Weinträber. D. Víno prodati na kominkách = víno již drive rozmačkané než se dá víno na čeřen. Us. Měln. K. po vytlacění vína zbývající slouží ku pripravování octa a kořalky, ke krmeni dobytka atd. Kk. 234.

Komírati = umírati. Us. Petrov. Deh.

Komisář, rku, m., kommissní (režný) chléb. Kommisbrod.

Komitati, chomítati, homítati, hin und her werfen. Us. u Příbr.

Komité, fr., n., buď nesklonné až na instrumental (s komitém) aneb lépe: komitét, u, m., kteréž slovo nyní všeobecné přijato jest; das Komité; výbor; odbor nějáho sboru. K. se radi, aby sboru zprávu o věci jistě dáti mohlo.

Komle, e, f., střecha nad šachtou. Am.

Kommagene, y, f., byl díl sev. Syrie.

Kommandant, a, m., velitel, náčelník, nejvyšší velitel při kterémkoli oddělení vojska. S. N. Oberbefehlshaber.

Kommandér, a, m. (commandeur, fr.), velitel; vyšší člen některého rádu rytířského. Rk. Befehlshaber, Ritter einer der oberen Klassen eines Ordens.

Kommandéřský kříž, Commandeurkreuz. Čsk.

Kommandita, y, f., spolek obchodní, kde jedna strana dě kapital a ručí, druhá pak obchod obstarává; také obchod filialní. Kommandite, Handlungsgesellschaft. Vz S. N.

Kommando, a, n., it, a span.; velení (vojeuské), Rk., vel, povel. Čsk. Befehl. Na k. = na velení, na rozkaz, k r-u. K. vojenské. Vz Povel. — K., velitelstvo, velitel se svými podřízenými organy. S. N. — K., menší oddělení vojska někam vyslané, asi tolik co detachmentement. S. N.

Kommandovati = veleti. Ne: kommandirovati. Kommandiren, befehlen, anführen.

Kommandující general. K-der G. Čsk.

Kommen. Woher kommt es, dass ... Čím jest to, že ... To jest tím, že ... Mk.

Kommentář, e, m., z lat., výklad, vyjasnění, vysvětlení spisu, Kommentar, Erklärung, Erläuterung, Auslegung.

Kommentator, a, m., Ausleger, Erklärer.

730

Kommentovati — Komoří.

Kommentovati, Rk., kommentiren, er-
klären, auslegen.

Kommere, z fr., tržba, obchod. Rk.
Kommerc, Handel.

Kommercialní, kommerční = kupecký.
Rk. Kommercial-, gewerblich.

Kommissair, e, m., z fr. a to z lat. k.
krajský, vojenský, dvorský, finanční, poli-
cejní, poštovní atd. S. N., Us. Kommissär.
— *Kommissariat, u, m.* — *Kommisse e, f,*
kommissi, i, f., upožené obstarání neb výři-
zení něčeho. V státní službě slove tak vy-
slání úředníků k ohledání neb vyšetření ně-
čeho; i sami tito vyslání úředníci nazývají se
dohromady k. V obchodnictví slove k.
obstarávání obchodů (koupí neb in prodejů).
Kdo obchody obstarává, jmenuje se obsta-
ravač či kommissionář a kdo si je zamlouvá
n. je objednává, slove zámlurce, objednatel
neb kommittent. V S. N. K-si dáti; v k-si
někomu něco dáti. Us. Něco v k-si vzítí. Us.
Kommissi odbývati, míti. J. tr. Dáti někomu
něco do k. člen, přednosta komisse. Sp.
Zřídití, vyslatí někoho ku kommissi. J. tr.
Prostředkem komisse, skrze kommissi ne vyšetříti,
k. k. do N. poslatí; k. se se-
stoupila, radila, rozhodla, se usnesla atd. Us.
Náklady v příčině komisse. J. tr. Ustano-
vení, zřízení komisse. J. tr. K. sněmovní
v příčině cest, Bs., kupecká, ku koupí,
k prodeji. Pr.

Kommissionář, e, m. Vz Komisse. Kom-
missionär.

Kommissní, z lat., vše, co se týká kom-
misse, zvl. potřebné věcí, které se od státu
vojákům atd. dodávají: chléb, oblek atd. S.
N. Kommiss.- K., špatný schlecht. Us.

Kommittent, a, m., vz Kommissa.

Kommoc, z lat., vz Commocce.

Kommodní, z lat., commodus, pohodlný,
bequem, gemělichlich.

Kommorau, Komárov u Opavy.

Kommuna, z lat., vz Communa.

Kommunalní, z lat., obecní, Kommunal.

Kommunikace, e, f., z lat., spojení (ob-
chodní, vojenské). K. se dělí na dopravo-
vání věcí a osob (silnice, dráhy) a na do-
nášení zpráv (telegraf). S. N. Ostatné vz
Communicace a Zk. Ml. II. 183.; Mk. Ml. 307.

Kommunikační, z lat., spojovací, Rk.,
Kommunikations-.

Kommunism-us, u, m., lat., obecnictví,
učení o obecnosti jmění a statkův. Rk. Vz
Socialismus.

Kommutace, e, f., z lat., směna, obměna.
Rk. Kommutation, Veränderung, Vertau-
schung.

Konnata, y, f., z palatin. caminata, jizba,
ložnice; a se seslabilo v o (Gb. Hl. 78.).
Eine Kammer, Zelle, ein Kabinet. Każdé rano,
když z komnaty sve sěl. V. K. přirozených
věcí. Naturalenkabinet. Plk.

Komatni, Zimmer-. Rk.

Komoedie, vz Komedie.

Komole, e, f., = homely. Ros. — K., na-
sypaná hlina kolem šachty, bāně.

Komolec, lec, m., hister, hmyz. Krok.
K-ci ryby lapati. D.

Komolín, a, m., syntomis, hmyz. Krok.

Komoliti, il, en, ení, stumpf machen,

stutzen. Vz Komolý. — co: Koni ocas na-
sekati a k. Ja. Nehty k. Koll.

Komolovatý = homolovatý, kegelig. Ros.

Komolý, homolý = kusý, stumpf, gestutzt,
ohne Spitze. K. klas (bez osiny), Kom., vrch
(hladký, bez kamenitých rohů, hřbetův), Ros.,
dřevo (bez sukův), L., beran (bez rohův),
Ros., liška (bezocasá), Puchm., kužel, jehlanec
(abgestutzí). Nz.

Komoň, č. m., b se změnilo v m., vzniklo-li
komón z koboň (ef. kobyla, caballus). Gb.
Hl. 94. K. = kůň. Rkk. 21. By vedl osla
do Paríže, komón z něho nebude. Mus.

Kondor, a, m., pastýřský pes. Na Slov.

Komonice, e, f., lékařská, melilotus offi-
cinalis, Steinklee; vysoká, m. altissimus; bíla,
m. albus; Kk. 255., Čl. 32.; zubatá, m. den-
tatus. FB. 103.

Komoniti se: čím b. svým zbožím (vypí-
nati se, prahlen). Výb. I.

Komonka, y, f., řebčík královský, fritil-
laria regalis, Kaiserkrone. Kk., 126.; FB. 18.

Komouně, zastr., s komonstvem.

Komonník, a, m., rytíř, Ritter. Bhmr.

Komonstvo, a, n. = koně, koňstvo, mnoho
komónův, Pferde, Rosse; komón = kůň. —
K. = družina knížat, vojevůdcův a jiných
osob vznešených, zvl. jízdná. S. N. Das Ge-
folge, Geleite. Navrátí se Jan král český
s velikým komonstvem. V.

Komora, komůrka, y, f., z lat. camera,
vz a se seslabilo v o (Gb. Hl. 78.). K. =
pokoj bez kamen, k obyvání nebo uschorávání,
sehráka, výstupek, a drahé Kammer, Nebenstube.
V. K. pod krovem, mouční, masná, lehaci
(ložnice), manželská (manželův), nevěstina.
V. K. na jídla: špižirna; na klenoty a drahé
věcí: k. klenotní, knížecí, královská, cískařská.
Š. a Ž. (Walter). — Kdo co má v komóře,
to vydává do kuchyně. Prov. Jižt vi kudy
do komory (do chytrý). Č. K. na obrok, Fou-
ragekammer. Čsk. — K. = kancelář, správa
královských měst, klášterů, statků a i tyto
statky samy, die königliche Kammer, das
Aerar, der Fiskus. To by k znamenitému
komory naší královské důchodů rozmnožení
služilo. Nar. o h. k., Pr. I. 88. K. důchodní,
pokladní, obecná, dvorská, králova, k. krá-
lovství českého n. královská slavná k. česká,
praesident komory, V., knížecí. Připadne to
ku komóře. Pr. měst. Vz více v Gl. 100.,
Kn. drn. 132., Tk. III. 10. — K. obchodní,
obchodnická a průmyslnická. Handels-, Ge-
werbekammer. Příspěvek na obch. komoru;
dopisovatel, jednatel, předseda, výbor atd.
obch. komory. Sp. — K. = hluboký rybník,
kam vždy čerstvá voda přichází, a násada
ryb přes zimu se udržuje. Us. — K. = ho-
lubník, ptačí k. V. — K. = cytčením soli
czniklý velký prázdný prostor bez určité
dělky, šířky a výšky. Salzkammer. Vys. —
K. amrlčí, die Todtenkammer. — K. v děle.
S. N. K. ručnice k nabijení, pro náboj, der
Laderaum. Čsk. — K. = sněmovna, Us. K.
výšší, nižší. Kammer. — K., dutina hrudní
neb prsní, Herzkammer. — K., onen díl há-
jemsfrí, kde se zvěř nejčetněji zdržuje. Sp.
— K., místo ohrazené, stromy porostlé, do
kterého se lapená zvěř zavírá. Sp.

Komoří, m., der Kämmerer. Bur.

732

Komparativ — Kompromiss.

v Skracování. Gh. — O tvoření komparatívu staročeského vz. Kt. str. 54. (III. vydání. — Komparativ se klade, když jednu z dcon osu n. věcí činnost n. clastnost nejaká u četší míře přísluši nežli druhé. Vše, s níž se prvá srovnává, klade se 1. do genitivu odluky bez předložky. Každy vše chce rovnání vyšším sebe. St. Není služebník větší pána svého. Br. Vz Pozn. 2. Vz také: Genitiv, F. — 2. Do genit. s předložkou od. O málo nižší od tebe jest. Jg. Vz Pozn. 2. — Do akkusat. s předložkami: mimo, přes, nad. Mondrosť dražší je nade všechno zboží. Bylo nás něco více přes dvé stě. Vz Nad a Pozn. 2. Někdy i v předložce nad pojem srovnávací jest. Míloval zloš nad dohrotivosť. — 4. Spojkami: než, nežli, leč, než jako, jako. Nie nívi lepšího jako háben Páné. Lepší je soused blízký než bratr daleký. Br. Nie lepšího není proti hnedu vele mlčení. Flas. Vz Nežli, Jako. — Pozn. 1. Když se drž clastnosti srovnácají, kladou se obě do komparativu n. vynášejí se positírem s slocci: vice, radčí, příliš, taze, poněkud. Síně sírši byla než delší. Jsou bojovní radčí než stateční. Výmluvný jest více než moudrý. Jest veliké stavení sírši něco než delší v prostředku. Vrat. Rada horlivěji než potřebněji držána byla. Anth. II. 331. — Pozn. 2. Vazby s předložkou od nebo ně můž uživáme z pravidla jen tehdy, když jméno n. věc, s níž se podmět srovnává, v nom. n. akkus. jest. Předložek mimo, nad se užířa, i když více rovnání v jiném pádě jest. Než se ač zřídka i tehdáž vynechává, stojí-li předmět přirovnaný v jiném pádě než v nominat. Trapneje zhyníti řížnů meča (než mečem). Rkk. 53. — Pozn. 3. Někdy se užívá komp. místo superlativum, vz Superlativ. O záměn k-vu se superlativem vz Enallage. 4. — Dle Zk. — Pozn. 4. U kompart. se někdy druhý člen zandaje, možno-li snadno si jej přimysliti. Zle vždycky snáze se nás chytá (než dobré) Mk. Je poněkud hloupý (hloupější než jiní). — Pozn. 5. Menší stupěj clastnosti vjeadaje se positírem s předložkami na, za, při. To dřevo jest barvý náčerné. Barva drobet násivá. Nápihavá tvář. Zasladlý. Oči přišillavé. Brt. — Pozn. 6. K. adverbii míva význam předložek. Dríve času umřela. V. (Mkl. S. 161.). — Pozn. 7. Často se klade podle pěměziny bytečné komp. místo positivu. Něco zevrubčji (m. zevrubně) popsati. Obsírmejší (m. obširnou) zprávu podatí. Brs. 97.

Kompasový, Kompas-. Kompasový jazyček. Kom.
Kompasť = kompas. V.
Kompašky, pl., in., z lat. compasenus ager, občizna. Van.

Kompensace, e, f., z lat., vyrovnání (duhu

duhlem). Rk. Kompensation, Ersetzung, Genehmigung, Ausgleich.

Kompetence, e, f., z lat., příslušnost; ucházení-se o něco. Rk. Kompetenz, Befugniss, Gebühr, Zuständigkeit.

Kompetent, a, m., z lat., (spolu-) uchazeč, J. tr., žadatel. Rk. Mitbewerber.

Kompetentni, z lat., příslušný, náležitý. Kompetent, befugt, berechtigt. Kompetentní úřad. Rk.

Kompilace, e, f., z lat., snesení; spis snesený z více spisů jiných. S. N. Komplikation, Sammeln, ein aus andern zusammengetragenes Buch.

Kompilator, a, m., lat. (vz Kompilace), kdo toliko z cizích děl do svého spisu snáší nie vlastního nepříčinuje. S. N. Sammler.

Kompilovatí z cizích děl do svého snášeti. Kompiliren.

Komplanace, e, f., z lat., splošování, jest v geometrii určování ploského obsahu ploch křivých měrou ploskou ku př. čtvercem. S. N. Komplanation, Ebnung.

Komplement, u, m., z lat., doplněk. Ergänzung.

Komplementär, v mathm. doplňkový. Stě.

Kompletní, z lat., úphý, ganz. S. N.

Kompletovatí, doplňovatí, ergänzen. — co. Us. — co čím komu.

Komplex, verwickelt, zusammengesetzt; v mathm. sonjemný. Stě.

Komplexe, vz Complexe.

Komplikace, e, f., z lat., zapletení, množení. Rk. Verflechtung.

Komplikovaný, z lat., spletený, složitý, verwickelt, komplicirt. S. N. K. zločin, ne-moci.

Komplikovatí, splésti, kanésti, zmásti, Rk., kompliciren, verwickeln.

Kompliment, u, m., z fr., poklona, pozdrav. S. N.

Komplot, vz Complot.

Komponista, vz Componista.

Komponovatí, z lat., skládati (hudební kusy), Us., komponiren, zusammensetzen, ein Tonstück dichten.

Komposice, e, f., z lat., spojení, složení, sestavení, Zusammensetzung; směs, sloučenina z více kovův, Gemisch, skladba (hudební, versův atd.), Tonstück, Tonsetzlehre; školní úloha, Schulaufgabe. Rk., S. N.

Komposita, vz Compositum.

Kompositiv, vz Composteur.

Kompost, u, m., z angl. a to z lat. kompositum, směsice látek lmojivých. S. N. Dünnergerde.

Kompot (čti konpot), u, m.; zavařené, svárené ovoce, závar, Kompote. Rk.

Kompresse, e, f., z lat., stlačení, shuštění, Kompression, das Zusammendrücken, Verdichtung der Luft. Rk.

Kompressorium, a, n., lat., stahovadlo. K. na tepnu pobřišní Hesselbachovo (vz Nástroje k operaci na kyle); k. proti pollucím a pičkání do postele. Vz Nástroje k operaci na pyji. Cu.

Kompromiss, u, m., z lat., podání rozepře na rozsudího; snesení-se stran. Rk. Entscheidung einer Streitigkeit durch selbstgewählte Richter.

Kompromittovati — Koncept.

733

Kompromittovati, z lat., obapolně na něčem se usněsti, podati něco na rozsudiho, durch Schiedsrichter etwas entscheiden lassen; někoho v něco zaplésti, Rk., někoho v pozdění uvěsti, opletání mu způsobiti, Jemanden in etwas verwickeln; verdächtigen, die Ehre eines Andern angreifen, Jemanden mit verantwortlich machen. S. N. — se, koho čím: zaplésti do něčeho a tím si na cti zatáti. Rk.

Komptabilita, y, f., účetničtví. Rk. Komptabilität.

Komptant, vz Comptant.

Komptoir, vz Comptoir.

Komteska, y, f., z fr. a to z lat. comes, contesse, contesse, hraběnka. Rk. Gráfin.

Komthur, komtur, a, m., velitel, vyssí člen některého rádu rytířského. Rk. Ordensvorceher.

Komu, vz Kdo.

Komůrek, rka, m., s příhanou: komorník. Smutno, že k. více vládne než vrehnosť. Us. Petrovic. Dch.

Komůrka, y, f., vz Komora.

Komže, e, f., z lat. camisia, kosile krátká, kterou kněží kat. konajice obřady náboženšké na sobě mají; rocheta. S. N. — Komží nažvají také dlouhý spodní sat ministrantů a kostelníků z černého (v případě smutku) nebě červeného sukna; přes ni oblékají pak krátkou bílou košili, rochetu. Mřk.

Kon, a, m. = konec, das Ende. Do koná = do konce. Jg. — Já tam nie nepořídil, dokona ty! (natož ty! Ty bys tam tedy tím méně pořídil). Chmela.

Koň = kůň.

Kona = konalo. Kat. 2526.

Koňacina, y, f. Pferdegleich. Na Slov.

Koňacinec, nce, m., koňské lejno, Pferdeлист. Na Slov.

Koňáctvo, a, n. = jízda, Reitcrei.

Kaňadra, koňazdra, končídra, koňaska, y, f., na Mor. koňar, a, m. = veliká síkora, die Kohl-, Spiegelmeise, parus major. Konazdra menší: úpoňnik, parus silvaticus, die Tannen-, Waldmeisse. Jg.

Koňák, a, m. = jezdec. Pěsí s koňakem netovaryší. Sp. — K., pacholek od koní, Pferde-, Stallknecht. D. — K. = plody rostliny, vicia faba. Ve vých. Čech. Jir. — Koňak, u, m. = druh koňalky, rosolky. Jg., z odpadků vytlačených hroznů. Vz Cognac. Čsk. —

Konalý, zastr. = dokonaný, dokonálý, vollendet. Bel.

Konání, n., das Thun, die Verrichtung, Uibung, Leistung. Mám tam jakés k. Us. K. oběti, úradu. V. K. náboženství. Plk. Konání řečí. Kom. K přípreže, Vorspannleistung. RŽ. 1850.

Konanina, námluvy před svatbou. Na Slov. Koll.

Konár, u, m., Ast, sílná větev. Na vých. Mor. a na Slov. Pk. Cf. české, končí, koníky u větvi, jež se odčezují. Lpf.

Koňar = koňadra.

Koňár, e, m. Pferdehändler. — K., kdo koná pase, Pferdehüter. Na Slov. — K., kdo koně chová. Pferdner, Pferdezüchter. Zlob.

Koňařiti, il, eni, Pferdehandel treben. D.

Koňárity, ratoletný, zackig, zweigig. Vz Konár. Na Slov.

Koňárka, y, f., Pferdehüterin. Na Slov. Koňárna, y, f. = konína.

Koňářský, Pferdehändler. K. obchod.

Koňářství, n. Rosshandel; Pferdezucht. D.

Koňas, a, m., záhe Gans, Gänserich. D.

Koňaska = koňadra.

Konatel, e, m., der Verrichter.

Konatelka, y, f., die Verrichterin.

Konatelnosť, i, f., die Thunlichkeit.

Konatelný, možný, thunlich. D.

Konati (i. se stupňovalo v o. činiti—konati, Gb. III. 141), konávati, do konce privěsti, beden, vollführen; činiti, dělati, thun, leisten, verrichten, ausüben. Jg. — abs. Smrt kona (do konce privádi) a zavírá. V. — co: dílo, Let., povinnosť, rozkaz, úrad, práci, oběť, V., spravedlnosť, své slúžby, posluseňství, Kom., svůj běh, veliké činy, D., přehlídku, Dch., právo (die Execution vollziehen). Tov. 75., pobožnosť, čostno, modlitbu, poselství, válku, závraky, cestu (do Prahy, řeč k někomu k., Os., pěčí o obce k., Kom., poctu, pokutu. Us. — co komu: poctu. Us. — co na čem: cesta na lodi k. — co za koho: vigilie a jiná náboženství. Ché. 377. — co, se v čem. Soudy a vývodě v rozepřich. Kom. V Bohu všecky věcí se konaji. Hus. — co o čem. Vyšetřováni o vraze konati. Ml. — co jak: práce po třídě k. (jedno druhém.). J. tr. Z dobroé vůle, Us., z trestu a zdarma. Vys. Těmi cestami život sodomský konajice. Ché. 446. Neco bez studu k. Ché. 451. Kterým právem začne, tím také konati má (z pří končití). Tov. 53., Gl. Vz Jir. Sl. pr. I. 46. a Hanusův článek v Koled 1856. str. 97. (Ku. drn. 133.). — s přislovci. K. neco pílně, bedlivě, snažně, opravdově, V., zmužile. Kom. — co skrze koho. Pre o mezech skrze měříče hodnú viernů mohů konaný byti. Pr. hor. rukp. — se = končiti se, sich enden, gränzen, Jel., Hus., snažiti se, sich Může machen. Plk. Tu se koná panstvě kněze Jirího Bavorského. Tu se počíná země česká a koná se země rakonska. Pref. — se čím. Milováni zlých koná (koní) se nenávisti. Jel.

Koňátko, a, n., koníček. Vz Kůň. Reš. Konavě, praktisch. Mus.

Konavost, i, f. Thatkraft. Rk. Konavý, výkonný, vollführend, praktisch. K. předsudek. Mark. K. moc. Johan., rozum. Mus.

Koňazdra = koňadra.

Koncentrace, e, f., z lat., sesředění. Rk. Koncentration, Vereinigung in einen Punkt.

Koncentrický, z lat., střední. Rk. Koncentrisch, was einen gemeinschaftlichen Mittelpunkt hat.

Koncentrovati, z lat., sousřediti; sesiliti, zhustiti, sehnati (v chem.), koncentriren, in einen Punkt zusammenziehen. Vojsko v zemi, na rovině, u města, mezi pevnostní, před nepritelem, za září neprátel, proti nepříteli z důležitých příčin atd. k. Us.

Koncepce, e, f., z lat., slození, sepsáni, Zusammenfassen; pojem, Begriffsvermögen; početi, Empfängniss.

Konecept, u, m., z lat., písemní rozvrh něčeho. Rk. Schriftlicher Entwurf. Prvopo-

734

Koncept — Koncovka.

čateční sepsání něčeho. Vz S. N. Má krásný k. = sloh. Přišel z konceptu (nevi, jak dále, kudy ven). Us. Pomáts mu k. —

Konceptní, z lat. K. úředník, praktikant, arch. Sp. Konecpts.

Koncert, u, m., z lat. K. = skladba, v niž budt jeden přední hudební nástroj u. přední hlas aneb vice jich hlavni práci vykonávají vyznamenávajice se bravurou a technickou obratností, při čemž ostatní nástroje aneb úplný orchester v skrovné podřízenosti přizvukují. Hd. K. veřejný, soukromý, dvorní, komorní, duchovní, zahradní, veliký (skladá-li se z mnohých malých, žádného celku nečinících skladeb), instrumentalní, vokální n. oboji. S. N. K. na housle, na klarinet. Jg.

Koncertace, e, f., zápas, Wettspiel, Wettkampf.

Koncertant, koncertník, a, koncertista, y, m. Koncertist, Wett-sänger, -spieler. Rk.

Koncertník = Koncert.

Koncertovati = hudební skladby provozovati. Rk. Koncertiren, musikalische Konpositionen spielen.

Koneesse, e, f., z lat. concessio, povolení, přípuštění. Rk. Koncession, Genehmigung, Erlaubniß. K. v mluvnici, i e v v g w q o n a c s jest, když mluvíci odpor, který si činí aneb činiti může, připouští, aby tím močeněji pravdu tvrzení svého na jevo postavil. Vz příklad v ZK. Ml. II. str. 184. a KB. 241.

Koncessionář, e, m., jemuž se v něčem povolilo. Rk. Koncessionär.

Koneil, u, m., koncili-uni, a, n., lat., sbor, sném duchovní. Versammlung, Kirchenversammlung.

Koncipient, a, m. = koncipista.

Koncipista, y, f., nižší úředník konceptní. Koncipist. S. N.

Koncipovati = myšlénky rozvrei a potom původně sepsati, koncipíren. Rk.

Koncovati = ku konci vésti. — eo: pře. Br. — co jak. Podlé něčeho něco k. Br. (Cožby hlavního a znamenitějšího bylo, aby bez vědomí a vůle jedné nekoncovali. Břez. S. — se. Království to se koncovalo při moři mrtvém. Plác. — Vz Končiti.'

Koncovatý, -ovitý, zipfelig.

Kонcoví, n. Ktož plot dělá, k. neb ratolestí prutů neobracuj na dvůr sousedův. Brike. Die Enden.

Koncovka, y, f., die Endsilbe. Osobní k-ky: pro 1. os. sg. jest v skr. a dilem také v řeč. koncovka -mi; jest to seslabenina z -ma a toto opět jest kmen zájmným =já, pročěž bódhá-mi = věděti já. Slovanština -mi v -mb seslabila, skr. asmi, stb. jesm, aneb o i zeela odsula a zbylé -m s předcházející sponou v nosovku nebo strídnici její přetvorila, nes-o-m = stb. nesą, nesu; stb. utěnila tak skoro vesměs, kdežto srbehory. a 'slovinština všude -m zachovaly. V pl. odvozuje se skr. koncovka -mas z téhož původu, totiž ze zajměnčho kmene ma a známky mnohosti s, a bódhá-ma-s, lat. sci-mu-s známená tedy věděti-my; skr. -mas jest totožné s stb. -mb a s -m, -me, -my ostatních nářečí slovanských, nese-mb, nesem, neseme, nesemy. V dualu má skr. -cas, lit.

-va, což souvisí se zájmenem à-vám (= my dva); v slovanštině jest tu koncovkou -rě pro stb. (a někdy pro žen. rod v hornolužičtiné) a -rě pro slovinštinu, toto patrně původnější než ono. Lužičtina horní má právědně -mój, dolní -mej, což jsou dualy k já: njesemój, njasomej. — Přípony 2. os. jsou v skr. sg. -si, pl. tha, dual. -thas v a souvisí podlé Benfeye a Boppa vesměs se zájmným kmenem ta = tu, z něhož tím působem se vyvádějí, že tě tu v th se přetvoruje a známku mnohosti s přibírá (dvoj. -tha-s, mn. -tha m. -tha-s, lat. -ti-s), tu v sv se přestrojuje a vysutím v sa a seslabenim v si se měni. Slovanské jedn. -si, -ši, -š, množ. -te a dvoj. -ta se s tím docela shoďují; -tě m. -ta jest neústrojné, jako nahoře -vé m. -rě. Tak je-si (m. jes-si), nese-ši, nese-š, nese-te, nese-sa. Imperativ a časy minulé mají ze -si slabou koncovku-s, kteřá nejsou na konci slova ničím chráněna odpadá, imper. nesi m. nesi-s, nesěaš m. neseáše-s. — 3. os. m. v skr. koncovky jedn. -ti, množ. -anti, dvoj. -tas, odvozené vesměs od zajměnčho kmene ta = ten, -ti totiž seslabení z ta, -ta-s připojením známky mnohosti s, a -anti rozkládá Benfey v an-ti, kdež a jest sponou, p n známkou pl. n. a ti seslabenina z ta jako v sg.; tedy bódha-ti = věděti-ten. Se skr. shoďují se úplně koncovky stb. jedn. -ti, -tb, mnoh. -ntb, dv. -ta: se-ți nese-tb, nesatț b. m. neso-ntb, neseta; avšak jen ruština a nová bulh. zachovala-t, a sice velkoruština v sg. i v pl. a a maloruš. jen v pl., ostatní nářečí slovanská je úplně odsula: stb. nesets, nesatb vrus. neset, nesut. nlbh. nese, nesntb. mrus. nese, nesut, sln. nese, nesos. č. nese, nese atd. Vedle dvoj. -ta vyskytlo se také neústrojně -tě: čes. vystúpis-tě (dvě věglasně děvě). Pro imperat. a jednoduché časy minulé jest opět v sg. slabá koncovka -t a odsouvá se tak jako slabé -s 2 osoby, impt. nesi m. nesi-t, impf. nesěaše m. neseáše-t vedle skr. abódha-t. Gb. v S. N. VIII. 666. — Koncovky přítomného času jsou tedy v sg. v 1. os. -m, v 2. os. -si, v 3. os. -ti, -t; v pl. v 1. os. -me, v 2. os. -te, v 3. os. (-nt). V 1. os. sg. zůstává koncovka -m, když se bez spony ku kmeni připíná (dá-m m. dad-m, jí-m, vi-m, jse-m (m. jes-m) aneb když spona s předchodnou slabikou v dlouhou samohlásku splyvá: volá-m m. volaja-m. Jinak ruší se s předchodnou sponou v a a po měkkých souhláskách v i: vez-u m. vez-a-m, miluj-i m. miluj-a-m. Koncovka v 2. os. sg. -si udržela se jen v jsi m. jes-si u ostatních časoslov jest koncovka -s: vez-e-š, volá-š, umi-š. K. v 3. os. sg. -ti, -t zachovala se jenom v jesti a jest; jinde všude se odsula: veze, pije, volá. K. 1. os. pl. jest -me, vez-e-me, volá-me, umi-me; při tvarech, kde se spona s předchodnou samohláskou nesrazila a tedy krátká jest, v obec. mluvě e z -me se odsouva: vez-e-m, miluj-e-m; ale: volám, nošime, letíme, ne: volám, nosím, letím. K. 2. os. pl. -tc: js-te, vez-e-te, volá-te, umi-te. K. 3. os. pl. bylo původně -nt, které však s předchodnou sponou zrušilo se v -ut a to přešlo v -ú a konečně v -ou a po měkkých

736

Končiti — Konditional.

cház, a násl příklady. — se čím. Školní rok
se končí červencem a počíná se říjнем. Slovo
to končí se dlouhou slabikou. Ús. — se na
co. Háj na j se končí. Ros. — co proč.
Letos školní rok pro všelijaké nakažlivé
nemoci (za příčinou nemoci) a z jiných dů-
ležitých příčin do 1. července, po 1. červenci,
před 1. červencem atd. skoncime.

Končítost, i, f., die Spitzigkeit, Spitze.
Rk.

Končitý, špičatý, sídlatý, spitzig, eckig,
Scharf. — K. hřeb, nos.

Končjár, u, m. = osten, ostrý konec,
špička; nejvyšší vrchol hory, jenž nade
všecky gruny vyniká. Vz Grün. Na Slov.

Končour, u, m., die Spitze. K. meče,
hory. Na Slov. Koll.

Kondášiti, kondejšiti, v Krkonosích —
konejsiti, kolěbati. V tom stavení všecko se
kondejsi (houpá). Us. u Semil. — Kondejska,
y, f. = kolěbka houpaci. Kb.

Kondensace, e, f., z lat., zhustění, Kon-
densation, Verdichtung. — Kondensator, u,
m., lat. = hustíc, nástroj k označení slabého
elektrického napětí. Vz více v S. N. Ver-
dichter. — Kondensovatí, zhustovatí, ver-
dichten. Rk. co v čem čím.

Kondice, e, f., z lat., základ, výminka,
Zustand, Bedingung; slúžba kupečekho mlá-
dence, sazeče, holiče atd.; soukromého nátelele
(podomní vyučování). Rk., S. N. Dienst,
Stelle, Kondition. Míti kondice, choditi do
kondice, jítí z kondice.

Konditional, u, m., z lat. K. má ve slo-
vanštinčín úkol konjunkturu a optatiku a tvoří
se složením příčesti činného s aoristem bychyt.
Psal bych, scriberem; byl bych psal, scrip-
sissem; abych psal, scribam. Pomocny aor.
bych však u významu svém sklesl již na
pouhou spojku. Jmenuje pak s k. v uchy-
lování sloves ten způsob, jimž se o podmětu
výrok možný neb žádonicí vynáší, kdežto
indikativ činnost ne lastnost, která se na
podmětu v skutku naléží, na prosto a co sku-
tčenou připisuje. Gb. Mkl. pravi: Příčesti
činné času minulého s aoristem bych má
modalní funkci neskutčenosti. A potom piše
o věci takto: Die ursprüngliche Bedeutung
dieser Verhälform, wie aus der Bedeutung
der Theile hervorgeht, die eines Praeteritum
und die modale Funktion beruht darauf, dass
das jetzt nicht Stattfindende als ein über-
haupt nicht Stattfindendes ausgefasst wird.
Derselbe Gedanke tritt ein, wenn die uner-
füllbare Bedingung durch das Perfekt aus-
gedrückt wird. Annemark. Ich habe diese
Verbindung Konditional genannt, eine Be-
nennung, gegen die sich wie gegen alle
grammatischen Termine manches einwenden
lässt, die jedoch durch den romanischen Kon-
ditional gerechtfertigt werden kann, der nicht
nur durch die Funktion, sondern auch durch
die Bildung aus analogen Elementen dem
slawischen Konditional nahe steht. Die Be-
nennung Konjunktie und Optatir konnte
nicht gewählt werden, obgleich der slawische
Konditional im Gauzen seiner Funktion nach
dem Konjunktiv und Optativ entspricht. Vz
Mkl. S. 810 a násl. — Klade pak se k.
dle Brt. tímto způsobem. I. Konditional

označuje přání, aby se něco stalo nebo ne-
stalo. Bych se byla utopila, kdy mne má
matička myla. Suš. — Prání označujeme též
pouhým participiem času minulého aneb in-
dikativem částicí kéž. Ten pohan židov-
ský, skála ho zabila! Suš. Kéž jste sobě
toho vážili. Let. Vz Kéž. — II. Kondi-
tionalem označujeme děj aneb stav pouze
pomyšlený, pro kterýj podmět koná děj ozna-
cený slovem věty hlavní. (Věty účelně.)
Poslán jsem, abych s tebou mluvil. Pass.
Hlídání byli, aby žádný k nim nemohl do-
cházeti. Bl. — Pozn. Věta účelná počíná se
druhdy od částice at. Poslal mne Bůh k tobě,
af bych pověděl, že jest již všecky tvé hři-
chy odpustil. Pass. — V nářečích též od zá-
měna co. Já vám pomohu, co budete mítí
vody dosť. — III. Po slovesch obavy uvo-
zuje se věta absalující předmět bázné kon-
ditionalem k označení, že si podmět toho
neprcje, co jest obsalem věty závislé. Bojim
se, by ji to snad krylo nebylo. Pass. Bálí se
za něho, aby on skrze to hrda neztratil. Bl.
Strach jest, aby nějakého pozdvízení mezi
nimi nebylo. Žer. — Pozn. Očekává-li pod-
mět s jakoucí jistotou nastojeni deje jak-
koli nepřijemného, následuje z závislé větě
že s indikatrem. Bojim se, že nám ne všecko
tak snadné projde. Žer. Občám se, že mnohý
tomu věřiti nebude. Pref. Vz Bátí se. —
IV. Konditional v závislých rětách
částupcem imperativu a prohibitivu vět
nezávislých. Jdi (kážal mi, abych šel). Ne-
chodí (kážal mi, abych nechodil). Užírá se
ho tedy: 1. re rětách rozkazovacích při
slovesech poroučeti, kázati, prositi, žádati,
napominati, pononkati, domlourati, raditi
atd. Lotr prosil, aby nań Ježiš pomněl. Pass.
Napomínám vás, abyste mých věci piłni byli.
Žer. — Pozn. 1. Věty rozkazující vyjadřují
se těž částicí at s indikatrem a částicí kdy
s konditionalem. Pro Boha, af tvé cesty spó-
sobi. St. Prosil Boha, dkyby mu s nějakou
pomocí přispěl. — Pozn 2. Po slovesech pro-
siti urozuje se tytyž závislá věta rozkazovací
částicí že. Prosím, že vino bilé pro mne
cachováte. — Větách zakazovacích po
tých slovesech. Poručeno, aby neodpovídali.
Žer. Prosil, aby kníže nesvovalo. Háj. Na-
pominal Reky, aby neutikali. Troj. — 3. Ve
rětách zakazovacích po slovesech: zapovi-
dati, braniti, hájiti, zdržorati, chorati se,
stříci se, zřdy se záporemne ne (vz Brániti).
Zadržoval ho, aby nechodil tak daleko od
vozu. Bl. Póvod se má piłně stříci, aby se
v to nedával. Vš. — Pozn. Po těchto slove-
sech klade se těž infinitiv. Vz tato slova. —
V. Ľ casových rětách částicemi: až, než
uredených má místo konditional, je-li děj je-
jich pouze na myslí představený n. podmětem
hlavní věty zamyslený. Cekali u dveří, až
by rozesel se poněkud lid. Br. Horatius voj-
sko nepřátelské, až by most zřízen byl, za-
stavil. Auth. II. — VI. Ve rětách podmi-
novacích klade se konditional v předvěti
i závěti, zavírá-li v sobě podmínka práni
nesplnitelně čili opak toho, co v skutku jest,
anec i možnost pouze pomyšlenou. Věta pod-
minorací (předvěti) urozuje se 1. pouhým
konditionalem. By tu byl Kristus, pomohl

740

Koněpas — Koník.

Koněpas, a., m., jm. místní. Koněpas z Konipasa. Arch. 1399.

Koněřiti, il. ení = konářiti; mrhatí, verschwenden. Ros.

Konětopy, dlo Dolany, jm. místní. Tk. II. 37., 43.

Konev, nve, konve, e, f., konvice, končíka, konvička, z něm. Kanne (strněm. channa; a se seslabilo v o, Gb. III. 78.) n. střlat. canna. Vz Mz. 40. K. vinná (na víno), dřevěná, plechová, zahradnická, kropičí, měřící, Jg., na droždí, Hefenkanne. Deh. Panská milost a víno v konvi dřevěné přes noe zvětraji. Záv. Hlava jako konev (starosti plná; jako věrtel). Jg. Jak z konve se děsť leje (sině prší). Us. Honiti se konvemi. Vz Opilstvi. C.

Konězdra = koňadra.

Koněznalství, n. Pferdekennerschaft, Hippologie. Rk.

Konfederace, e, f., z lat., svazek, spolek, hl. politický. Vz S. N. Konföderation, Bündniss, Verbindung.

Konfederatka, y, f., čtverhraná čepka polská, jakou nosili konfederati (členové veřejných spolků šlechtky polské proti společnému sněmu). Rk. Vz S. N.

Konfekt, u, m., konfekty, eukrové pečivo, lahúdky. S. N. Zuckerbackwerk.

Konference, e, f., z lat., porada. Konferenz, Berathung. V konferenci mluvili, hlasovati. Do k. jítí, ke konferenci přijítí. V k. na tom jsme se usnesli, aby... Ku k. pozvati, povolati, svolati.

Konferenční, z lat., poradní. K. ministr, pokoj, stál, protokol. Konferenz.

Konferovati, raditi se. — o čem. Vz Raditi se. Konferiren, unterhandeln, herstellen.

Konfesse, e, f., z lat., vyznání obzl. náboženské (viry). Vz S. N. Konfession, Geständniss, Bekennntmiss; Glaubensbekennmiss.

Konfessionalní, z lat., duchem jistého vyznání řízený, na př. škola. Brt. Konfessionell.

Konfinovati, z lat., koho = uvěziti, konfiniren, einschliessen. — koho kde.

Konfirmace, e, f., z lat., stvrzení, zasvěcení, biřmování. Konfirmation, Bestätigung. Bekräftigung; Weihe, Einsegnung. — Konfirmaut, a, m., junger Christ, welcher als Mitglied der christlichen Kirche bestätigt wird. — Konfirmovati, vz Biřmovati. Rk.

Konfiskace, e, f., z lat., zabavení (jmění, zboží, časopisu atd.) tomu, kdo dle trestních zákonů k tomu odsonzen byl. Wegnahme, Beschlagnahme, Konfiskation. Vz S. N.

Konfiskovati, z lat., zabaviti, gerichtlich einziehen, in Beschlag nehmen, konfisciren. — co koun (vžiti k fisku). J. tr. — kde. V redakei noviny k. Us. — dle čeho: dle nařízení. Us.

Konflikt, u, m., z lat., rozmiška, spor, boj, odpor, Zusammenstoss, Streit, Widerstreit.

Konformita, y, z lat., shodnosf., jednotvárnosf., stejnosf. Konformität, Gleichförmigkeit, Übereinstimmung.

Konfermní, z lat., shodný, jednotvárný, stejný. Konform, gleichförmig, übereinstimmend.

Konfrontace, e, f., z lat., postavení vůči.

Rk. Vz S. N. Gegeneinanderstellung (der Zeugen), Konfrontation.

Konfrontovati, z lat., vůči někoho někomu postaviti. Rk. Konfrontiren, gegenübersstellen, gegenseitig verhören. — koho s kým. Us. Stari řikali: sčeliti (čelo, frons). Pr.

Konfuse, e, f., z lat., zmatek. Verwirrung, Unordnung, Bestörzung, Konfusion.

Konfusni, z lat., zmatený. K. hlava. Konfus, verwirrt, unordentlich, bestürzt, verblüfft.

Konglomerace, e, f., z lat., svalení, slepění. Rk. Konglomeration, Zusammenhäufung.

Kongregace, e, f., z lat., shromáždění, schůzka, sjezd, Versammlung; spolek více klásterů těhož řádu. Ordensverbrüderung. Vz S. N., Rk.

Kongress, u, m., z lat., schůzka, sjezd, hlavně ministrův. Rk. Kongress, Zusammenkunft.

Kongrevka, y, f. Kongrev'sche Rakete. Rk. —

Kongrua, y, f., vyměřený důchod (kněží, učitelův atd.) Rk., Sp. Vz více v S. N.

Kongruence, e, f. Vz Zk. Ml. II. 173. (Shoda). Krongruenz, Übereinstimmung, (Gleichheit).

Kongruentní, z lat., shodný. Rk. Kongruent, übereinstimmend.

Konchoida, y, f. (lasturnice) jest algebraická krívka 4. řádu, v níž veškeré paprsky z určitého bodu (z polu krivky) obvodu vedené pevnou přímkou (ředitelkou konchoidy) tak se protinaji, že jejich časti mezi obvodem a ředitelkou veskrz si jsou rovny. S. N. Vz tam více.

Koní = koňský. K. hříva. Pferdemähne.

Konice, e, f., = koňská stáje, der Marstall. — K., Pferdehaut. Techn. — K., klisna, die Stutte. — K., e, f., mě. u Olomonce na Moravé.

Konícký = homolovitý, kuželovitý. Rk. — K. = jezdecký, Reit. — K. voják. Na Slov.

Konietvo, a, n., rytirstvo, Ritterschaft; jezdectvo, Kavallerie. Na Slov.

Koníček, čka, m., das Rösschen, Pferdchen. V. Slehá a mlátil, až koníčka sehvátil. Stran prislovi vz Marnotratuý. C. Vz Kúň, Konik.

Königsaal, Zbraslav u Prahy.

Königsberg, Klimkovice, Klinkovice v Slez. — K., Kinšberk. — K., Královec v Pr. — K., Nová Baňa.

Königsfeld mit Karthaus, Neudorf und Ugartsdori. Královo pole s Kartousy, Novovsi a Ugartovem u Brna.

Königsgrund, Králec u Šumperka na Mor.

Königskloster, Králové kláster v Brně.

Königssee, Královské, Bartomějské jezero v Bav.

Königsstein, Kráľuv kámen v Sasich.

Königswart, Kynžvart.

Kouiiu, n. m., jedovatý alkaloid bolehlavu, má složení: C₁₆ H₁₇ N.; jest olej bezbarvý, zapáchat sině a hmusně. Sfk. 622., S. N.

Konik, a, koníček, čka, m., das Rösschen, Pferdchen. Jede Janek na koníku (na ko-

742

Können — Konskau.

Neměl se na čem prevézti, er hatte nichts,
worauf er sich hätte auf die andere Seite
überführen können. Mk.

Konnik, a, m., jezdec. Na Slov. — K.,
bilý jetel, weisser Klee. D.

Koñodojec, lépe: konědojec. Jg.

Konoid, u, m., z řec. zóros kužel a éidoc
tvar = kuželovec či homole slove tvar geo-
metrický, jenž vzniká otočením křivky vůkol
osy. Dle jakosti křivky nabývá zvl. jména:
ellipsoid či sferoid, paraboloid, hyperboloid,
když křivka otáčená jest elipsa, parabola,
hyperbola atd. S. N.

Koñojedy, Konějedy, jm. mista, die Do-
lany. —

Koñokrádce, e, m., Pferdedieb. D.

Koñoléčitelství, n. Pferdearzneikunde,
Hippiatrik. Rk.

Konon, a, m., slavný Athénan, vítěz
Knidský.

Koñonohý, pferdfüssig. D.

1. Konopáč, e, m. Der Grünhänfling.
Us. —

2. Konopáč, e, m., druh sadce, eupato-
rium cannabinum. FB. 45.

Konopásek, ska, m., konopka, Hänfling.
— K., muchoplaška. Ptěci. Jg.

Konopatost, i, f. Schlankheit. Volk.

Konopatka, y, f., Kalfatereisen. V ma-
rině. Us.

Konopatý, štihý, tenký jako konopě. V.
Schlank.

Konopě, č. ř. kol. k. m. k. l. lat. can-
nabis. Hanf. Stran původu vz Mz. 44. Saměi:
samec, poskunky, pěnek, konopě poskonna,
ploskonná, paskonná, poskonice; konopě sa-
miči: samice, materna, hlavatá, hlavatka,
hlavatice, maternák, pěnka. Sp. Konopě
setá, cannabis sativa. FB. 33. Vz Čl. 122., Kk.
146. O masopustě lidé rádi ke k-pém pod-
orávají (coitum exercent) BN. K. lámati,
mliți. Rohn. Len a k. v močíidlech močíti.
Kom. K. česati. Sp. Z konopí provazy atd.
dělati. Us. Kyta konopi. Hr na ně z konopi!
(Výkřik). Č. Lépe trhati k. rukama než
krkem (lépe pracovati, než krádeži na ši-
benici se dostati). Ros. Č. Roste jako k.
(jako z vody = čerstvě. Jg. Č. Jest tenký.
štihý jako konopě (konopatý). L. Č. Vz
stran přislovi: Tělo. Zádušil, utopil se v ko-
nopích (oběšen jest). V. Č. Vz Trest, Obě-
siti (stran přislovi). Neví, kudy z konopí n.
Neumí z konopí ven uhoditi (sobě pomoci,
poraditi). Vz Nesnáze, Rozpaky. Reš. Na-
opak: Tak co čáp z konopí vyvážl. Vyšel
z dobre, co čáp z konopí. Č. D. Vězi v ko-
nopích. Vyváznouti z konopí (z bryndy,
z nesnázi). D. Hoden trámu a konopí (pro-
vazu, sibenice). Č. — Vz také: Len, Kvapny
v čem, a hl. S. N.

Konopice, e, f., galeopsis. K. rolní (la-
danum), širolištá (latifolia), úzkolištá (angusti-
folia), huňatá (villosa), srstnatá (tetrahit,
Hanfnessel), polni (genuina), pýřitá (pube-
seens), žlutá (versicolor). FB. 62. — K.,
pazderna, Brechhaus.

Konopina, y, f., jíva. Bandweide.

Konopinec, nce, m., acnida. Rostl.

Konopiště, č. n., hrad u Benešova. Vz
S. N., Tk. III. 650. — K., Hanfacker. Us.

Konopiti, il, en, eni. — co: loď, kal-
fatern. Rk.

Konopka, y, f., konopásek, der Hänfling.
Jg. —

Konopnatý = konopatý.

Konopnice, e, f. = konopistě. Na Slov.

Konopník, u, m., die Hanfmühle. D.

Konopný, konopní, hänfen, Hanf-. K.
provaz, koudel, platno, Us, popruhy, pist,
houžev, Jg., příze, vlákno, zrno (semenec),
lýči, pleva. Sp. Konopným šipem zastřele-
— oběsili ho. Mus., Č. Vz Trest, Oběsiti
(stran přislovi). Chval Boha mědeným tělem,
železným srdeem a konopnou duši. Mus.

Konousiti, vz Konejsiti.

Koňovati = těžce pracovati. Us. — K.,
řečí. Na Slov.

Koňovina, y, f., sprostá kořalka, schlechter
Brandwein. Us.

Koňovna, y, f. = konírna. Th.

Koňový, Pferd-, Ross-. K. noha.

Koňoznalství, n. = koněznalství.

Konprdaty, potupně m. kompaktaty,
Mus., Gl.

1. Konrad, a, m., Kunrad.

2. Konrád, a, m., sp. m. ponrava. D., Us.
v Chrud. Kd.

Konrektor n. subrektor, a, m. = učitel,
který v hodnosti své stojí pod rektorem. S. N.

Konsekrace, e, f., z lat., svěcení, Weihe,
Einweihung.

Konsekuce, e, lat., následování. Nach-
einanderfolge. Rk.

Konsekutivní, z lat., následující, sou-
sledný, Rk., auf einandere folgend, konse-
kutiv.

Konsekvence, e, f., z lat., důslednosf,
Konsequenz, Folge, Schlussfolge, Folge-
richtigkeit.

Konsekventní, z lat., důsledný, folge-
recht, schlussrichtig.

Konsens, u, m., lat., povoleni, Einwil-
ligung.

Konservativní, z lat., zachovaci, zacho-
vatelský, konservativ. Rk.

Konservator, a, m. Erhalter, Bewahrer.
— K., soudee sborů duchovních. Tk. III.
225. —

Konservatori-um, a, m., konservatoř, e,
f. Musikanstalt. Vz S. N.

Konsignace, e, f., z lat., seznam, sepis,
Konsignation, Verzeichniss. — Konsignační
zboží = zboží od třeti osoby přijaté. —
Konsignatar, a, m. = spolupodpisce. Mit-
unterzeichner, Konsignatär. — Konsignovati,
sepsati, seznamenati. Konsigniren, bezeich-
nen; Waaren verseyen. Konsignovovati co:
vojsko, po hotově mítí, Rk., zadržeti v ka-
sarnách, v bytech, konsigniren. Čsk.

Konsilium, vz Consilium.

Konsistence, e, f., z lat., tuhosf, tuhota,
hustota; trváni. Rk. Konsistenz, Dichtigkeit,
Festigkeit, Haltbarkeit.

Konsistoř, e, f., z lat. consistorium, ria, n. = soud, rada duchovní. Vz Rb. str. 267., S. N. K. se skládá z biskupa (arcibiskupa) a kanovníkův a jí jsou veškery farní úřady diocese podřízeny. Vz S. N. a Tk. III. 221., 225. — Konsistorní rada. Konsistorial.

Konskau, Konsko, Konská u Těšína.

746

Kopec — Kopka.

Kopee, pce, kopeček, čku, m. = hromada, ein Haufen. K. hmoje, Us., písku, D., země, blíny (znamení hranice; posítis acervís, qui kopei dieuntur. Vz Gl. 103.), krtěí, Šm., mra-vencový. Čern. Krtice kopee délá. Kom. — K., vršek, pahrbek, Hügel, Anhöhe. V. Na k. vystoupiti. Flav. S kopce (s vrehu) miti na někoho (zlost). Jg., Č. Jeli jsme do kopce, s kopce. — K. = hrouda, hruda, Erdscholle. V. — K. = hromada žiročichů. K. lidí. Trupp. Us. Kopei, po kopečích. D. Sháněti, sražeti ovce do kopce (do hromady). Us. — Kopeček sratý, poutněké místo u Olomouce.

Kopecké právo, v listinách přerovských znamená práva propojčená osadníkům přerovského, zámeckého vrehu (kopce). Lidé na tom dvoře osazení mají ve všem kopeckém právě seděti a jeho uživati podlé měštanu kopeckých. Priv. Tov. f. 171. Gl.

Kopečkovati, anhřaufeln. — co čím: brambory motykou = okopávati. Us.

Kopečnatina, y, f., kopečnatá krajina, Hügelland. Krok.

Kopečnatý, hügelig. Kopečnaté krajiny. Krok.

Kopeční byliny. Hügelpflanzen.

Kopějka, y, f., rus. měděný peníz, ½/100 ruble. Die Kopeke.

Kopenec, nce, m., kopka; mandel obli na způsob kužele sestavený. Us.

Kopenhagen, Kodaň.

Kopeni, n. K. sena. Us. Vz Kopiti.

Köpenik, Kopnik v Bran.

Kopert, u, m., na Slov. koperta, y, f., z fr. couverte, obálka na psaní. V obec. mluvě.

Kopet, pta, kop, u, m., V., Kom. Na Mor. kopt. Brt. — K. = sac, Russ. Smoluí k. (na černou barvu). Malovati na zeleno koptem.

Krov. — K., dým, kouř, Rauch, Kienrauch. V.

Kopfschmerzen haben. Boli mne (mě; ne; mi) hlava. Boli ho hlava.

Kopi (strč. kopie), kopičko, a, n. K., zanímc, culter, gladius, hasta, lancea, der Spiess, die Lanzen. K. byl široký, zašpičatělý, ostre broušený těsík a byl na dřevišti asi 18 s stop dlouhém dobře jsa upevněn. Sloužil k bónáni a sekáni. Km. II. n. b. 119. K. celé 8½, lokte, polovičné 5½, lokte dlouhé. Gl. 104. Die Jg. = ostří u ostípu n. dřevce; hrot, dřevo u dřevce; ostří s násadou, ostíp. Rachet kopí bystrých. Rkk. Nositi hlavy na kopích. Rkk. K. založiti (proti někomu). Vrat. Praporčky na kopích. Us. Kopím někoho proraziti, Kom., probodnouti, St. skl., prokláti. Troj. Lubor kopie přetie. Rkk. Kopí lámati (hojovati). Vrat. Kopím někoho s koně shoditi. Dal. Jest pravě k. (vysoký a hubený. Vz Tělo, stran příslovi). D., Č. Sluši mu co svini sedlo n. kopí. Jg. Kdož se stříbrnými (zlatými) kopími potýká, ten vyhrává. Prov. Milý jest mi jako hřebík v oku a kopí v boku. Vz (stran příslovi) Nenávisf. Č. K. dlouhé, krátké, házecí, na velryby. Us., D. — K. Svátek božího kopí, festum lanceae salvatoris. Gl.

Kopiář, e, m., copiarium, das Kopirbuch, do nehož listiny zapisovány byly. Gl. 104.

Kopice, e, f. = kopa, kopka (sena). Haufen. Puch. — K., e, n., malé kopí, die kleine Lanze. Jg. — K. menší. Wegerich. V.

Kopíček, čku, m., z rodu denivek, asphodelus, Affodile. Kk. 126.

Kopičko, a, n., malé kopí. K. špičaté. V. K. patrové. Vz Nástroj k operacím v ústech. Cn. K. k pouštěni (Lanzette), prosekávaci, očkovací. Vz Nástroj ranlékařský. Cn. — K. královské, Goldwurz. Rostl.

Kopičkovatost, i, f. Lanzenförmigkeit. Jg. —

Kopičkovatý, -ovitý, lanzenförmig.

Kopičník = kopinník. Zid.

Kopidlen, u, m., Haselwurzel, Mausohr. Us.

Kopidlník, a, m. = kopinník.

Kopidlno, a, n., mě. v Cechách, u Jičína. Do Libáně (blízko Kopidlna) pro rozum, na Kopidlno pro vousy (chodí se). Č. Dle Peh. říka se naopak: V Kopidlné mají rozum v krámech a v Libáni vousy. — Vz S. N. — Kopidlenský. — Kopidlán, a, m. (pl. -né).

Kopidol, a, m. = hrobař, na vých. Moravě a v Opav. Pk.

Kopie, e, f., z lat., přepis, překres, odlika, Rk. Abschrift, Nachzeichnung, Nachdruck. Z kopie psátí. V.

Kopilistý, lanzenblätterig. Rostl.

Kopinatec, tee, m. K plžovitý, amphioxus lanceolatus, ryba. Vz Fré. 280.

Kopinatý, lanzenförmig.

Kopinictvi, n., Kuapapschaft.

Kopinník, kopíník, kopenník, kopidník, kopidlník (pol. kopijnik, rus. kopejnik), voják s dlouhým dřeveem, Jg., der Lanzknecht, Spiessträger, Pikenjer. V.

Kopinný, Spies-, Lanzen-. Troj. Ukaz k. (od kopí). Pulk.

Kopiovati, kopirovati, co: přepsati, překresli něco, odliku podlé něčeho němiti, kopíren, abschreiben, nachbarten.

Kopist, i, kopistě, č, kopistka, y, f. = nástroj, jimž se tésto mísi. V již. Cechách: měsídlo. Kts. Ein Spatel, Rührscheit, Knetseheit. Ros. Kopisti dřevěnou tésto v díži hměte (mísi, míchá). Kom. Kopisti něco obračeti, klektati. Alch., Ras.

Kopista, y, m., přepisovač. Kopist, Abschreiber. Vz Kopiovati.

Kopistovitý, knetscheitförmig. Rostl.

Kopisty, dle Dolany, jm. místní. Tk. III. 70., 114.

Kopiště, č, n., vz Oštěpisko. Spiessstange. V. — K., okoliště, červiště, ochrd, steliště, seno zavadlé, v kolo shrabané na kůpu. Schoberfleck. Puch.

Kopištný. K. hry. Rennspiele. Vz Kopistě. Kom.

Kopiti, 3. pl. -pi, kop, č, (ic), il, en, eni, kopivati: kopky délati, schobern. — co čím: seno hraběmi. Us. — se v co. Hřbety vrehů v ehmurné oblaky se kopily (vstávaly vzhůru). Ráj. — K. = nohou kopnouti. Na Slov.

Kopka, y, f. Häuflein. Hra pod kopky (hromátky). Hráti pod kopky. Häufelspiel. — K. sena, vz Okoliště. Ostatně vz Kopa. — K. m. kobka, pokojík. A okna křivolaká v k-ách i v příčelích. Mel. Ezech. 40. B. (Zk.). — K. (kůpka) pokřenko uprostřed podepřené o kámen; na jednu jeho stranu položí se míci, na druhou palestrou (cukačkou) se uhodi (dětská hra). Us. u Bydž. Mý. — K., erch kamen, lépe: kobka.

748

Kopuleť — Koral.

Kopuleť, šedesátiletý, letitý, bejahr. K.
dědek, bába. Us.

Kopulováni či družení stromu, das Kolu-
ren, způsob rozbování. Vz o tom Kk. 36.

Kopva, y, f., moršká cibule, coloquintida.
Vod.

Kopytář, e. m., Spaličák, Leistenschneider. Rohm.

Kopytářka, y, f., Leistenschneiderin. Rk.

Kopytnatý, behuft. K. zvírata. Ssav.

Kopytní neduch, Klaunenscheue. Kk.

Kopytník, u, m., asarum, Haselwurz. K.
občený, europaeum. FB. 35.. Cl. 132., Kk. 157.

Kopyňkový, Haselwurz. V.

Kopyto, a, n., kopýtko, rohový spodek
nohy u koně, krávy atd. Vz S. N. K od kop
(kop-nouti). Der Huf, die Klatte. K. horadske,
cele n. nerozlujeńc (srostle, V., nerozdě-
lené), rozdelené, Jg., ploché, prechl (brěhig),
okované, Sp., klinové, Sm., sevréně (Zwarg-
huf). Csk. K. (roh) koni vystrouhati. Sp. Ko-
pyti podkovu pridělati. Kom. Kopytem há-
zeti. Aqu. Kopyta vystrěiti, rozzhoditi, roz-
metnouti (zecepeniti, umriti). C. Zánét kopyta;
břebik do kopyta: podkovák, podkovník. Sp.
Kopytkem si hoditi (necso mimorádué do-
voliti). — K. šercovské, Richtleisten. Svee
na kopyto obuv děla. Kom. Ševei to již na
kopyta piskaji (všichni to vědi). Ros. Ne-
mudruj švee přes k. (Ne sutor ultra crepidam,
nemlov jen o svém kopyté, které zná a ne-
mlov o jiném, čemu nerozumi). Na jedno k.
všechném hoty šiti (Vz stran příslavi: Stej-
nosť C. — K. = forma, brdo, model, Modell,
Schlag, Muster. Vše na jedno k. dělati, bíti.
Us. Jsou na jedno k. dělaní (mmoho se ne-
lišu. Vz stran příslavi: Stejnosť Podobný).
Lb., C. — K. konšké či devětsil či podkovka,
tussilago farfara, Hnflattig. Kk. 166. K.
ohečené, větší. zhuťák, caltha pallustris. Dotter-
Eierblume, Schmerzel. Jg.

Kopitovatosť, -ovitosť, i, f. Hufförmig-
keit. Jg.

Kopitovatý, -ovitý, hufförmig. Us.

Kor, zastr., nyní kůr, vz Chor.

Kora, stré; uyní: kůra, korka, kůrka,
kůřička, y, f., die Baumrinde, Dorke. Kůra
vnitřní, vnější na stromě. V. Peň dvoucí-
ložných skládá se z kůry, dříví a střeně;
kůra má opět tři vrstvy: koráb, kůru a lýko.
Rostl. V rozkol n. za kůru stepovati. Jg.
Kůru sloupití, skrojiti, odniti, stáhnuti, ob-
loupití, V., sloupatí. Us. Zeyniti kůra, vnitř
lýka jsou. Kom. K. napuklá, lipová atd. Us.
— K. a chleba, Brodrinde. Chléb dvě má
kůrky a střídu u vnitř dirkovatou. Kom.
I jinde o dvou korách chléb jedí (nejsem
k místu přivázán, mohu jít jinam). Ros.

Koráb, u, korábek, bku, korábéck, čku,
m. V stré. také podlé „Mec“: z korábě,
v onom korábi, C., a koráb, i, f. Proč této
k-1 nezazzeš? Pass. Pát diablov poslak,
aby tu koráb zažhlí. Pass. Č. v Dodateích k Jg.
slovniku učí, ze slova tohoto chybne v rodě
zen. užívali. — K. — kara (stromu), D.;
kůra dospělá, již ne zelená; k. hnědá n. sedá.
Rostl. Vz Kora, Kk. 20. — K. —lod, zvláště
veliká lod, Schiff. K němu patří: stěžen
(stežen) s korouhví, na něm rejny (rátna),
na těch plachty; přední špie: nos, zadní:

korma; střední časť: brěho (boky); svršek:
palub; vnitřek: kotka (kotee, kajuta, kajita);
kormídlo (n. opačina, vz Kormídlo). S. a Z.
(Walter). K. o šesti veslích. Vz Lod. Na k.
vstoupil a odpoplul. Kram. K. po větru se
nese. Ps. — Pro nebezpečenství placeni moř-
ského praví se: na koráb jeti, odejítí se
dostati, V., přijítí, Ros. na korábů se octnouti,
Kom. — prodělati, schudnouti. Vz stran při-
sloví: Prodělání. K. Kapec již je na korábě.
Přísel na k. (schudl. Vz Nesfasný). Lb. Brg.
rykládá věc jinak: K. znamená dutinu vůhe,
tedy I. peň stromový, jehož dřevo vyprá-
chuřilo a toliko kůra zbyla; 2. deravý zub;
3. kostru koňskou; oktud: Dostati se na koráb.
Cf. něm. Auf den Hund kommen. — K.,
pářět se zěbry (ze zdechlého koně). Na Slov.
Plk. — K., nádoba pić, ku korábů podobná,
ein Trinkgeschirr.

Koraba, korba, korabina, vydlabané klády
ku plování. Na Slov. Plk.

Korábna, y, f., lod'ka, Schifflein. Lex, vet.

Korábni, Schiff.-K. hák. V.

Korábnice, e, f., zchudlá žena, eine Arme.
Pam. Kut.

Korábniетví, n., mizina, chudoba, Ver-
armung, Bankerott. Kom.

Korábník, a, m., ldo koroby (kiury) loupá,
Rindensehälter. Us. — K., plavece, Schiff-
Lom. — K., zchudlý člověk, ein Verarmter,
Bankerottirter. Kom.

Korábňy. Připluli jsme sem bez vše ko-
rábni přiepravy. Pass.

Korábový, aus Baumrinde. — K., ko-
rábni, lodní, Schiff.-K. strom, strop, stěže-
Mastbaum. D.

1. Koral, u, m. = choral. V.

2. Koral, u, korátek, lku, m., z lat. co-
rallium, die Koralle; keŕ pod vodou rostoneci,
jenž vyňat = jsa z vody ihned kamení. V.
Koralc, pl., sklońuje se v již. Čechách de
Daŕ. Kts. K. (rohoňitky) mají podobu při-
rostlých rozvětvených keŕu a vytvoři ve
svém vnitru rohovitom osu, která obalená
jest mékkou korou, z mízto jednotliví po-
lypi vynikaji. K. černý, antipathes larix; poč
červý, corallium rubrum, jamkový, pycylo-
pora acuta; kvétový, eyathophyllum fungitis,
obrovský, eyathophyllum grande; sílurský,
eyathophyllum sp.; společný, heliolithes ana-
nas; voštinový, calamopora bohemica. Ko-
raly a) celstře (eporosa) mají kolmé příčky
a stěny kalichu celistvě (neděrkovaně), vz
Čísník (bude v Dodateích); b) desknate (ta-
bulata) mají uvnitř příčky vodorovné a číslo
příček kolmých jest dělitelně sestí, vz k.
jamkový, voštinový; c) dirkanané (perforata)
maji stěny kalichu i kohné příčky dirkované,
vz Větevník; d) drsne (rugosa), povrch jest
drsný, buď rýhovaný aneb bradaviénatý, tvo-
ryň bud prostě jednoduché kaliché, aneb
více kalichů vespolék spojených (vyhynuly),
vz k. sílurský, obrovský, kvétový, společný;
e) prace (corallida) mají osu vánenitou, ne-
ehbenou, vz k. červený; f) rournaté (tabu-
losa) objevují se ve způsobě rozvětvených
rourek na povrchu jiných koralů aneb uňt
v útvaru devinskému: autopora repens. Vz
Vše v Frč. 24.—33., S. N. — K, kuličky
z haluzek koralových točené. L. K. janta-

["Koral — Korčák.", "719", "rové, skleněné. Kh. Rty jako k. ruměné. L.\n— Korale či pichláky, Korallen, obojek\nz dřevěných kulíček navlečených na sůru,\nv něhž jsou hřebiky nobity. Sp.", "Koralák, u, m., Korallenerz. Techn.", "Koralec, lee, m. K. americký (elaps corallina), had. Fré. 331.", "Koráleční: důn, pokladnice, krán, plat,\npodíl, příražka, závazek.", "Korálečně, e, f. Brantweintrinkerin. Jg.", "Korálečnictví, n. Brantweintrinkerei. Plk.", "Korálečník, a, m. Brantweintrinker.", "Koralice, e, f., corallorrhiza. K. vrostlá,\ne. innata. FB. 23.", "Koralice, e, f. = kořalka.", "Koralinka, y, f. K. červená, polytrema\nrubrum, prvok. Vz Fré. 12.", "Kořalka, hořavka, hořalka, koříčka, y, f. voda pálená z obílí, z bramborův, ovoce atd., pálenka. Jg. K. z polského: gerzałka, hořalka. — Dělí se z líhu, který se vodou rozříží. Líh se dělá z obílí, hlavně ze žita a z bramborů, jež se na kaši rozmačkají a horkou vodou polivají. Když zápářka povrchladla, pridá se kvasnie odříží a dá se to kvasiti. Ukvasená hodi se do kotla přikry tého poklopem; teplem přehání toměnší se z ní líhu, který trubou do skleněné láhy kape. Co z obílí n. z bramborů zbývá, jsou výpalky (spátky, vinopalky). Pt. Vz S. N. K.: koňká tvz Cognau, rum, slikovice, třesňovice, třesňová, malinova, bořivková, jalovcová, arak. S. N. Smurdiei: smradlavice; Spátky: rasovina, konovina, loňovky, jalovcová, arak. S. N. Smurdiei: smradlavice; Spátky: rasovina,

750

Korček — Kořen.

Korček, ečka, m., jm. mistni. Tk. I. 408., III. 36., 73.

Kořčík, u, u., vz Korec.

1. Korčiti, 3. os. pl. -čí, korčí, e (íe), il. ení. — abs. Obili korčí (když mandel dává korec). Us. Vz Korovati. 2. K. se = vaditi se, zanken, hadern. — se o něco. Hus. — Odkorčiti něco = hadaním-se upřiti. Kts.

Korčuška, y, f., der Schöpfer aus Baumrinde.

Kord, u, m., kordík, kordiček, čku, kordina. Degen. Plocha k-u, Degenfläche. Csk. Kordem se opásati; Naposledy ku kordům příslo. V. Kordem měchati; na kordy někoho vyzvati, kordem probodnonti, promrštití. D. O ledacos jdou v kordy. Kom. Jako kordem (jazykem) seká. Us. K. připásaný mítí. V. Blázní byli, kordy měli (samým stříbrem pozlacené). Us. U blázna k., u ženy płač, u psa moč, u koné lejno: to když čtli, hned jest hotovo. Prov. Raději by v kordy šel, nežli slovo zamlel. Vz stran příslovi: Tajemstvi. C., Ros.

Kordialita, y, f., z lat., srdečnosť. Rk. Korzialität, Herzlichkeit, Vertraulichkeit.

Kordialní, z lat., srdečný. Rk.

Kordillery (fetézové hory), pohoří v již. Americe. Rk. Vz S. N. Kordilleras, Kettengebirge.

Kordina, y, f., vz Kord.

Kordon, u, m. Záťat vojenský na hraniči, zvláště proti moru. Rk. Gränzbesetzung, Wehrlinie.

Kordonek, nku, m., patrova římsa. Us. u zedníků.

Kordova, y, f., mě. v Španělsku. — Kordovan, a, m. — Kordarský.

Kordovan, kordoban (D.), kordobon (Plk.), u, m., kordovánek, něm. Korduan, koží kůže na měkko vydělaná, od města Kordovy. Vz S. N.

Kordovaník, a, m. = jirchäř. Na Slov. Plk.

Kordovanský. K. kůže. Korduanleder.

Kordovati se = kordovati se bítí, sich auf Degen schlagen. St. let. 384.

Korduan, u, m., vz Kordovan.

Kordula, y, f., z střlat. cordura, der Schnürleib. Gl. 104. (D., C.) = K., jméno ženské.

— K., modrý čepec děvčat pod šátek, eine Haube. Na Mor. Vz — K. na Mor. také: vesta mužská i ženská. Brt.

Korduláč, e, m., meč se širokým čepelem (Klinge). V.

Kordule, stran skloňování vz E. K. ze Slonpna, jméno rytífské rodiny české. Vz S. N.

Kordyl, a, m., cordylus, ještěr. Krok.

Korec, ree, korček, čku, koreček, čku, m. Stran odvození vz Mz. 45. — K., míra na obili, v obce. mluvě místy: strych 1:5184 rak. méřice. Strich. V. Korec obili, bramborův, vápna, půdy, výsevku (28.7732 áru). Korec má čtyři věrtele. Us. Obili na korec měřiti. Us. K. činí nyní 0.936098 hektolitru (1 korec = 1 hektolitr). Vz Hektolitr. — K. = nálerka s dlouhým držadlem, eine Schöpfe am langen Stiele. Ros. — Korčeřky. truhlíčky na coda na mlýnských

kolách, Kasten, Eimer. — K. na Slov. nádoba z kůry březové ku př. na jahody. Jg.

Koreček, vz Korec.

Korečník, u, m., kolo mlýnské, s korečky (vz Korec), na které voda shora teče a tedy celou svou silou působí, cín oberschlächtiges Wasserrad; jest-li jen do půl, nebo méně, slove elk. U korečniku znamenati: svorec, přeslice, lopatky. Seydel. — K., korečný mlýn mlýn s takovým kolem, die oberschlächtige Mühle. Mlynaři, kterí při řekách nebo na potocích korečníky mají. 1594. Gl. — K., a, m., mlýnář, který takový mlýn má. Gl. Ein Müller auf einer oberschlächtigen Mühle.

Korečný, koreční, vz Korečník. K. mlýn, kolo. — K., koreový, Strich.

Korejniti, il, ěn, čěn, wühlen. — po kom. On po mné korejni = utráhmi pomluvov. — se kde, v čem (bedrabati se): v jidle. Us. Sviné v blátě se korejni. Us.

Korejši, korýši (Krustenthiere). 1. Raci desitinozi. a) dlouhocasi: rak řiční, rak mořský n. homar, langusta obecná; b) poloocasi: rak poustevnický; c) krátkocasi neb krabore: krab obecný, mořský pavouk obecný. — 2. Juni kořejši: beruška n. sviňka obecná, ostreorep molucký, vilejs stvolnatý, mořský zalud. Jhl.

Korejtko m. korýtko, vz Koryto.

Korek, rku, kork, korka = strom, korkodub, quereus suber, der Gork. — Pantoffelholzbaum. — K. = tlustá, houboritá kůra dubu korkového, z níž zátky do láhvi atd. se dělaji. Cl. Vz Kk. 20., S. N. Korkholz, Kork. — K. skalní n. skalní kůže, jež se skládá z tuhých spletených vláken a korku n. kůži se podobá. Bf. 44.

Kořen, a či e, m. (dríve: koří, gt. kořene, Mat. verb.), kořinek, nku, kořineček, čku, m.; coll. koření, kořan, n. Druhdy: Kořen. Jir. V pl. má jenom: kořeny (dle Strom'). Gt. pl. kořenův; ale průpovědi, „Z kořen něco vyvrátiti

z úzí v se starého genitivu, rovnajícího se nom. sg. Vz násl. a také: Kořán. Mkl., T. — Kořen rostlin (die Wurzel) rozděluje se v oddenek a v ocas (vlaseńícko). Rostl. Kořen je do země zapuštěn, někdy do vody ponořen, někdy do pmě n. kořene jiných rostlin vrostlý. Podle trará jsou kořeny hlavni n. kůlové a k. mreasné (u ječemene). Kůloče json: jednoduché, větevnaté (u slézu lesního), dužnaté, dřevnaté, valčovité, vřetenovité (u mrkvé), řepovité (u řepy). Podle treční: jedno- a dvouleté, mnoholeté; onyno jsou jemně a bylinné, tyto dřevnaté. Potom jekořen: svazčitý, masitý, kulatý, tenký, tlustý, hluboko do zemé vnikající, mreasatý, rozvětvený, dlouhomreasný, útlý, dlouhý, vytvrvalý, tuhý, kořenný, letní, přissavý (přechytýný), Cl., nepravý, Iživý, plovací, jarý (letní), ozemý, Us., bedrnikový, bodlákový, burákový, cibulový, cikorkový, citvarový, čemeřice, fenklový, horčový, hřebičkový, chřestový, ibiskový, kopravý, kosatový, liliový, půškvorcový, rulíkový, růžový, sladký, vz více v Kh. 337.—343., kolní n. srdeční, D., hlizovitý, vonný, perný, horký, příhořklý. Byl. Kořeny pustiti, pouštěti (= chytiti, ujati se), D., zapouštěti. Dch. Odnože od ko-

754

Kormidlo — Korouhevní.

zuje. Krma (rus. корма), je zadni čáš lodi. Čas. kat. 1859. str. 175. má toto slovo za spatné. Sm. nepřivšědčuje. Vz S. a Ž. 1856. str. 62. V Čas. kat. navrhuje se staré „opacina“. Sm. schvaluje toto slovo, ale neni proti slovu „kormidlo“, které již zdomáceněo.

Kormoran, a, m. K. obecný, carbo cor-
moranus, pták veslaf (plovací). Vz Frč. 343.,
343. —

Kormoucení, n., moucení, das Trüben.
K. vody. Br. — K., smucený, die Betrübniss.
K. života. V. — K., ošklivosť, nechuf, Uibel-
keit, Neigung zum Erbrechen. V.

Kormoutiti, 3. pl. -ti, kormuf, moutě (ic),
il, cen, ceni; kormoutivati, zkormucovati
(z „moutiti“), mutné činiti, kaliti, trüben; be-
trüben. Jg. — eo, koho: vodu (kaliti). Br.
Nebeskon oblohu větrové kormouti. Koc. K.
mysl. V. Mnohě věci kormoutí život lidský.
V. To mne kormouti. Kom. D. — se, trüb
werden, kaliti se; smutiti se, sich betrüben,
grämen, beunruhigen, kümmern. Jg. Voda se
kormouti (mouti, kali). Jan. Moře se hrube
kormoutilo. Ler. — se oč. Nemalou starosf
měli, kormoutice o se potýkaní-se v poli.
— eo, se čím. Strachem a bázni se k. V.,
Br., Kom. — eo, se kde. Když to vidim,
hned se vše v mně kormouti. Pes. — Kram.
Us. Krev v člověku k. Th. — se komu.
Ním všecka střeva se kormoutila. Vrat.

Kormoutlivě, trüb. Kom.

Kormoutlivosť, i, f. Trübsinn, Schwemuth. Plk.

Kormoutlivý, kormutlivý, kalný, trůb;
k. = smutný, trůb, schwermuthig. Kom.

Kormouzlik, a, m. Geizhals. Rk.

Korn, něm. Aufs K. nehmen. Na cíl něco
vzítí. Br. Na mušku něco vzítí. Us. i na Mor.Brt.

Kornatěti, 3. pl. či, čl, ční, Rinde be-
kommen, rauh werden.

Kornatka, y, f., měkkýy. K. listnatá,
flustra foliacea; blanitá, reptelectrina pilosa;
parohová, eschara cervicornis. Vz Frč. 196.

Kornatý, krustid. D.

Korně, č, e. = škorně, Stiefel. Na Slov.

Kornel, a, m. S Kornelech choditi = sklo-
peně, den Kopf hängen. Kom.

Kornelový, K. strom, drínek. Kornel-
kirsche, cornus. Reš.

Kornet, u, m., z franc. cornette, die Rei-
terstandarte. Gl.

Korní, Rinden-. K. les. Mus. A ty peníze
obrátil na korný dříví, na stravu a šaty.
Svěd. 1569.

Kornice, e, f., kůrnice, žíla šťávu k plo-
zení sebe a kůry shotovující. Z kůrní čyło
se skládá. — K., pramen dříví majícího ještě
káru. Flossholz in der Rinde. Us.

Kornifer, a, m., lat., rarašek. Jg.

Kornoucenee, nce, m., cyantha. Rostl.

Kornous, z něm. Kornhaus, šp. m. Mšec,
e, m., mě. u Slaného.

Kornout, u, m., kornoutek, tku, m., kor-
noutka, y, f., z lat. cornutus, eukrovi. Papír na
kornouty. V. Kornouty dělati. Us.

Kornoutiti, eo, vlasy, lépe: kadeřiti,
točiti.

Kornoutový, Düten-. K. papír. Ros.

Korný, vz Korní.

Korohlova, a, m. Rindnager. Jg.

Korohryz, a, m., scolytus, hmyz, lyko-
žrout. Krok.

Koromač, e, m., cnidium. K. žilnatý, c.
venosum. FB. 92.

Korone-a, e, f., mě. v Boiotii. — Koro-
nejský. Vz S. N.

Koronis, řec., v mluvnici, růžek, výpustka;
známénko „“ vnitř slova ze dvou slov slo-
ženého a značí, že dvě slova v jedno se
stáhla: τούνομα μ. το ὄνομα, κάγαθάδα μ.
καὶ ἀγαγός. Vn.

Koropich, a, m., phlobotribus, hmyz ly-
kožrout. Krok.

Koroptev, tve, f., kuroptev, koroptva,
kurotva, kurotev, korotev, kuroptvice, ko-
roptvice, korotvice, kuroptvička, koroptvička,
korotvička. Lépe: kuroptev od kura. V již.
Čechách: krotka: m. krotva. Kts. Rebhuhn.
K. obecná, perdix cinera, Frč. 350., skalní,
bílá. Jg. K. stará (stařena), mladá; která již
léta: poletka: s. volá, drží, nedrží. K-ve se
rozšíply (sly z jara z houfu). K-ve obsta-
viti. Honba, lov, vábnička, pytel, měch, síf,
posada, rukávní, tená, broky na k-ve. Sp.
Kuroptve do rukávníku přivěsti, V., chytati.
Koroptve za lahůdku se mají. Kom. Hejno
(stádo, na Slov. krdél) korotvi. D. Koroptve
číni hejna, kupy, řetězy. S. N. Kuroptve do
velikých sítí a do malých rukávníků chytati.
S. N. Koroptve padaji na pastvu, zapadaji.
Sp. Pes po korotvích slídi, myslivej je chytí,
střili. Dnes máme korotvičky s peŕím =
brambory (se slupkami). Us.

Koroptví, Rebhühner-. K. maso. Ler.

Korotevnice, e, m. Rebhuhngarten. D.

Korotevník, a, m. = korotvičká.

Korotvář, e, m. Geier. K. bílý, Hühner-
geier; červený, der rothe Geier, Sprinz. Us.
Dch. — K., Wachtelhund. D.

Korotví, Rebhühner-. K. péro, D., maso.

Korotvička = koroptev.

Korotvičkář, e, m., krahujec, falco pa-
lumbarius. D.

Korouhev, korúhev, hve, f., korúhva, ko-
rouhevka, korouhvička, die Fahne, Panner,
Panier, vexillum. K. vojenská, V., rozvinutá,
vyzdvižená, bílá, cechová n. bratrská, Jg.,
kostelní, školní, povětrná. S. N. Korouhve
(praporce) nesou korouhevnici. Kom. K. roz-
vijeti, svijeti, svinouti. Jg. Pod korouhvemi
stanouti. Jg. K. roztáhnouti, korouhvi, ke
korouhvi přišáhati; pod korouhví sloužiti;
k. opustiti (utéci). Jg. Bílou k. z města vy-
věsiti (se vzdáti). L. Vedli procesí s korou-
hvemi. Us. Po větru se k. točí. Prov. K.
vztyčiti, lépe: vytknouti. Sb. Obrátila se k.
(štěsti jde buď k lepšímu n. k horšímu). Č.
Jich k. již jim klesala (ihre Sache sank). BP.
— K. = setnina, Kompagnie. — K., rod
panský, ein Herrengeschlecht. Téhož léta
(1468.) uměl urozený pán Michale a tak
jest ta k. zhynula; neb po poslední bieše
a dědic po něm neostal. Gl. 105.

Korouhevní, korouhevný, Fahnen-, Pan-
ner-, zur Fahne gehörig. K. pán (který svůj
praporec měl, ze stavu panského. Freiherr,
Bannenherr, baro vexillarius či nobilis, vz
Gl. 105., V.), paní (Freifrau), leno, manství,
líd (Fahnensoldaten), Jg., šlechta, Fahnenadel,

Korouhevní — Koruna.

755

Šm., drouh (u kterého korouhev vší). L.
Hleděte jak si chodi, jako korouhevná (paní).
Us. —

Korouhevnický, Fahnenträger. Jg.

Korouhevnictví, n., korouhevnictvo, das
Fahnenträgeramt.

Korouhevnik, a, m., der Fahmenträger.
V. K. nejvyšší království českého, der Erb-
panier in Böhmen. Vz Gl. 105., S. N.

Korouhvice, v., f., das Fähnlein. V.

Korouhvička, das Fähnlein. K. povětrná
(větrník), V., na korábu. Kom. K. se obrá-
tila (stěsti. V. Vz Korouhev). — K. = muž,
jimž žena eládne, ženky, Weibernarr. D.,
V. — K. a pera, Fahne. L.

Koroun, a, m. K. severní, rytina Stelleri,
ryba, ochechule. Byl v 18 stol. vyhuben. Vz
Frč. 375.

Korovatý, kůrovatý, koratý, rindig. Us.

Korovec, vee, m. Borkenkäfer. K.

Korovina, y. f., dürre Baumrinde. Na Slov.

Korowitz, Korouhvice u Jevička na Mor.

Korožrout, a, m. K. žlutonohý, brontes
flavipes, členovee. Vz Frč. 184.

Korporace, e, f., z lat., sbor, spolek, Kör-
perschaft, Verein, Zunft. Rk.

Korporal, a, m., fr., kaprál = desátník.
Us. Vz S. N. a Kaprál.

Korps (fr., kór), z lat., sbor, Heerhaufe. K.

Korpulence, e. f., z lat., tělnatosf., Kor-
pulenz, Wohlbeleibtheit, Leibesdicke.

Korpulentní, korpulent, dick, wohlbeleibt.

Korrekee, e, f., z lat., oprava, pokáření.
Rk. Napravení, odvolání, když mluvíci slovo
aneb větu, kterouz pronesl, jinými vhodněj-
šimi slovy napravuje. Vz Zk. Ml. II. 183.,
Mk. Ml. 301. Korrektion, Verbesserung.

Korrektivní, z lat., opravný. Rk. Kor-
rektiv.

Korrektní, z lat., správný. Rk. Korrekt,
richtig, fehlerfrei.

Korrektor, a, m., z lat., opravce, oprav-
vatel. Rk. Berichtiger, Verbesserer. K. cleri
= karatel a soudee kníž v příčině přestupků
proti kázni. Vz Tk. III. 221.

Korrektura, y, f., z lat., oprava (úloh,
spisu mezi tiskem jeho). Rk. Korrektur,
Durchsicht, Verbesserung, Berichtigung.

Korrekturní (opravný), z lat., arch,
známka, znamení. Nz. Korrektur.

Korrelace, e, f., z lat., souvztah. Rk. Kor-
relation, Wechselbezug, wechselseitige Be-
ziehung.

Korrelativní, z lat., souvztažný. Rk. Kor-
relativ, wechselbezüglich.

Korrepetitor, a, m., lat., opakovatel, kdo
s někým néco opakuje. Rk.

Korrespondence, e, f., dopisování, do-
pisy. Rk. Korrespondenz, Briefwechsel.

Korrespondent, a, m., z lat., dopisovatel.
Korrespondiren, Briefe wechseln; übereinstimmen.

Korridor, u, m., chodba krytá. Rk. Be-
deckter Gang, Flurgang.

Korrigovati, z lat., opravovati. Rk. Kor-
rigiren, verbessern, berichtigen.

Korrupce, e, f., z lat., skroucení, pře-
kroucení, porušení. Rk. Korruption, Verderbt-
heit, Verführung, Bestechung; Fäulniss.

Korsa, y, f., řepka. Rübs. Us. u Poděbrad
a u Chrud. Dr. Knobloch.

Korsak, a, m., pes k líšce podobný.

Korsar, a, m., mořský loupežník. Sec-
räuber. — K., u, m., loupežnická loď, Raub-
schiff.

Korset, u, m., tr., živůtek (oděv). Rk.
Leibchen, Schmürbrust.

Korsika, y, f., ostrov ve středozemn. moři.
Vz S. N.

Korso, vz Corso.

Kortes, vz Cortes.

Kortina, y, f., z ital., opona. Vorhang. Br.

Kortouč, e, m., kolečko k vození hlíny.
Us. Jil. Lépe: Kofonč. Jg.

Kortukál, u, m., krinolina, Glocken-, Reif-
rock. V. Vz vce v Gl. 105.

Kortuláč, vz Korduláč. V.

Kortyna = korina.

Kortyzoun, a, m., nadávka: Ty k-ne!
Sml. Ve vých. Čech. = kejklíř a u sedláků
nadávka veprům. Cf. courtisan. Jir. Dle Gl.
106. dvořan, člověk lehkomyslný.

Kortyzounka, y, f. = Gauklerin; Buhle-
rin. Rk.

Kortyzounovati, Gauklerei treiben. Rk.

Kortyzounství, n. Gauklerei. Rk.

Korúhev, korúhevnictví, korúhev-
ník atd. vz Korouhev atd.

Koruna, korunka, korunečka, korunčička,
y, f., z lat. corona, Krone. K. královská, Jg.,
hlohová, die Dornekrone, papežská (tiara),
biskupská (infule). V. K. z kamení pídra-
heho. Alx. Korunu mu na hlavu vstavil. Haj.
Oběma králům k-u na hlavu vstavil, jednomu
dobrovolně, druhému bezděky. V Korunu
na hlavu vzítí, posaditi. Korunou korunován
býti. Us. Kníže, úředník korunu. Plk. Po
koruné (vláde) bážiti Us. K. uherská sv.
Stěpána, k. česká či svatováčlavská, že-
lezná lombardská. S. N. K. česká, die böh-
mische Krone. Popis vz v Mus. 1831. p. 174.
Ponévadž jsem na k-nu VM. dva prsty vlo-
zil (věrnosť přisahal. Arch. I. 75.). Vz vce
v Gl. 106. — K. = moc králorská. — K.
Koruna česká: Čechy, Morava a Slezsko,
k nimž dříve i obě Luzice patřily. Die böhm.
Krone, der böhmische Staat. Gl. 106. Zá-
kladní zákony korunu české, vz S. N. II.
315. B. XV.; její statky, tamtéž B. XVII.
Aby ztratil své dediťí v vešken svuoj ná-
pad, kterýbykolivěk v České koruně měl
buď u otce, u bratra . . po dskách neb
jinak kterakkoli. V. Do korunu české přijel.
BP. 222. Cisář chtěl hejtmany saditi do zemi
našich ke koruně příslušnéjici. Arch. IV.
109. Vz vce v Gl. 106. — K. = věnce,
Kranz. Koruna z kvíti. V., Kom. — K. =
okrasa. Zierde, Krone. Ozdobná koruna jsou
sediny. Ros. Neuvadli koruna slávy. Kom.
K. vítězná, mučedhucká. Jg. — K. = ples,
die Platte. Haj. — K. stromu, vřelni čast
stromu, koš. Krone. — K. = a krčín (Blu-
meukrone, corolla). Vz Kalich. Koruna čili
vnitřní odkvětí, skládá se obyčejně jen z jed-
noho kruhu listků všelijak živě barvených
(bíle, žluté, červenč., modře atd.), z listků
korunčích n. plátkův. K. prostoplatečná
 jsou-li plátky prostě), srostloplátečná (jsou-li
 plátky až na vohle cipy, zuby, dripy čá-

48*

756

Koruna — Koryto.

stečně srostlé). U srostloplátečně koruny
slove dolejší časť: trubka, hořejší časť:
kraj n. úmec; vehod do trubky slove jicen.
Koruna srostloplátečná: 1. K. kuloratá (ma-
jiči tvar koule nahoře otevřené), baňikovitá
(více-li se prodloužila); 2. trubkoritá (po-
dobná dutému váleci n. rouře); 3. zronkoritá
(jako zvonek); 4. nálekoritá (s úzkou a
pozněnhla se rozšiřující trubkou); 5. kolo-
vitá (skrátkou trubkou a krajem na plocho
rozloženým); 6. řepicoritá (s podobným
krajem a dlouhou trubkou). Srostloplátečně
nepracidelné koruny: 1. pýskatá, drojpyská;
2. tlamatá; jazykoritá. Prostoplátečné a
pracidelné koruny: 1. křižovitá, 2. růžovitá,
3. slézovitá, 4. karafiótrá; b) nepracidelné:
1. motýloritá, 2. fijalkořitá. Jinak jsou ko-
runy ještě: husto-, pěti-, atd. listá, hustá,
listnatá atd. Čl. Vz Kk. 45.—58. — K.,
die Infel, infula. Opatové v korunách. Lumir
1858 763. — K. Koruna jelena — parohy
jelení, Gewewe. D. K. slovou haluze (výsady
jíli větve na tenkém konci parohu rostoucí,
které mají stejnou dělu a dohromady k-nu
činí. Šp. Ten jelen od pěknou korunu. Ml.
Korunu nositi — rohy od ženy. Novějsi. —
K. zubu, Krone; vz Kořen, Zub. — K.
nehtocá — okolek kůže okolo nehtu. Sal. —
K. na noze koňské — hořejší obruba ko-
pyta. Us. Dch. — K. na nehi, jistě sou-
hvězdí, die Krone der Ariadne. L. K. se-
verni, jižni. Nz. — K. = shromáždění lidu,
shor, Žirkel, Kreis. V. — K. = jistý peníz,
Krone. Kom. V., Buchdruckerpresse. Jg. — K.,
město v Sedmihradsku, Kronstadt. V. — K.
s pyramidou pošinovací, vz Nástroje trepa-
nacni. Cn. — K., druh hradby, das Kronen-
werk. S. N.

Korunáč, e, m., grua coronata, holub.
Fré. 352.

Korunář, e, m. Kronenfreund. Rk.

Korunatka, y, f., coronella, byložilec. Krok.

Korunatý, krontragend. K. rostliny. Rk.

Koruneovatá, v Krkonošich (a v jiží. Čech.
Bž.) = trápiti, pronásledovatý. Kb. Jinde a na
Mor. kurancoevatý. Mřk.

Korund, vz Korunt.

Korunice, e, f., hedychium, rostl. Rostl.

Koruník, u m., lustr, Kronleuchter. D.

Korunitý, petaloideus. K. rostliny. Rostl.

Korunka, y, f., kravička, sluníčko, v jiží.

Čech. mandelinka (Bž.), bedruńka na Slov.;
kakalinka, na Moravě. — Ostatně vz Koruna.

Korunni, Kron. — K. kníže, príme, Us.,
zlato, L., statek, úřadniči, skvost (Dch.),
právo, výsada, země, Us., sklo, n odkvětí:
k. trubka, okraj. Nz.

Korunovace, e, f. Krönung. Dch. Vz
Korunování.

Korunovací, i, f. korunovace — K.,
Kronungs.- Jg.

Korunovační, Kronungs-.

Korunovanec, nce, m. — korunovaný.

Martim.

Korunování, n., die Krönung, slove
slavný obřad, kterým na vládu nastupující
panovníkům staví se na hlavu koruna na
znamení, že se uvazují ve všecka práva a
povinnosti panovické. Vz více v S. N.

Korunovaný, gekrönt. K. hlava, král,
V., císař, kníže.

Korunovati. — koho, krönen. Us. —
koho na co. Na císařstvi. Žer. Záp. II. 77.
K. koho na království uherské. Br., V. —
čemu. Karel korunován království českému.
Ser. II. 450. — k čemu. Korunován k témuž
království českému. Ser. 454. II., Mus. —
čím, kým. Svobodou korunován bude (ob-
darován). Plk. K. někoho králem. Výb. I.
575., Troj. 511. Bobkovým věncem. Kom.
— koho za co: za krále. Let. 147.

Korunovatka, y, f., stephanomia, slimýš.
Krok.

Korunovitý, kronenförmig. K. kalich.
Rostl.

Korunový, Kron-, Kronen-. K. sklo, vz
S. N., zlato, Ros., neboze. Světz.

Korunt, u, m. K. jest nerost zvláštní
tvrdosti se vyznamenávající, neb jest po diz-
amantu nejtvrdši. Obsahuje pouze kysličník
hlínitý, často rozličenými kovy zbarvený.
Průhledné krystaly a znrka pěkných barev
slovou drahý k., čistě modré: safár, červené:
rubín. Neprůhledné n. kalné odrůž špina-
věch barev slovou k. ocený, jenozrněv n.
celistvé modrošedé kusy: šmirgl, smyrek,
Schmirgel (z řec.) Vz Drahokam. Bř. 49.
Vz S. N. a Šfk. I. 202.

Koruška, y, f., osmerus, ryba kaprovitá.
Krok.

Korutany, Korytany, dle Dolany; sloven.
Koroško, lat. Carantania, Carinthia, Carnia,
něm. Kärnten. V. — Korutansko, a, n. —
Korutan, a, Korutance, nce, m. — Koru-
tanka, y, f. — Korutanský. K. hory (Alpy),
zemé, kozel (kamzík). D. Vz více v S. N.

Korveta, y, f., válečná loď mající méně
néž 26 děl, jest po fregatě a nad brigou;
míva tři stožary. S. N. Vz Loď. Korvette.

Korý, tuhý, steif, na Mor., na Slov. koravý. K. plátno (ještě neseprané). Chm.

Koryandr = koriandr.

Koryba-s, nta, m. Korybantové = kněži
Kybelini ve Frygii. Vz více v S. N.

Korycany, vz Kořicany. Vz Tk. II. 425.,
445. —

Koryčany, dle Dolany, mě. na Mor.
v kraji hradišském. Vz S. N.

Korydon, a, m., nezdvorilý sedlák. V.

Koryfeové, z řec., čelni mužové, přední
výtečníci ve vědě n. umění nějakém. S. N.

Koryš, vz Korčiši.

Korytan, vz Korutany.

Korytář, e, m. = korytník. Na Slov.

Korytee, e, n. = malé koryto.

Korytnačka, y, f., korytnáč, e, m. —
želva. Na Slov.

Korytnatka, y, f., liemosia, želva. Krok.

Korytnice, e, f., co v pivováře na ko-
rytě zůstává, patoky, das Grandbier. D.

Korytník, a, m., Trogmacher. Tk. II. 374.,
381., Troj.

Koryto, korýtko, a, korýtee, e, n., žlab,
Trog, Grand, Rinne, Nachen, Barn. V. K.
pro sviné. Sautrog. D.; studničné n. vodní,
Wassertrog; pekařské n. stérací (diže, Back-
trog), kamenné, Wasserstein, včelni (úl), V.,
řeky (řečistě, Bětt). L. K. někomu podnésti
(uměné jídla dáti). L. — K., v geografii,

758

Kositi — Kosť.

Kositi, 3. pl. -ši, kos, kose(ie), il, en, ení, kosivati — kosu sčei, sekati, brousiti, kasati se, mähen, lahen, sich rüsten, wider-
setzen; na kosu vláčeti, quer eggen; kriviti,
kriümmen. Jg. co: louku. Smŕt kosila
Trojany a Reky. L. K. podšev (die Sohle
abschärfen). — se na koho. Kosil (= kasl)
se na něho (strojil se). Ros. — se ke komu.
On se k ní kosi (lichoti ji, schmeichelt).
Ros. — se v čem. Král se kosi v slávě
(vypíná se, stolzt). Mus.

Kosivec, več, m. Staurolit. Krok.

Kosle, kůsle, pl., f. = brusle. Schlittschuh.
Kron. mosk., Brt.

Köslin = Kozlín.

Kösling, Kozlúvky v pr. Slez.

Kosmač, e, kosmák, a, m., kosmatý člo-
věk, kostrbač, Strobelkopf. D. — K., das
große Tuch. 1350. Vz Gl. 107. — K., svítek
(jídlo). Res. — K., zakrnněj strom. Us., Zb.

Kosmačka, y, f., srstka, agrešt, Stachel-
beere. Na Slov. Plk.

Kosmák, vz Kosmač. Brt.

Kosmal, u, m. = lůno, kep. Ms. ms.

Kosman, a, m. K. bělovousý, hapale
jacchus, opice. Frč. 398.

Kosm-as, y, m., dle Despota, prvý dě-
jepisec český, 1045.—1125. Vz více v S. N.

Kosmaták, a, m., kůň kosmatý, chlu-
patý, zottiges Pferd. KB.

Kosmatec, tee, m., mesembryan themum.
Rostl.

Kosmatěnka, y, f., himantia. Rostl.

Kosmatěti, čej, čl, čení, chlupatěti, rauh,
zottig werden. Jg.

Kosmatice, e, f., vrcholik květný, Strau-
bel; na másle smažený květ bezový, zadě-
lavýn mýkou a vejči, Da.; žemlová bába.
Jg. —

Kosmatina, y, f., kosmy. Vz Kosmek,
Zottigkeit, Rauheit.

Kosmatiti, il, cen, ení, rauh, zottig
machen. Jg.

Kosmatka, y. f. = kosmačka.

Kosmatost, i, f. Zottigkeit, Rauhigkeit. D.

Kosmatý, kostrbatý, zottig, rauh. Lev
pleci kosmatých. Kom. Ocas k. Krok. Ka-
meni mchem (mchem) kosmaté. L. — K.
smětý. Jád. — K. — zdrecháný. K. hlava
něčesaná. Ros.

Kosmek, mku, m., kosma, y, f., chomáč
vlasů, čáp, Zotte. — K., chloupek vny,
sukna atd. Klunker.

Kosmetika slove unění tělo si okrášliti
buď rozumným živohybítim buď nahrazením
některých části těla: vlasů, zubů, rukou
atd., aneb strojným odčvem, nastičkami,
oleji, líčidlem a p. Kosmetické prostředky
jsou pravě ty, jimž se chce docíliti hezkosti.
S. N.

Kosmieký, z řec., světový, kosmisch. Rk.
K tělesa (nebeská). S. N.

Kosmo = na příč, na kosu, kosou, kosem,
schief, schräg. Jg. K. stříhati.

Kosmogonie, e, f., nauka o stvoření světa.
S. N.

Kosmografie, e, f., z řec., popis světa.
Rk. Kosmographie.

Kosmologie, e, f., nauka o světě čili
vesmiru. Vz S. N. Lehre von der Welt.

Kosmonosy, pl., dle Dolany, mě. v Če-
chách. Kosmonos. Vz S. N. — *Kosmonosky*
kartoun. Us.

Kosmopolit, a, m., z řec., světoobčan.
Rk. Weltbürger.

Kosmopolitism-us, u, m., řec., světo-
občanství. Vz S. N. Weltbürgersinn.

Kosmoram-a, ata, n., dle Slovo. Welt-
gemälde.

Kosm-os, u, m., řec., svět, vesmír. Rk.
Vz S. N. Die Welt.

Kosnaí, e, m. Sensenschmied. Lex. vet.

Kosnatý, sensenförmig. Plk.

Kosné, čho, n., plat za kosení (sekání
n. sečení luk, které vrchnosť sama svými
správi si obstarala. Pr. (Fux).

Kosní, Sensen-. K. nůž. D. Vz Kosatý.

Kosný. K. kladivko (na tlučení kosy).
Boč. — K., sečný, mähdig. Na Slov.

Kosočtveree, ree, m., rhombus, čtyr-
ühelník rovnostranný, jehož vnitřní úhly jsou
kosé. V něm jsou protější strany rovno-
běžné a úhlopříčky stojí na sobě kolmo.
S. N.

Kosodělník, u, m., Rhomboid.

Kosodřevina, y, f., kleč. Krumm-, Knie-
holz. Vz S. N. Pinus pumilio. Vz Čl. 164.,
FB. 5., Kk. 99., 101.

Kosodřevště, č, n. Krumholzwald. Rostl.

Kosohran, u, m. Rhombus.

Kosolusk, u, m., pterocarpus, rostl. vikvo-
vitā. Rostl.

Kosonohý, krummbeinig. L.

Kosorohý, trapezisch. Us.

Kosoúhelný, schiefwinkelig. K. trojhan.
Sedl.

Kosovaný, kosatý, kosý, schräg geschnit-
ten. K. sindel. Us.

Kosovati, co: šindel (na kosu, kosem,
kosmo) řezati, schräg schmeiden; pole (šikmo
vláčeti), schräg egggen. Us.

Kosovatý, -ovitý, sensenförmig. D. —
K., schräg. K. plachta. Pref.

Kosovo pole, hrbolovitá planina v Starém
Srbsku, kde 15. června 1389. nešfastnou
bitvou zničeno carství srbské. Vz více v S. N.

Kosový, Amsel-. K. hora, Amschelberg,
v Berounsku. — K. pole. Vz Kosovo.

Kosozobák, a, m., brauner Ibis, Sichler,
ibis falcinellus. (Pallidiari). Mý.

1. **Kost**, i, f., kůstka, kůstečka, ků-
stička, kostka, kostečka, kostička, y, f.
Sr. lat. os., řec. δοτοῦρ, skr. asthi. Schl.,
Fk. 18. Das Bein, der Knochen. Kosti
jsou nejtěžší a nejtvrdší částky těla obrat-
loven. Vz více v S. N. Soujem všech kosti,
dle určitého porádku spojených, sluje kostra.
Kostra skladá se z kostí lebních, trupových
a okončiných. Pt. Kosti těla lidského: A)
Hlava, a) lebka či kosti Ibové (lební): kost
čelní, 2 kosti temenní, k. týlní, 2 kosti skrá-
ňové, k. křínová, k. sítová = 8 kostí; b)
obličej či tvář či kosti liční (14 kostí) če-
lisť dolní n. saně, saňky, 2 čelisti horní,
2 kosti liční, 2 podnební, 2 slzní, 2 nosové,
1 radličná, 2 skořápky nosové. — B) Trup
(60 kostí): a) pátěř: 1. 7 obratlů šijových,
2. 12 obratlů hřbetových, 3. 5 obratlů be-
derních, 4. 5 obratlů křížových, 5. 4 obratle
kostrěné n. konečné; b) žebra: 1. 7 žeber

762

Koš — Košile.

Koš, gt. koše, košík, u, košíček, čku, m. Korb. K. z proutí pletený, chlejensky, mounčný, hradební n. ohradní (pletenka zemi naplněna, Schanzkorb), V., květinový, ušatý. Još. Koš na plece (oplecko), na kury (kukanč), na stěžní či na stožáru (Deh.), na uhlí, na vůž (košiny), okolo stromků (plání), Jg., na plevy. Sp. — Koš na ryby, pytel na ptáky (sak na ryby, pytel n. koš na raky)! Us. Jistýs, co v koši voda. Prov. Košem trestati, v koši seděti, býti (drive trest vojenský, pekařů a jiných; kteří pekaři malý chléb pěkli, v koši zavření jsoucí na veřejném místě ukazovati byli. Vz Gl. 107.). Ros, L. S košem do vody (trest pekařův a jiných pro špatnou míru n. vahu). Us. Hodí se do koše (je kle- vetná, lehká). Ros. Na koši zůstati (opustě- ným býti). Přebíra (panna), až na koši zů- stane. Jg. Plete koše (mate se v rčení). Prov., Č. Propadnonti skrje koš (nie neobdržeti; od milé zavržen býti). V. Košem někomu dáti (odbyti ho); košem dostati; košík dostati; Už jde s košem. Jde si pro k. Da. Vz Odbytí, Pytel. Č. Košem měřiti vodu = marně se na- máhati. Sm. — K. u lisu vinného, Presskorb. Z Us. Sk. — K., Falkenstoss, slove přístroj na sloupu, do kterého se na bílého holuba dravi ptáci kapaji, kteří za živě zůstanou. Sp. — K., das Glandler um den Teichständer. Gl. 107. — K. mýlýnský nad kamenem, do něhož se melivo sye, truhlich bezedný, der Ein- guss, Korb, Aufschüttkasten, die Kufc, Gosse. D. Nasypati, zasypati do koše. Us. — K., koruna stromu, die Krone. — K. na včely — úl. — K. na sávl, Säbelkorb.

Košák, a, m., úl, Korbschwarm, Korb- bienen. Us.

Košan, a, košaneč, nce, m. = kamenáč.

Košár, u, m., místo proutěnými ploty ohraněné, kam se ovee na noc i před dojem- ným zavíraji, KB., stáje, stání, lésa. Na Mor. a na Slov.

Košár, e, m., Korbmacher, -händler. D.

Košárisko, a, n., bačovisko, pastvisko pro ovee. Schaftrift. Jg.

Košařství, n., Korbflecherei.

Košatěti, čl., něj, buschig werden. Rk.

Košati = tleskati, čundati. Domů běžela, rukama košala. Mor. pis. 30.

Košatina, y, f. = košina. — K., nízký košatý strom. Us.

Košatinäär, e, m. Korbflechter. Jg.

Košatka, y, f., košatečka, košatička, košatiuka; náčini pletené. K. chlebová (osatka, vošatka, Backschüssel). K. k sušení ovoce, Hürde. Us. K. (velké pletené náčini) na ryby, Fischkorb. Vz Koš. — K. žaladová, Eichel- becher.

Košatko, a, n., ein kleines korbartiges Behältniss. Rk.

Košatky, pl., košatka (na košatkách), Fischkörbe, grosse Fischflechten; Hürden zum Obstbacken. Rk.

Košatník, u, m., Korbmacher. Troj.

Košatská rota, snad Adamité. Gl. 107., Pal.

Košatý, koš mající (o stromu), buschig, vollgestopft. K. buk. — K. listnatý. Us. v Opav. Pk. — K. ocas, buschig. K. ocas lišící. V Krkonoš.

Košenila, vz Kočenila.

Košenilová červená = karín. Vz S. N.

Košer n. košer, u, m., hebr. = čistý, pokrm židům k pozívání dovolený, zdravý, bezvadný. S. N. „Je košer“ — říka košerák, shledá-li, že podřezané dobytěče jest zdravé. Da. —

Košerák, a, m., kdo košeruje, jüdischer Schächter. Zlob. — K., u, m., das Schächtmesser. D.

Košerovati, u židů = zabijeti, schäch- ten, očisovati, dle zákona židovského. Vz Košer.

Košetice, jm. místní. Tk. III. 36.

Košice, dle Budějovice, lépe než Kašov; mě v Uhřích, něm. Kaschau, lat. Cassovia. Vz S. N. — Košican, a, m., pl. -né. — Ko- sicky. Plk.

Košíček, čku, m., das Körbchen. Kom. Dáti, dostati košíčkem. Košíkem. Vz Koš.

Košík, u, m., úborek, cin kleiner Korb, Handkorb; košík veliký = koš. Košík, kterýž v rukou nosí. Vz Kom. V košíku veče něsti. Us. Dva košíky plna (dual) fikův. V. K. konopní, k hasení ohně, jednoduchý, dyo- jitý, se čebern, s kotlem. Kh. Košík drátěný na předloktí (s polštářem nebo bez něho), k. drátěný na předlokti a rámě, na holeň, (s polštářem) na holeň a stehno (s polštářem nebez něho), na obě končetiny Bonnetív pro děti, týž pro odrostlé s přístrojem na- tahovacím. Cn. — K. = náhubek, který psům na tlamu se dává. Maukorb. Da.

Košikář, e, m. Korbflechter. Deh.

Košikový, Korb.

Košilanda, y, m., kluk jen v košili bě- hající. Us. Košilanda, flanda (planda), že jí není hanba (říka se košilatým dětem)! Cf. Břídkošilka, Prekošilka. Mý. Vz -anda.

Košilátko, a, n., člověk od narození šťastný, ein Sonntagskind. Mus. IV. 409. Vz Košilka.

Košile, e, f., košilka, košilička, košilinka, z lat. casula; za starších časů slula rubáš, rubáč. Jir. Gt. pl. košil (m. košili, vz -le). Das Hemd. K. platěná, vlněná, křěstná, spodní, smrtelná (rubáš), brněna, železná. Jg., V. — Košile má: tělo, tělko, límec, rukávy, ná- ranky, klinky či srděčka, límečky na ru- kávě (manšety, tacle). S. a Z. (Walter). Pod- sídka na k-li: srděčko. D. Délka, šířka k-le; výtřih u košile; rukávní otvor, hladký dil; náprsníčky, záhyb, pásek k-le; límec k-le rovný, přehnutý; rukáv košile rovný, klí- nový, rasnatý; knoflíková dirka u k-le. S. a Z. Podsazení u košile (Untersatz, Besatz, Belog). K. škrobená, tenka, fežná, tlustá, hrubá. Horější dil: stánek, tělko, límec, sřešek; do- lejší u ženských: podolek; mužská, ženská, dětská; k. na stroji, rukou šitá. Sp. Mora- vanům košula je hrubá spodní košile, ru- kárec pak svrchní tenká. Us. Až do košile někoho svléci. Us. Košile práti, máchatí, střílnouti, přístřihnouti, měřiti. Us. Košilka na prsa. Us. Dnes jsme vstali dřív než k. (velmi časně). Us. Blížší jest těla k. nežli sukné (kabát). C. Chodíš jako zmrzlá k. Us. Statečný, tuhý jako zmrzlá k. v horké lázni. Vz Bojácnost. C. Delší k. než kabát (svět naopak). Vz Chybování. C. Blížko je mi k, ale bližejí ještě kůže. C. Kůže jest dražší nežli k. Sukně košile bližší nehývá, nemoudrý

Kožojed — Kráčeti.

777

Kožojed, a, m. K. obeený, dermestes lar
darius, brouk, Frč. 188. Vz Kožejedi.

Kožošvec, ševe, m., kdo šije kožené
pytle, Sackschuster. Rohn.

Kožovač, e. m., obhazovač, Tüncher. Vz
Kožovati. Na Slov.

Kožovati, koží potahovati. — eo: svět-
nici (vápnem ji omitati). Vz Kožich (domek
v kožichu). Us.

Kožovitý, haut-, lederartig. Ssav.

Kožovka, y, f., malta, Mörtel. Na Slov.

Kožuch = kožich.

Kpice, e, kpička, y, f., zastr., špatná žen-
ština.

Kr. V této skupenině rozlišuje se k v sy-
kavku č: červený od krev. Vz Rozlišování. Kt.

Kra, y, f. = kus něčeho úštipeného, od-
třeného, odkrojeného, kuče, hmota, škropa,
(Sp.), eine Masse, ein Stück. K. ledu (oke-
nice). Kry ledu o most se zastavily. Haj. Kry
se zastavily, voda vystoupila. Kry šly. Us.
Kry na hromadu stlačené: baby. Šp. Kry
roztrhovati, rozsekávati, rojiti. Sp. = K. =
kus, krušeč, pousta čehokolie, Klotz, Masse,
Klumpen. K. zlata. St. = K. = kroupa le-
docá. Stele. = K. = zacpáni jater a jiného
drobu. Ja. = K., některé místo v těle zatrdlé.
Kosatec červený obměkčuje tvrdost sliziny,
to jest kru. Rkp. bib.

Krab, u, m., dutosť, vrub. — K., a, m., korýš
krátkoocasý, krabovitý. Krok. a) Krabi okrou-
hli (oxymata: k. oříškový, ilka nucleus;
b) k. kruhočelní (cyclometopa): k. široký,
(platycarcinus pagurus); k. obeený, (carcinus
maenas); k. plovací, (portunus holsatus);
c) k. rovnočelní (catometopa): k. pestrý, (grap-
sus varius); k. lasturový, (pinotheres vete-
rum); k ríční, (telphusa fluviatilis); k po-
břežní, (gelasinus vocans); d) k. hrotočelní
(oxyrhyncha): k. pavoukový či mříšký pa-
vouk, (maja squinado); e) k. hřbetonozí, (no-
topoda): k. hřbetonohý, (dromia vulgaris).
Frč. 109.—111.

Krabatěti, čej, čl, čení, hohlgrund, holperig,
rauh, faltig werden. Jg. Tváři krabatěji. Brt.

Krabatina, y, f., vluitá krajina, Flachland.
Š a Ž. = K., něco krabatého, holperiges
Wesen. = K., škarpal, prostý, veliký stře-
vic. V.

Krabatiti, 3. pl. -tí, il, cen, cení, hohl-
rund, rauh machen. — K. = karbovati, falten.
— eo: čelo. Zlatohv. — se komu. Krabati
se ji huba. Us., D.

Krabatost, i, f., dutost. Reš. — K., krivost,
nerovnosf, krivolakosf, Rauhigkeit, Uneben-
heit. V.

Krabatý, dutý, hohlgrund. D. = K., ne-
rovný, drsný, gefurcht, rauh. = K., důlkovitý,
blatternarbig, faltig. = K. list, krátkými,
tuhými chloupy porostlý. Rostl.

Krabice, e, f., krabička, schránka na něco.
Büchse, Schachtel. V. K. apatekářská, Kom.
na cukr atd. Us. K., pouzdro trhaci. Spreng-
büchse. Čsk.

Krabiční, Schachtel-. D.

Krabičník, a, m. Schachtelmann. D.

Krabilice, e, f., chaerophyllum. V. K. bul-
vatá, ch. bulbosum; mámivá, ch. temulum;
vonná, ch. aromaticum; zlatá, ch. aureum;
chlupatá, ch. hirsutum. FB. 95.

Krabiti, il, en, ení = krabatiti. — K. se
= šklebiti se, greinen, knautschen. Us. Po-
ličan. Na Mor. = sich furchen, wellenförmig
machen. Pal.

Krabizna, y, f. = babizna. D.

Krabka, y, f. = krabice.

Krablatý, = krabatý. K. cesta, holperig.
Us.

Kraboška, y, krabuše, e, krabuška y, f.,
pletený kož s proutí, drátu atd. Kom. = K. =
náhubek konšký, Maulkorb, Knebel, Halfter.
V. = K. = larva na obličej, Maske. Dal.,
Aqu., Mat. verb.

Krabovitý a) krabu podobný; b) = kra-
batý, rauh. Jg.

Krabožravý lednáček, alcedo canero-
phaga. Presl.

Krabronidky, crabronida, čeleď hmyzů
zínlokridlých (hymenoptera). Vz S. N.

Krace, e, f., z něm. Kratze, širší než mo-
tyka. V. Kraci něco okopávati. V. Vinici
krači kopati. Kom. K. dvojšíčatá. K. o dvou
zubích. V. K. viničná, zednická. V. Vz
Kracle. — K. v huti, druh pohrabáče k vyta-
hováni strusek z peci. Schlackenscharre. Us.
Vz Motyka.

Kracení, n., die Verkürzung K. kmenové
samohlásky jmen muž., vz: hrách, chlěb,
mráz, pás, práh, sníh, vitr; jmen žen. vz:
A, mína, dira, síla, houba, moucha, práce,
kůže, lžíce, plice, chvíle, mile, dvěre, sáně,
sáze; jmen střed. vz: jádro, játra, péro, dílo,
mjéno, léto.

Kráci = krátim. Výb. I.

Kracle, e, kraclička, y, f., načini k česání
lnu, die Kratze, Krämpel. Kouble. Na Plaště.
Prk.

Kraclování, n., předivo, které z kracle
se přede. Us. Dch.

Kraclovati, babky ku předení dělati,
kämmen, krämpeln (Flachs). Us.

Kracovitý, ku krači podobný.

Kráčavý, zdlonha kráčející, langsam schrei-
tend. K. kůň. — K., ke chůzi způsobilý.
K. nohy.

Kráče, ete, n., jest při stavbách spojo-
vadlo jeleh či pilot po šířce. KP. Vz Práh.
Stichbalken. — K., krátká, zlomená tyčka
na vinici (zlomek).

Kráček, čku, m., hromádka, Häufel. Len
v kráčkách. Kouble.

Kráčení, n., das Schreiten. V. K. z drobna,
das Trippeln. Kom.

Kráčeti, 3. pl. — čejí, čej, čeje (ie), el,
ení, kráčivati = stoupati, postupovati, jítí,
schreiten. Jg. — abs. Kráčej! Us. = kam,
Když dievka na smrť kráčíše. Výb. II. 20.
K. do kostela, proti nepřiteli, ku předu,
k řece, k lesu. Us. Před se i za se k., vor-
wärts und rückwärts gehen. Kom. — po čem.
Pocestný kráči po svém obchodě, Hlas., po
své cti (eti žádati), V., po šlépějích jiného.
V. — jak (instr): stopou, šlepějemi otce,
V., svou cestou. Ml. Kráčeli za nimi loudavým
krokem. Us. Po právě k. Boč. Křesfan kráči
sobě přísným krokem. Kom. — Kdož by měl
jaké listy a vedlé nich ve třech
letech a 18 nedělích nekráčel, že dluh svůj
promlčí. Proch. — kudy: skrze nádrahy.
Kom. K. po ceste ctnosti. D. K. přes louku,

782

Králíček — Království.

Králíček, čka, m, malinký král, vz Král; 2) zvíře hlodavé, cuniculus,, Kaninchen, V.; 3) pták malý, střízlík, Zaunkönig, regulus. Vz Králík.

Králíči: brloh, doupě, Joviště, měch, ostrov, obora, spratek (kůže). Šp. Kaninchen-.

Králíčkový, Kaninchen-, Zaunkönig-. D.

Králík, a, m, lepus cuniculus, hlodavec, Kaninchen. Frč. 386. Králice, e, f.; králiče, ete, n., králíček, čka, m. K. divoký, stříbrný, uherský, angorský (hedvábný). S. N., V. K. lapati, stříleti, chovati. Lov, honba, měch, ohrada na králíky. Stavba, chování králíkův. Šp. Králíkové, lid nesilný, v horách stavi domy své. Vz Bázlivý. Lb. — K., malý král, regulus. V. — K., pták, vz Králíček. — K. Králíky a) podšívka z králíčich koži, b) rmen. Na Slov.

Králíkový, Kaninchen-. K. kůže. Jg.

Králíky, dle Dolany, Krulich, něm. Grulich, mě. v severových. Čech. Vz S. N. — K., vz Králík.

Kraljevo = Krajova.

Kralka, králka, kralička, y, f., = králová. V. — K. Hra starodávní, ve které hoši a děvčata o letnicích chodice po vsi dům od domu zpivají písně (odtud kralické zvané) majíce mezi sebou krále a kralku n. kralici. Vyjídeš matičko, štědrou ruku vemte, králíky nadělte; čím nás nadělíte, č. Odtud způsob mluvení: Svou kralku prověsti, vyvozovati (Reš.), vyvésti (úmysl svůj vykonati). Pan čert svou kralku provedl. V. Čert vždy musí svou (kralku) prověsti. D. Kralku někomu sraziti. Smrž. Dosti chytře na mne jdete, dobře svou králku vedete. Lomn. Rád by svou (k-u) provedl (nezdrželivý ve škození jiným. Vz Lstivý). Lb., Č., D.

Kralobijce, e, m., kralovrah. Königsmörder.

Kralodvorský rukopis. Vz S. N. Ne. Královorský, vz Složený; lépe: Královědvorský. Brs. 97. Vz násíl.

Kralohradecký, ne: králohradecký, vz Složený; lépe: králověhradecký (přípona -áv a -ory nepišoší kráceni, tedy ne: králověhradecký. Pk). Brs. 97. Vz Hradec.

Kralomoc, e, m., Jupiter, největší a mimo Krasopani nejsvětlejší oběžnice soustavy slunečni. Vz S. N.

Králova neděle, neděle před svátky svatodušnimi. Vz S. N. — K., y, f., králova deera Kat. 176., 258., 359.

Králová, králevá, é, f., dle Nová; nyní se říká: králova. Königin. Králové (gt.) Dvůr, Králové Hradec, vz Hradec. — Vz Králova, Rb. str. 267. — Kat. 34., 90.

Kralování, n. Za k. Karla IV. Us. V. Rb. str. 267.

Kralovati ne: královati, cf. pán-panovati, důl-dolovati, pečovati atd. Vz Propučovati. König sein, herrschen. — abs. Jehova kraluje. L. Nesnadno dobře k. — s kým: se svými přátely. Dal. — kde. Ona v mém srdeji kraluje. L. — jak. Kralováše v jemnej chvále. Kat. 32. — komu = panovati nad kým jako král. L. — nad kým: nad lidem. Kram. Pověděl: Bych mohl k. nad timto městem, že bych nechtěl. BN.

Králové (gt. od Králová). Králové Dvůr, Königinhof, K. Hradec, Königgrätz. Vz Hradec, Dvůr, Kralodvorský, Kralohradecký.

Královec, vce, m., mě. v Prusich, Königberg. V. Královecký — K. = Jupiter. Troj. — K. = královie.

Královědvorský, vz Kralodvorský, Kralohradecký.

Králověhradecký, Königgrätzer. K. kraj, vz S. N. Vz Králohradecký.

Královie (králevie), e, královec, vce, m., syn králův, Königssohn, Prinz.

Královice, dle Budějov. 1. K. Cinadrory, město v Plzeňsku památé pohřebištěm Griespekův, vulgo Kryšpákův, Prk.; 2. K. dolní, mě. v Čáslavsku; K. horní, ves tamtéž. Vz S. N., Tk. I. 614., II. 539., III. 650.

Královicův, -ova, -ovo, dem Prinzen gehörig. Jg.

Královička, královinka, y, f., králova, Princessin. Hlas.

Královka, y, f., černá třesně, eine Art Weichsel. — K., hruška, Königsbirn. — K., houba. Plk. — K., silnice. Mus. — K., housa, Königsgemmel. — K., lískový ořech, Lambertsnuss. Us. — Jg.

Královna, y, f. (staroč. králevna), původně deera králova, Prinzessin; 2. nyní králova chot, králová. V. — 3. K. věel, matka, der Weiser. Jg., Gb. — K. veliká či svatá, Mariä Himmelfahrt. Gl. 108.

Královný = královský. Kat. 2941.

Královo pole či Nová ves, obyč. Kartousy, mě. v Brněnsku.

Kralovrah, a, m., kralobijce.

Královský = králův, králový, König-, königlich. V. K. milosť, dvůr, dům, zámek, palác, sídlo, stolice, sílnice, cesta, berla, korusa, roucho, sukně, rod, soud atd. Us. Královskou berlu, královské roucho mítí. D. Toliko měl slovo k. bez moci a skutečnosti. BP. K. a knížecí slova nemaji jítí nazpátek. Rb. 4. Vz Rb. str. 267. — K. = nádherný, skvostný, ku př. v jidle, königlich, prächtig. — K. jablko. K. lučavka, aqua regia, Königswasser, vz Šfk. 122., k. jezero či bartolomějské jezero, König- oder Bartholomäussee, sklo, Bélehrad, hvozd. Vz S. N. K. město nebylo v Čech. a na Mor. podřízeno vrehnosti, nýbrž přímo králi svému: Praha, Plzeň, Kutná Hora, Budějovice, Tábor, Písek, Rokycany, Mělník, Brno, Olomouc, Jihlava, Znojmo, Unčov, Kyjov, Uh. Hradiště. Brt. K. ujec. V. K. žila, na ruce mezi malíkem a prstenovým prstem. Sal. — Misto královský bývá, králův, když jistému a určitému králi něco přivlastňujeme. Vz -in, -ův.

Království, n., strč. králevstvie, cláda, důstojnost královská, königliche Würde, Regierung, Königthum. K. na syna spadlo. Br. Někoho na k. vsaditi, dosaditi; k. někomu poručiti, dāti, odevzdati; na k. seděti, V., k. se ujiti. Har. Ve své zemi k. míti. Dal. K. přeněsti. Br. Vz Rb. str. 267. — K. = země králem spravovaná, Königreich, Staat. K. české; k. spravovati, říditi; správu nad královstvím držeti; královstvím vládnouti; správce a držitel k. V. Hliněné k. přijal a zlatého po sobě nechal (o Karlu IV.). Kn. — K., statek králi náležející, das dem Kö-

806

Krašov — Krátkovékosť.

Krašov, a, m., lépe: Kras, pohori v Krajině, Karst. — K., hrad v Plzeňsku. Vz S. N.

Krašova, y, f., maďar. Krassó, město v Uhřich. Vz S. N.

Krašší = krásnejší. Kat. 968.

-krát, lit. kartas, slov. a pol. raz: jedenraz, dvarazy od rézati. Ht. -krát ve dvakrát atd. souvisí dle Mkl. s krát v črát — atí (incidere). Ht., (Gb. Hl. 147. Jedenkrát = jeden zářez, vrub. Gh. Jedním krátem = jedním rázem, vrzem. Dvěma, třemi atd. kráty. Ros. — krát, -kráte znači opětováni počtu, pět-, sedm-krát. — S předložkami na, po: na jedenkrát, na stokrát, po pětkrát. Ros. — -krát u číslovek v již. Čech. se nedlouží: dvakrat. Kts. Na Mor. t se změkčuje: dvakrát. Brt.

Krát, u, m., krátkost. Ros. — K., jednostejnost. Gleichheit, Gattung. Jsou jednoho krátu. Ros.

Krátati, křátnouti, tl, utí, ausrenken; ungeschickt gehen. Vz Gb. Hl. 141. — K., vyvrátnouti, ausrenken. Krok.

Krátee, komp. krátčejí (stré. krátčji); kratičece. Kurz. Af krátee povím, dotknut, obsáhnu. V. Kr. něco říci. K. obsažený. V. K. udélati. V. K. uvázaný n. přívázaný (náhly, kvapný, příkrý, V.; pod přísnou kázni. Usj. Na krátce, vz Krátko.

Krátce, ete, n., krátká licha, kurzes Beet. Dch. — K., trám krátký, pernu od mlatu dělíci. Us. Dch.

Kratec, tce, m., vz Krace.

Krátek, vz Krátký.

Kraténka obecná, columbella mercatoria, měkkýš. Frč. 236.

Krater, u, m., řec., jicen, otvor sopky, kotlina. Rk. Trichter. Vz S. N.

Krater-os, a, m., vůdce Alexandra Vel. Vz S. N.

Krat-es, eta, m., jm. slavných mužů řekých. V.

Kráti, kraji, král, án, ání = krajeti, schneiden. D.

Kráti, křeči, ál, ání, frieren. Dnes hodně křeje. Us. v Klat. Rk.

Kratice, e, f., polobotí, jančarky, Halbstiefel. Plk.

Kratič, e, m., der Kürzer. Jg. Vz Krátil.

Kratičce, kratičce (V.), sehr kurz. K. něco napovědíte, V., ponavrhnoti. Br.

Kratičeký, velmi krátký, sehr kurz.

Kratička, y, f., kratitelka, Kürzerin. Jg.

Kratičko = kratičece. Na k. v hněvě trvati. Br.

Kratickost, i, t., grosse Kürze. K. verše, věku, Žalan., života. Br.

Kratičky, kratický, krafončký, krafomký, kratinký, sehr kurz. K. promluvení, V., rozkos. Reš.

Kratiknot, u, m., lid říká: tratiknot, lépe: stípec, pl.; pol. a rus. štípec. Jg. „Utáradlo“ neni slovo dosti jasně. Jg. Lichtputze.

Krátil, a, m. = kratič.

Kratín, a, m., columbella, plž. Krok.

Kratina, y, f., jádro = varlata jedlé zvěři vysoké, Kurzwildpret. Sp. — K., krátky kabát. S. a Ž. — K., u skřínky krátké stény. Hanka. — K., malý člověk, malík. Us.

Kratín-os, a, m., komický básník athenský. Vz S. N.

Kratinký, K. čas. Vz Krátký.

Kratipp-os, a, m., řec. dějepisec; řecký filosof. Vz S. N.

Kratitel, e, m. = kratičí.

Kratitelka, y, kratitelkyně, č, f., die Kürzerin, Verkürzerin. Jg.

Krá tití, kráť, kráť (ie), il, cen, cení; kráti vati, kúrzen, abkúrzen. — co: chvíli, V., čas. Sych. — co čím. Dech strachem se mu kráti. Us. K. čas hrou, cestu rozmluvou. Syeh., Ros. — se kde. Dech se ve mně kráti. Kom. — co (se) komu. To mi kráti duch (dech). D. Pojdme, af se nám chvíle kráti. Us. Nebudeme mítí za čím sobě chvíle kráti ti. Br.

Krátko = krátee, kurz. Krátko mluví. Kde krátko, nastav. Lb. — K. Na krátko, na krátee = nedlouho. Na krátee je starý lokal nevrčitého přidavného jmená krátko. Panování jejich na krátee bylo. V. Bolesl. lidská na krátko trvá. Kom. — Na krátee někoho držeti. Kom. — K., na krátee = náprosto, plattering, durchaus. Ale když to král na krátee mítí chtěl. V. V krátee, kurz. V. — K. Z krátka syna držeti. Ml. Z ka to učinim. Dch. Z krátka = konec a dosf., kurz und gut. Z krátka tam nepujdeš. Prk. — Krátko učiniti, verkürzen, Unrecht thrun. Co jemu k. učinil, dobývej zase mluvem. Půh. brn. 1406. Že nám na tom k. činu a křívě na nás žaluje. Arch. II. 40.

Krátkočnělečný, krátkou čnělku mající. Rostl.

Krátkodobý, kurze Zeit dauernd. Us.

Krátkoduchost, i, f. Kurzathmigkeit. Us.

Krátkoduchý, kurzathmig. V.

Krátkohřívý, kurzmäbnig. L.

Krátkochvilný, von kurzer Dauer. L.

Krátkokrky, kurzhälsig. D.

Kratkolodyhý, brevicaulis. K. řeřicha.

Krátkomluva, y, f. Brachylogie. Us.

Krátkomluvee, vce, m. = krátkomluvný.

Krátkomluvnosť, i, f. Wortkürze. V.

Krátkomluvný, wer kurz, bündig spricht. Us.

Krátkonehetný, kurze Nägel habend.

Krátkonohý, krátkössig. Jg.

Krátkonosý, kurznasig. Jg.

Krátkoocasý, kurzschweifig. K-sí korysově. Krok.

Krátkookapičnatý, kurzstielig. Rostl.

Krátkořečnost, i, f. = krátkomluvnosť.

Krátkořečný = krátkomluvný. Jg.

Krátkořepí raci, krabové. Vz Frč. 108.

Krátkoruký, kurzhědig. Us.

Krátkosť, i, f., die Kürze. V. V krátkosti někomu néco oznámití. V. V krátkosti něco vyčistí. Byl. Povím vám to v krátkosti. Us. — K. zraku. Kurzsieichtigkeit, rozumu (mělkosť). Log. — K. Děje se mu k., Verkürzung. Ms. 1528. Vz Krátko.

Krátkostopkovatý, kurzstielig. K. list. Um. les.

Krátkošijný, kurzhälsig. Jg.

Krátkošpičatý, mit kurzer Spitze. K. list. Um. les.

Krátkotrvalosť, i, t., kurze Daner. Jg.

Krátkotrvalý, kurz dauernd. Jg.

Krátkověkosť, i, f., kurzes Leben. Jg.

810

Křeček — Krejčí

Křeček, skřeček, čka, m. cricetus frumentarius, Hamster. Kornratte. Vz Fré. 387. Pravý k. Pršká, nadýmá se jako křeček (pyšný). Us. Č. Staví se jako k. (slaboch se chce protiviti. Vz Maý). Lb. — K., vlaska jestěrka, wälsche Eidechse. Kom.

Křečeti, skřečeti, či, el, ení, glucken, schreien. Křečí sup, koroptva, Br., slepice.

Křečkový, Hamster.

Křečnatý, K. žily, Krampfadern.

Křeční žila V., trhání. Hlas Krampf-.

Křečný, skřečný = kvočný, Brut. K. slepice (kvočna na vejčích sedící). V. — K., hrubý, režný, grob. K. příze, platno. D. Růcha z křečného hrubého plátna. St. — K., s křečí spojený, Krampf-, krampfhaft. K. tlučení srdec. Ja. K. svírání maternika. Ja. V křečných nemocech. Rostl.

Křečování, n., der Krampf. Jád.

Křečovatěti, ěji, ěl, ení, krämpfig werden, den Krampf bekommen. Jg.

Křečovatý, -ovitý, krämpfig. D., Ja.

Křečozpyt, u, m. Spasmologie, Krampf-lehre. Rk.

Kredenc, e, m, z it. credenza, a to z lat. credentia, = vira, poněvadž se drive jídla napřed okoušela, aby hosť věřil, že jsou ne-porušena, neotravena; okoušení jídel. Rk. — Kredenc, e, kredenc, nce, m. Stůl na jídla, na kofliky, talíře, misy atd. Der Kredenz-Schenktisch. V. — K., celiky koflík. Kom. Jan. 362. — Kredenc, nce, m., kotouč z vlasů, Haarring. Us. Turn.

Kredencěr, -čír, e, m., kdo kredencuje. Der Kredenzer. Biancof.

Kredencovati, okusiti krmě n. nápoj, vorkosten. V. — komu čím pitím. Jel.

Kredenční, Kredenz.- K. stůl, V., talíř. — K. list, věřici list, Kreditiv, Beglaubigungsschreiben. V.

Kredenčník, u, m., kredenční stůl. Kom. — K., a, m. der Kredenzaufseher.

Kredit, u, m., z lat., úvěr. Rk. Glauben, Handelsvertrauen; Ansehen.

Kreditbank, kreditní banka n. ústav; úvěrna; ústav, jenž peníze na úvěr dává. Rk.

Kreditiv, u, m., z lat., list věřici, pověrný. Beglaubigungsschreiben, Vollmacht. Vz S. N.

Kreditní, z lat., věřici, úvěrní. Rk. Kredit.

Kreditovati, kreditiren, borgen, leíhen, anvertrauen. — co komu (úvěr dátí), svěřiti, půjčiti.

Krehař, e, m., druh morčáků, Tauchente, mergus serrator (Palliardi). Mý.

Křehati, skřehati, škrhati, skřekati, škrkati, = hlas supi, slepičí, koroptvi vydávati. Reš.

Křehkost, lomnost, Zerbrechlichkeit, Sprödigkeit. K. kamene, železa. Us. — K., die Mürbe, Mürbigkeit. K. masa, ovoce, chleba, těsta. Us. — K. = slabost. K. lidská. Každý má svou vlastní k. Vz Vada. Lb. Podlé kniší. Gh. Gebrechlichkeit, Schwäche, Schwachheit, Blösse.

Křehký, komp, křehčejší, křehčí; křečce, křehčejí. K. = snadný zlámati, brüchig, mürb, sprůde. V. K. dřevo, kämen, želevo, jablko, hruška, maso, D., těsto, chléb, kolác, rohlik. Us. — K. = slabý, netrvalý, hřišný, gebrechlich, schwach, sündhaft. K. krása, tělo, chvila. Jel. Člověk je křehčejsi nežli sklo.

V. Člověk je křehké stvoření. Ml. — K. — cerstrý, studený, kalt, fríšch, frigidus, Ros., neho spíše rigidus, starr, cf. křehnu. Jg.

Křehkýš, e, m., malachium. K. vodní, m. aquaticum. FB. 81.

Křehlý, zimou stůhlý, erstart. Zlob.

Křehňatka, y, f., hnětinka, Kuchen. Us.

Křehnouti, hnlul a hl, hmuti, starren. čím. Zimou křehnou údy člověka. Us. — kde. Krev v žilách křehne. Zlob. — abs. Cin, olovo atd. roztopené a ochlazené rychle křehne. Chym.

Křehoř, e, m., plotus serrator. Säge-schnäbler. D.

Křehot, u, m., das Knirren, Knirschen. K. sloni, zubů. Jel., Toms.

Křehot, i, f. Feuerstein. Us.

Křehotati, skřehotati, škrhotati. abs. Žáby křehotaji, křekći. Jel. — na koho. Žába na milé sestry křehoce. Puch. — kde. Před ním žáby k. směly. Dal. — čím nad kým. Křehotati bude nad ním zuby svými. Ps. ms. — proč kde. Střeva ve mně hladem křehotaji. Toms.

Křehotavý, quackend, schreiend wie ein Frosch. Jg.

Křehotina, y, f., křehotinka, etwas Mürbes, ku př. kolác. — K. stará, altes Mütterchen. — K., mladé, útlé decěc. Us. Jg.

Křehounký, křehoučký, sehr mürbe; filigran. Jg.

Křehtice, e, f., podzimní hruška. Us.

Křehtik, u, m., moučné jídlo. Us. Jg. K. = mazanec. Us. v Krkónš.

Křehuč, e, f. = blána (Splint), čášť dřeva pod korou. Us.

Křechař, e, m., chřist, marga, pták. Reš.

Krecht, u, m., Senkrgube, strouha ve vinici asi ¾, lokte (½ metru) hluboká a též tak široká, do niž se staré kře shybuji a kladou, aby nové keře ze sebe vydaly. Čk. — K., Wassergraben. Us. Dch.

Křechýl, skřechýl, u, m. = rampouch, v Klat.

Kreibitz, Chřibská, Kříbská, mě. v Čechách.

Kreisewitz, Křížovany v prus. Slez.

Krejear, u, krejčarek, ruk, m. Z lat. crucifer. Kreuzer. V. Cisař Konstantin prohlásil v 4. století náboženství křesťanské za státní a rozkážal také drbčné peníze znamenit kříže značiti, které dle toho znamení cruciferi se nazývaly. S. N. Za k. se dá týden mrskati (oběsiti) = lakomý. Vz Koleno. C. Na svůj k. (groš) jest živ. Us. Jest živ na svůj k. = pes. který sám do domech potravy si hledá. V Holohlavsku. Šř. Jeden nepotětivý k. mnoho spravedlivých vyhání. Dch. Darovaný k. plati tolik, co slíbená zlatka. Hns. Také naš k. sest denářův plati. C.

Krejčarek, rka, m. = lakomec. To je k! Ostatně vz Krejear.

Krejearový, Kreuzer.- K. houska. Us.

Krejčí, čího, m., m. krajčí od kráj-eti. Skloňuje se dle ,Dnešní', gt. pl. krejčich atd.; dle Brt. netřeba zavrhovati tvarů: krejčů, krejčům atd., majít za podklad druhotvar krejč vyskytujeći se i za jméno vlastní, jakož i za adjekt. krejčorský, krejčeš. (V Km. 1877. 142.). U krejčů = u krejčovic. D. Toto slovo objevuje se teprve v 13. stol.

818

Křiv — Křivo.

(nepravý). Křivé dřevo dněsté .člověk
hrubý, neupřímný, tvrdýn. Č. Křivé jako vře-
teno. Č., Pk. (Zertovné). Pod se křivý, na-
zpét křivý, křivý co hák. V. K. dřívi ale
rovno hři. Pk. — od čeho. Od piva hlava
krivá. Mt. S. — K. neprarý, lžurý, un-
richtig, unwahr. K. pověs�, k. řeć (lež). Troj.
Křivon řeć mluviti. Troj. K. svědectvi, sve-
dek, D., žalobník, V., zpráva, udáni. Us. —
K. = nepříznivý, unfremdlich, ungünstig.
K. oko. Křivýma očima na někoho patřiti,
hleděti. L. Na křivo pohlědnouti. D. — K.
proti práru, lichý, nespracedlýř, was
dem Rechte zuwider ist, protiva: právo;
proto: k. pře, ein ungerechter Process, při-
saha, der falsche Eid, V., žaloba, falsche
Anklage. Br. By pak vědel, která strana
pravá, která kriva jest. Žer. Záp. I. 75. Vz
Kn. dr. 133. K. svědek. Vz Rb. 267. Cho-
diti stezkami křivými. Jg. K. sočení, oso-
cěni. V. Vz Gl. 109. Někeli si nikdy kři-
vého slova. Dch. — v čem: v slově — zráduvý.
L. Avšak sů v tě řeć křivi. Odk. Po kri-
vých cestách něčeho se dopíditi. Ml. — proti
komu. Němečti mistři jsou krivi proti če-
ským. Han. Výb. — Na křivou stránku ně-
komu něco bráti. Sm. — K. = conen. —
komu. Křiv sám sobě jest, kdo se dluhy za-
sypá. Kom., Br., V. — v čem: v ničemž si
křiva nebyla. Us., Br. — Křiv v něčem zů-
stati = při ztratiti, prosouditi, propříti. Pr.
Jestliže toho nedokáže, a křiv zůstane, že
chce sám nad sebou katem býtí. Svěd. 1570.
— 2. K. Na křiv jiť = z dolu přes vršek;
na převrat jiť = s vrchu dolů. Us.

Křivá, é, f., Pudelsdorf v Olomoučtě. Mus.

Křivák, u, m., kudla. Na Mor. a Slov.
Jg., Kd. — K., hák. Toms.

Křivan, m. skřivan. Vz S.

Křiván, č, m. K. veliký, jeden z nejvyš-
sich vrcholu Tater, král Tater. Vz S. N.

Krivatec, tee, m., gagea. K. žlutý, gagea
lutea; lučni, g. pratensis; nejmensi, g. min-
ima; rolni, g. arvensis; český, g. bohe-
mica. FB. 19. Cl. 149.

Křivati = křiviti, ohýbati. — co před
kým: kolena. Ráj. — se před kým na co
kam. Na kolena před nimi až do prachu se
křivající. Cel. měst. bož.

Křiváves, jm. místní. Tk. I. 87., III. 130.

Křivda, y, f., od křiv (křivý, vz -da). — K.
nepravda, lež, Unwahrheit, Lüge. V. Křivdu
mluviti, pověděti. V. Pravda n. křivda roz-
sudkův. Marek. — St. skl. Kram. Křivdu
v něčem mítí. Ml. — K. = neprarívi, moc,
ubliženi, co není podlé práva, Unrecht, Un-
bill, Frevel. Křivdu někomu učiniti, činiti,
dělati, ndělati. V. Nedati křivdy dělati. V.
Chticímu se žádná křivda neděje. (Cf. Kdo
chce kam, pomozme mu tam). Č., Lb. Před
křivdou zastati. V. Křivdy pomstiti. V. Přa-
telské služby připominej, křivdy zapomínej.
Pk. Lepsie malu křivdu sniesti ako velký
droces viestí. Křivda sedi pri stole a pravda
zobra u dverí. Mt. S. K-n k-on tvrditi. BP.
Pokudž jest nás kdo nevinný zošklivil, na
tom nám k-du činí. Něch. 165. Přílišna spra-
vedlnost křivdou. V. Mám křivdu — trpím.
Jg. Křivdu na těle snáseti (télesně týráni).
Har. Někoho křivdou viniti, křivdu na něm

zamýšleti. Bs. Vz Rb. 267. Těžee svů křivdu
vžítí. Chě. 620. — K. = škoda, ztráta,
Schaden, Abbruch, Verlust. Jg., L., Haj. Ni-
komu se nehájí mítí mnoho bez cizí škody
a křivdy. Pr.

Křivdäí, e, m., křivdiř, lhař, klamař,
der Lügner. V., Br. — K., Betrüger.

Křivě psati, o něčem souditi, na někoho
hleděti, patřiti, mluviti (lháti), někoho po-
mlouvati, přisahati, proti někomu svědčiti
(na někoho), jednati. Us., Jg., V. Vz Křiv.
Věci k. na nás sečtené. Krumm, unwahr,
unrecht.

Křivdění, n., das Unrechtthun. Us.

Křivditel, e, m., der Unrecht thuende. Us.

Křivditelka, y, f. die Unrecht thuende.
Křivditi, 3. pl. -di, -di, -dě (ic), il, én,
čéní, křivdivati, lháti, klamati, lügen, bez-
právi činiti, Unrecht thun, freveln. Jg. —
abs. Bůh k. (klamati) nemůže. Jg. — v co.
Prosté křivdiš v svů hlavu, věda to nepravě
(= klameš, lžeš). Hil. — komu. Myslim se
mi křivdi. Hlas. — se komu. Křivdí se mi.
Us. — jak: zůmyslně k. Str. — o čem. K.
o starém učení. Seip. — nad kým. Pass.

Křivdivě, lživě, falsch, unrecht. V.

Křivdivost, i., f., lživosť, Falschheit, Un-
wahrheit. Jg.

Křivdivý, lživý, falsch, unwahr. V.

Křivdočinec, nce, m., der Unrecht thut.
Seip.

Křivdočinný, Unrecht zufügend. Jg.

Křivdomluvení, n., das Lügen.

Křivdomluvný, lügend. Lom.

Křivdota, y, f., křivosť, křivda. Boč.

Křivedlivosť, i, f. = křivda. Na Slov.

Křivedliv = křivedlný. Bern.

Křivedlný = křivelný, zastr. = nepravý,
křivý, křivdieči, vinen, schuldig. St. skl.

Křivek, vka, m., campecopea, kývoš. Krok.

Křiveni, n., das Krummen. N.

Křivenice. Tk. II. 539.

Křivenina, y, f., věc křivá, etwas krum-
mes. Kom. Did.

Křivěti, čěj, čě, čení. krumm werden. Na
Slov. trochu kulhati, hinken. Jg.

1. Křivice, e, f., v.orn. triangulum. Plk.
— K., sánka, boky na sanich.

2. Křivice, e, f., anglická nemoc, dvo-
kost. englische Krazheit, rchitis. Ja.

Křivčný vřed, rhachitisches Geschwür. Ja.

Křivina, e, f., der Krümme. K. kola. D.
Křivitel, e, m., der Krummer.

Křivitelka, y, křivitelkyně, č, f., die
Krümmerin.

Křiviti, 3. pl. -vi, křiv, -vě (ic), il, en,
čeni; křivativi, krümmen. — co: brvy (mra-
čiti se), nos, mluvu. Jg. — co kam: pod
se něco k. (podelmouti). V. — koho na
koho = štváti. Jg. — co komu. Křeč mu
hubu křivi. Us. — se. Co často křivi,
zlišmati se může. Jg. — se od čeho. Ta věž
se křiví od větru. Jg. — se komu (kořiti
se). Martin.

Křivka, y, f. = křivá čára, lat. curva,
jest čára v každém hodu svém jiný směr
mající než v bodech z obon stran vedlejšich.
Vz S. N. K., plošňa, proděloužená, skrácená,
magnetická. — K., vz Křivonoska.

Křivo, na křivo něco klásti (křivě). Us.

826

Kroupa — Krov.

Us. Jedna bába čarovala, z ječmene kroupy dělala. Č. Posaďte se kroupý, až hrách uvře (nižší musí vyššimu ustoupiti). Šm. Mlýn na kroupy: krupárna, krupník, stouťa, stupník, holandr. Sp. Mnoho opíchačů, málo krup. Sk. — K. lednaté, ledovec, psoty, hrád, sutky, der Graupenhagel, der Hagel, Schlossen. Jg. Kroupy padaji v tvrdých, kulatých a hrana- tých zrnech, mnohdy i u velikých kusech. Bř. Kroupy padaji, na slov. hradí. Hradilo = padaly kroupy. (Hrád, u, m. = kroupy, le- doveći). K-y jako holubi vejce. Kn. Kroupy se sypon, prši. Us. Z oblak prší děšť, sníh, kroupy. Kom. Kroupy potloukly (oseni). Us. Potloukly mu kroupy pšenici (potlouklo mu, naděje ho zklamala). Us.

Kroupati = chroupati, knorpeln. D.

Kroupátko, a, n., vz Kroupě. Václ. Hylmar.

Kroupavý, kroulavý = chroupavý, knorpelnd. K. chlěb. D.

Kroupě, čte, n., kleiner, röscher Apfel; kleines, liebes Kind. Rk.

Kroušení, n. Zerknirschung. S k-ním srdek. V.

Kroušeti, zastr., zerknirschen. Jg.

Krout, u, m., kruceni, das Drehen.

Krouťenice, e, f., svěradlo, šroub, Schraube.

Kroutidlo, vz Krutidlo.

Kroutil, a, kroutič, kroutitel, e, m., der Dreher.

Kroutíšek, ška, m., ein schlauerMensch. Rk.

Kroutiti, 3. pl. -ti, kruť, kroutě(ie), il, cen, ceni; kroutivati; krouceti, 3. pl. ceji, el, en, eni; v kruh točiti, vinouti, drehen, winden, krümmen; v kolo obraceti, hin und ihre drehen; schrauben. Jg. — abs. Umi lhát a kroutíf. Us. — co: níf, drát, vousy, provaz, Ros, vlasy, řeč, slova, právo, D., krk, Us., šat, prádlo (ždimati). Na Mor. — čím: krkem, nožem. Jg. Vitr dřevem krouti. Jg. Hlavou, Kom., nosem, Us., očima. C. Stěstí mnou kroutí. Lom. — komu co: Kuna kuřatům krky krouti. Sych. K. si vousy, kníry. Us. — komu čím. Kroutí mu to mozkem (mate ho to). Sm. — čím nad čím. Nad tím hlavou lid kroutí svobodám obvyklý. Kram. Nosem nad nimi kroutil. Ml. — co čím: tkanici prsty. — co z čeho: z kondele provaz. — co s čým. Us. — se, v kruh se obraceti, otáčeti, sich herumdrehen, sich winden, schlän- geln, krümmen, schlingen, ringen; zdražati se, sich weigern. Jg. Kroutí se jako had. Jg. Kroutí se, když jde. Us. Reka se kroutí. D. — se kudy. Potok po louce se kroutí. Potok lesem se kroutí. K. se okolo ženštín. L. — se jak: do kola. Jg. — se komu. Kroutí se mu hlava. Us. Kroutí se mi (těžko mi, k děveni; nelibi se mi to. Jg., L.) — se (komu) kde. Kroutí se mi v hlavě, v mysli (nelibi se mi). L. Kroutí se co moucha v hrachu. Pk. — se v čem. Pěkně se v nich (v pau- talonách) kroutil. Er. P. 373. K. se v řeči. Ml. — na čem. Kroutil na kroužku (škaredý germanismus: er drehte an dem Ringe; má byti: kroutil kroužkem. Brt.) až jej zkřivil. Sych. — na co. K. nač hlavou (hlavu). Us. adv. — ady: zpět k. Dch.

Kroutivous, a, m., ein Schnurbartdreher. Rk.

Kroutivý =kroutičí, drehend. K. chůze. Jg. Kroutňava, y, f. = vir, der Wirbel. Na Slov. Plk.

Kroužala, mor. = křížala. Jg.

Kroužecí stroj. Ssav. Vz Kroužici.

Kroužek, žku, kroužeček, čku, m., ein Ring, Ringelchen. K. na oponě; u teneta; k., v nemž veslo jde, V., řetězu. Kom. Kroužek ohlavní, oponový. Kh. K. do chřípí divo- kých býkův, obyčejný s perm.; k. ku sešrou- bováni, na způsob třímenu. Cn. K. na kliče. Cn. — K. re hře. Ringel im Spiele: Dle kroužku honiti. Ros. Ku kroužku hnáti. V. Honění ku kroužku a na zejtří v neděli turnaj v Pešti. Břez. 189. Slavný banket držel, roz- dílné kratochvíle do kroužku běháním a ji- nač provozovány byly. Sl. Uh. I. 99. — K. = kolo plne, ein Scheibchen. Kroužkem za metu přeněste (discus). L. K. terčovní. Kh. Na kroužky něco kräjeti. Us. — K. u hor- nikův, ulity lůj do kahancův, 5—10 liber. Rohn. — K. Do kroužku! veli porybný, má-li se při loveni ryb síť více dohromady držíte. Sp.

Krouženec, nce, m., carpodetus. Rostl. brslenovitá. Rostl.

Krouženka, y, f. K. benátská, rotalia ve- neta, kořenonožee. Frč. 11.

Kroužici, Cirkulations-

Kroužík, u, m., kež zelený. Na Slov.

Kroužiti, 3. pl. -ži, kruž, krouže (ie), il, en, ení, krouživati, krouhati, Kreis, Ring machen, abzirkeln; drehen, kräuseln; umher- gehen, kreuzen; cirkuliren; tanzen; drech- seln, drehen. Jg. — abs. Penize, krev krouži, L.; nové kružadlo dobře krouži, Prov.; sup krouží (do kola ve vzduhex litá, kreist. Sp.). Us. — co: vlasy, Jg., zelí (krouhati), Us., mlýnský kámen (na čisto otesa, srovnati), Vys., hřídel (okrouhlym udělati). Vys. — co čím: kružidlem, V., vlasy želizkem. Kolo kleštinkami (u kolaře), das Rad abzirkeln. Us., Dch. K. nohou, den Fuss schwingen. Čsk. Ty se kroužily poskokně kolem. Vz Brt. Instrumental, 90. — co odkud, jak. Presové (lisy), jimiž se tolary ze šinu vedlé rázu okrajuji a krouži. Har. — s kým: s děvčetem (tancovati). Kde. — hřeří nku ruhu nádobi krouži; Us., na soustruhu něco kroužiti, vykroužiti (strouhati, Ros.) V., Ler. Sup nad lesem krouži; K. na světě (se tou- latí po světě). L. — kudy. Satan krouže po končinách. Ráj. Oheň po peci se krouží. L.

Kroužka, y, f. = prsten. Na Mor. — K., kruh. Na Mor. a Slov.

Kroužkář, e, m., Ringelschmied. Jg.

Kroužkování vina. Z Us. Sk.

Kroužkovati, Kreise machen, kreisen, ringeln. — co: kůru. Um. les.

Kroužkovatý, ringelförmig. Ssav.

Kroužkový, Ringel-. K. hra. Us.

Kroužník, u, m., das Ringelblech. D.

Krov, u, krovec, vce, krůvek. Drevk. vku, m., z koř. krů (kryji. Gb. Hl. 145., krýti: u v ov, vz U), to, čím se něco kryje, die Decke, Hülle. Cizím krovem nehýbati (saty žeskými). Plk. Krovky hmyzu, vz Křídlo. Krůvek kamen, svršek. Us. Krovem hnouti = 1. klobouk smeknonti, 2. (podstatnou) věci hnouti. Ros. — K. = to, čím kryt dům: kryt, vazba, stolice, das Dach, die Dachung.

828

Křtěnec — Kruh.

Křtěnec, nce, m., getaufter Mensch. Ctb.
Křtěnek, nka, m., ditě, jemuž kdo kmo-
trem. Patchen. Záp. město.

Křtění, n. K. boží = 3 králů. Gl.

Křtěný, vz Křtíti. K. ditě; jméno. Půh.
a Nál. 1510.

Křteš, e, m., v Prachensku. Tk. I. 87.

Krtí, Maulwurfs-.

Krtice, e, f., krtova šamice. Leskly jako
k. K. v zemi se ryji. Boč. U Bydžova, v Krko-
nošich, jinde v Čech. a na Mor. vůbec jen
krukte. Mý., Brt. — K., tic, pl., f., vřed (soukr-
vice, fik). Skropheln. Má k. K. zahnati, roz-
háněti, léčiti. Us. K. hrdelné, Jg., v týli,
v záhlavi, Ja., rozjedlé. Jád. Lěk na k. (vz
v Jg. slov. ‚Plesnivec‘). Nově zarozené k.\ bez řezání a prodivání touto mastí bývaji
ulčény. Ras. II., 15. Tato masť šrámy po
krticích zarovnává a zběluje. Ras. II. 15.
Rojevníkova voda propouští (otvíra) k-ce.
Jád. Vz Krtičnatosť. — K., hromádka země
od krta vytlačená. Pk. — K., nežit. V Opav-
sku. Pk.

Křtici, Tauf-. K. voda (ne: křtici, vz -ici), list (lépe: křestní). Jg., kniha, D., jméno (na Slov. krstné). Jg. Vz Křestný.

Krticovatěti, ěl, éni, Skropheln bekomen. Ros.

Krticovatý, -ovitý, skrophulós. K. člověk, kůň. Ros.

Krtiči díra, Maulwurfsloch. Us.

Krtičnatosť, i, f., serophulosis. Vz S. N.
a Krtice.

Krtičník, u, m., serophularia. K. jarní,
vernalis, hliznatý, nodosa, čtyrkřidlý, alata.
FB. 56.

Krtičný, Maulwurfs-. K. kopec, hromádka
(od krtkův); vřed, zánět, narostlina, ko-
ření. Jg.

Krtina (krtičina, Kouble), y, f. = krtinec. — Krtiny, pl., f. = krtice, Skropheln. Plk.

Křtinár, e, m., kdo rad na křtiny chodi.
Us. u Petrov. Dch. Taufgast.

Krtinec, nce, m., na Moravě a Slov. —
krtina, krtiště, krtoviště. krtovina, krtice,
krtičný kopec, Maulwurfshaufen. D. Na vých.
Mor. krtičnec. Brt.

Křtiny, gt. křtin, pl., f. Die Taufe, der
Tauſchmaus. V. Jíti na k.; k. slaviti, ko-
nati; ku křtinám někoho pozvati. — K.,
Kiritein, ves na Mor. mezi Brnem a Vyškovem.
Vz S. N.

Křtiště, č, n. = krtinec. D.

Křtit, u, m., v již. Čechách špice střechy,
štít. Kts.

Křtitel, e, m., der Täufer.

Křtitelnice, e, f., křtitelna, piscina.
fons baptismalis, Taufstein, Baptisterium,
prohlubená nádoba, v níž jest voda křestní,
V., Kom. Vz více v S. N.

Křtitelný, Tauf-. K. voda, Kon., kämen.
Berg.

Křtití, il, cen, ceni, křtivati — zemi jako
krt rýti, scharreu, unterwühlen. — se — ku-
titi se. Us. — co: pole (špatně orati). Jg.
— se v čem (hrabati se). Rk.

Křtití, křtím, 3. pl. křti, křti, křtě (ie), jí, én, éni, křtivati (dříve: křštití, kristiti, na Slov. krstiti), taufen. — koho, co: ditě, vino, pivo (vodu do něho liti). — koho kde: v mori,

v řece. Br. — koho, čím: křtem ditky křtíti
Štele. Okřtil (polil) ho celou konvi. Us. Do-
rotů křtěna. Výb. II. 18. — co odkud. Krč-
mář ten pivo často křtil ze studny. Jg. —
co proti komu. Proti těmto nešlechtno-
stem pokuta se nekřti (nejmenuje, neustano-
vuje). V.

Krtka, y, f., jistá rostl. Jg.

Krtkář, e, m., der Maulwurfsfänger. Us.

Krtkovatý. K. louka, voll Maulwurfs-
haufen. Ros.

Krtkovistič, č, n. = krtinec.

Krtkovitý, ke krtku podobný. — Krtko-
viti, talpina.

Krtkový = krtový.

Krtomyši, georychi, jsou obdobou krtků
mezi hlodavci; mají na nohách po 3 prstech,
krátký ocas, velikou hlavu, stoliček po třech
n. čtyřech. Vz Slepec. Frč. 388.

Krtonožka, y, f. K. obecná, gryllotalpa
vulgaris, Maulwurfsgrille, členovec evrčko-
vitv. Frč. 145. V obec. mluvě: štir.

Krtový, Maulwurfs-. K. kopec. Ros.

Krty, dle Dolany, v Žatecku. Tk. I. 155.

Krucburk, a, n., místo. Tk. I. 438.

Krucenburk, a, m., Kreuzberg, město
v Časlavsku. Vz S. N.

Kruciat, u, m., křížové tažení, Kreuz-
zug. Kuten, kron.

Krucifix, u, m., lat., obraz Krista na kříži
umučeného. Vz S. N.

Kručavý, grunzend. K. hlas nosorožčův.
Světoz.

Kruček, čku, m., vz Krok.

Kručeti, el, ení, kollern, — komu kde.
Kruči mi v břiše. Es rumort mir im Bauche
herum. Dch.

Kručinka, y, f, kručina, das Pfriemen-
krant, der Genster, genista. Rk. K. barviřská,
g. tinctoria, Dch, německá, g. germanica;
chlupatá, g. pilosa. FB. 102.

Kručivý, kollernd. Rk.

Krufofka, y, f., vz Bandur, Kruchovka.

Krufta, m. kruchta. Na Mor.

Krug, Žbanec, v prus. Slezsku.

Kruh, u, m., kronžek, žku, kroužeček;
kotouč, prsten. Der Umfaug, Kreis. K. vý-
střední, soustřední, polední (poledník, meri-
dian), poledníkový (Himmelsmeridiankreis),
výškový (Höhenkreis), zrcadelni, rznoběžné
kruhy, toční, S. N., celý, největší, opako-
vaci, přitulný (oseculiřend), odklonový (De-
klinationský). N. K. denni, Tageskreis, slu-
čený, Sonnenzirkel. S. a Ž. K. šírky (sír-
ník, Breitenkreis), délky, točnový či polový
(severní a jižní, Polarkr.). k. kolmý či asi-
mutový, Scheitel-, Vertikalkr. S. a Ž. K.
s průměrem, s tetivou (mit Schne), se sečnou
(mit Sekante),s tečnou (mit Tangente), s po-
loměry (mit Radien). Ck. K. do obrazce ve-
psaný; k. obrazcem opsaný. Jg. K. kola,
kruh (kolo) okolo měsíce. Jg. Kruh činiti.
(v kolo se postaviti). Jg. Střed, obvod, ob-
měr, průměr kruhu, S. N., výšeč kruhu
(kruhová), výrojek, plocha, čára (kružnice,
kruhovka) kruhu. Sp. Napořád větší kruhy
činiti, immer weitere Kreise ziehen. Dch. Dva
k-y vnitř (vně) se dotýkající, se protinající.
Ck. Vnésti (vpraviti) přímku v kruh. K. do
trojühelníku vepsati; K. opsati; úseč kruhu;

830

Krupířství — Krúšený.

Krupířství, krumplířství, n., Seidentickerei. Ros., D.

Krupitsch, Chromeč u Šumperka na
Moravě.

Krumple, e, f., brambor, šp. na Slov. Plk.

Krumpliř, vz Krumpíř.

Krumplovaný, krumpovaný. — čím. Ca-
lony zlatem krumplované. Troj. Roucha
perlami krumplovaná (=protkaná, gestickt).
V., Jel., Br.

Krumplovatel, e, m., Sticker. Techn.

Krumplovatelka, y, f., Stickerin. Tech.

Krumplovati, krumpovati, mit Perlen und
Edelsteinen ausnahen. Kom. Jan. 509. Z něm.
Krumpeln. Gl.

Krumplový, Erdäpfel. Vz Krumple. Na
Slov.

Krumpolák, a, m., vál s krumpoleem. D.

Krumpolec, lee, m., šp. z něm. Krumm-
holz, dřevo křivě, do kterého se vál, když
táhne, zapírá, rozporka. Das Halsjoch. D.

Krumpolek, łka, n. Iku., m., co málo
rostě. Kb.

Krumpovati = krumplovati.

Krunspát, u, m., na Slov. krunspán, mě-
děna rez, šp. z něm. Grünspan. Kom.

Krunýř, e, m., kruněř, brnění, Koller,
Panzer, slove také psí kazajka z tlustého
plátna a kosti zhotovená jako pro štvací
psy, aby jich černá zvěř snadno neporanila.
Šp. Vz Gb. Hl. 94. — K., skořepina. Ssav.

Krup, u, m., záduch, schwerer Athem.
Krok.

Krupá, é, f., ves u Rakovníka. Tk. III. 67.

Krupa', e, m., kdo kroupy v stupách
otlouká, Graupner. — K., kdo kroupy pro-
dává. — K., monkař, Griessler. Vz Hrstnik.

Krupařiti, il, ení, griesseln.

Krupařka, y, f., Graupnerin, Griesslerin.

Krupařský, Graupner-, Griessler-.

Krupařství, n., Griesslerei.

Krupati, křumpati. Vz Křumpati, Chřupati.

Krupavka, y, f., chrupavka, Knorpel-
kirsche. Jg.

1. Krůpě, č, vz Krápě.

2. Krupě, pl., f., Schneeschuhe. Na kru-
pich choditi. Us.

Krůpěj, č, f. Vz Krápě. Hlava má plna
jest rosy a kadere mé krůpějí nočních. Pís.
Sal. 5. 2. Zk. K. děstní. Deh.

Krupen, u, m., druh ječmene čtyřádko-
vého, hordeum coeleste. Himmelskorn. Berg.

Krupěti = krupěti. Na Mor.

Krupice, e, f., od ‚Kroupa‘, Griess, Grütze.
V. Kaše z krupice n. krupičná. D. K. malá,
veliká, Sp., dětská, manová, ovesná. Kh. —
K., trhané krupky. Us. Třeboň. — K. =
drobné kroupy pršíci. K. pada (esgräupelt). Jg.

Krupieový = krupičný.

Krupička, y, f., drobna krupice. — K.
soli = hrudka, ein Salzkorn.

Krupička, y, f., kraípe. — K, pl., neza-
pomněnka, myosotis palustris, Vergissmein-
nicht. D.

Krupičkovatěti, číj, čl, ční, zkr ... ,
griessig werden, sich kernen. Máslo, med
k-tí, kernt sich. Sych., D.

Krupičkovatý, griessig, dem Griess ähn-
lich. D.

Krupičkový, Griess-. K. mouka. Us.

Krupičník, u, m., mlýn krupiční. Griess-
mühle. — K., a, m. = krupník. Tk. II-
371., 380.

Krupičný, Griess-. K. kaše, mouka, kne-
dlík, mlýn, Us.; lišej, Frieselflechte. Ja.

Krupinec, nce, m., chondria, rostl. Krok.

Krupka, y, f., malá kroupa, Gräupchen.
Krupky drhané, gerissene Graupen (v obec.
mluvé: trhané), perlové, Perlgraupen, D.,
prosné. V. Krupky v podmáslí, Klümpchen.
D. — K. ledové, Graupenhagel. Padají krupky.
— K., lišej krupičný. Ja. — K. = chru-
stačka, Knorpel. Na Mor. — Vz Kroupa. —
K., mě. v Litoměřicku, Graupen. Jg.

Křupka, y, f., chrustačka, Knorpel. D.

Křúpka, vz Krůpě.

Krupkovatý, -ovitý, gräupelartig. Us.

Krupkovitý = chřupkovitý. K. maso.

Na Mor.

Krupkový, Graupen-. K. kaše. Us.

Krupná, é, f., ves. Tk. I. 439.

Krupnatý, kroupnatý, graupenartig. Ros.

Krupné, zastar. = hrubě, grob. Plk.

Krupní, Graupen-. — K. kámen, krupník.

Krupnice, e, f. = krupařka. Záp. měst.
1451.

Krupník, kroupník, u, m., mlýn na kroupy,
stupník, Graupenmühle. — K., nerost. Br.
— K. = jídlo z krup. Us. — K., krupný
kámen, Tropfstein. Us. Cf. Krápník. — K.,
a, m., Graupner, Griesshändler. Tk. III.
371., 380.

Krupný, Graupen-. K. ulice byla v Praze
pod Lípovou ulici ke Karlovu náměsti. Tk.
II. 243. — K., grob, massiv, hrubý, veliký.
K. perla. Zrc. moudr.

Krupo, zastr. = kruto. Rkk. 48.

Krupobití, i, n., Hagelsturm, -schlag, Ha-
gel, Schlossen, Schlossenwetter. Neobyčejné
k. spadlo. V. Bylo hrozné k. Ros. Česie za
ním jako krupobitie. Rkk. 55. I vyrazi Záboj
v před jako k. Rkk. 11. Škoda od k.; škoda
krupobitím učiněna; pojištěni proti krupo-
bití. Sp. Neumí krůpěj od k. rozeznati. Vz
Hloupý. Č. Vz Škoda.

Krupobitný, Hagel-. K. povětří. Kron.
trub.

Krupovatý = krupnatý. Rk.

Krupovka, y, f., Gerstel. Rk.

Krupý, zastr. = hrubý, neokrouhaný. roh.
St. skl. Jir.

Krusiček, čku, m., calendula, rostl.; mě-
siček; sluníčko, c. officinalis; polní, c. ar-
vensis. FB. 45.

Krusle, pl., f., Schlittschuhe. Ros.

Krušna = krosna.

Krusvičany, dle Dolany. Tk. I. 439.

Krusy, pl., m., Salzstücke. Zlob.

Krušanka, y, f., malá, divoká husa. Jg.

Krušcovatěti, číj, čě, ční, körnen. Sůl
k-tí. Us.

Krušcovatý, ovitý, körnig.

Krušcový (kruch), knollig, Knollen-. K.
sůl (kamenná), hory (solné). D.

Krušec, šce, m. = částka, úlomek, kus
něčeho. Knollen, Bruchstück. K. soli. Us.
V té zimě ztuhne sníh jako k. Sych. — K.,
= všeliká ruda, Erz, Metall. K. sирнý, ze-
lezný, zlatý. Jg. — K., místo. Tk. I. 432.

Krušený, K. železo. Vz Krušiti.

Krušina — Kružel.

831

Krušina, y, f., Oelkuchen. Na Mor. — K.,
rhamnus frangula, Faulbaum. Č. 65., FB.
88. — K., byla ves u Vyšehradu, nyní Pan-
kráč. Tk. II. 274., I. 247.

Krušinka, y, f., die Faulbeere, Spergel-
beere. Rk. — K., bandur. Vz Bandur, Kru-
chovka. Us. v Chrud. Kd.

Krušinkový, Faulbeeren.- K. zeleň. Techn.

Krušinový, Fallbaum. K. jahůdky. D.

Krušitel, e, m., der Zermalmer. Jg.

Krušitelný, bröckelig. Jg.

Krušiti (zastar. hrušiti), il, en, ení, kru-
šivati = lomiti, drobiti, lámati, tríti, zer-
brechen, zermalmen, zerstossen; se: bröckeln,
zerfallen; sich grämen. — co: maso, chléb,
kamen, vojsko (porážeti), Jg., bohy (na kusy
trískati). Rk. 11. — se. Hrouda se kruši.
L. — se čim. Nekrousi se bromobitím (ne-
rmoiti se). Marek. — kdy. Dnem i nocí se
h. Hlas. — se s čim kudy. Krušil se dále
s válečným křížem po stezce. Č.

Krušnatý, plný krušeč, knollig, körnig.

K. sůl. Krab.

Krušné Hory (které maji v sobě krušce =
rudu) v Čechách. Jg., Šm. Vz v S. N. článek:
Čechy, str. 321. Erzgebirge.

Krušník, u, m. = kruchovka; jinde chléb
z černé pšeničné mouky. Us. v Krknš.

Krušnost, i, f. Zerbrechlichkeit, Sprödig-
keit. — K., das bittere Wesen. K. práce,
Schwierigkeit der Arbeit. Us.

Krušný = lomny, křehký, spród, zerbrechlich, brüchig. K. železo. — K. = pracné dobytý: chléb, hart erworben. K. práce (nesnadná, hart, Dch.), Us., zima (tuhá, streng). Dch. Bylo mi tam krušno. Ros. Nejvíce mi bylo krušno, když jsem od rodičů odcházel. Dch. Krušno přícházeti. D. Jsou krušní časové (peprní). K. mouka = na chléb. Us. — Vz Krušné Hory. — K. hora u Berouna.

2. hora ve Stýrsku, Erzberg. Vz S. N.

Krušovice. Dle Budějovice, ves u Ra-
kovnika.

Krušt, u, m., blána okolo střev, das Ge-
kröse. Jg.

Krušti, n., krusy, Salzstücke. Krab.

Kruštík, u, m., epipactis, rostl. K. širo-
listý, e, latifolia; tmavočervený, e. atrorubens;
bahenní, e. palustris. FB. 2:3.

Kruš, u, m., kroucení, Drehung. Us.

1. Krůta, y, f., krůtka, krůtička; fopka,
na Slov. pulka, morka. Krocán, indian, łópan,
fópák, truťák, krůťák, krútan, pulák; krůťe,
fópe. Krůta vyvádí, vodi krúťata; krůtu na-
saditi. Vz Krocán. Šp. K. z Truthenne, t pro-
ménilo se v k. Gb., Hl. 107.

2. Krůta, y, f., jedlová šiška, borová šiška,
Tannen-, Kieferzapfen. D.

Kruťák, a, m., krutý, zlý člověk, ein harter
Mann. Us. Jilemn.

Krůťák, vz Krůta.

Krůťakový, krocanyový. K. perí. Ros.

Kruta meta, Mischmasch. Na Slov. Rybay.

Krutě, tvrdě, hart, grimmig. K. s někým
zacházeti. V.

Krutě, éte, n., krůťátko, a, n., mladá krůta.

Krutel, u, m. = roubík, Knöbel.

Krutelnice, e, f., eine Art Kuchen. —
K., Faltenmacherin. Aqu.

Krutenství, n. = ukrutenství. Rk.

Krutěný = kroucený. Na Slov. K. schody.
Kom.

Krutí, od krůty. K. vejce. Us.

Krutídlo, a, n., lépe než krutídlo, vz
-dlo. Drehwerkzeug. — K., kroutivá ženská,
wackelnden Ganges. Us.

Krutihlas, u, m., vz Švihlík.

Krutihlav, a, m., yunx torquilla, pták.
Frč. 360.

Krutichvist, u, m., člověk upejpavý, ein
Zieraffe. Us. Ber.

Krutina, y, f., Gedrehtes, Windung; ein
Knoten im Gespinst; geschlängelter Weg;
u provazníků = zatočenina jednotlivého pra-
mene, když se totiž pramen z konopí přede
a stáčí, Us. Ber. Dch.; kroutivá ženská, ein
Weib, das wackelnd geht. Us. Hanka.

Krutislovství, n. Wortdreherei. Sf.

Krutiti, krutěčiniti, widrig, herb machen. —
na koho = doléhati nań. Us. v Krkonš. Kb. —
se, krutým býti.

Krutiti = kroutiti.

Krutka, y, f., šiška sosnová. U Písku. Mý.
Vz Krůta 2.

Krutka, vz Krůta.

Krutně = ukrutně. St. skl.

Krutnouti, tnul a tl, uti, tupěti, stumpí,
unempfindlich werden. Krutnou mi prsty. Us.
Marek.

Krutný, krutý, kroutici se, sich windend.
Ros. — K., rauh. Veleš. — K., ukrutný. Jg.

Krutov, vz Krutý. — K., krutě, ukrutně,
rauh, heftig. K. se vaditi, bojovati. Rkk.

Krutohlav = krutihlav.

Krutohlavec, vce, m., krutohlavka, y, f.,
žabka ještě nedospělá. Na Slov.

Krutosť, i, f., překroucenost. K. příze,
Uiberdrehtheit. Na Mor. — K., ukrutnost,
přísnost, nešetnost, Grimmigkeit, Grausam-
keit, Herbe. K. práva, V., zákona, zimy, ne-
moci. D. — K. = udatnost, chrabrost, Tapfer-
keit, Muth. Rkk., Jel.

Krutý; krut, a, o; komp. krutější, a krutši.
Vz Gb. Hl. 141. K. = tuze kroucený, gedreht.
Sukovité a krutě dřevo, L., příze, Us., cesta,
stezka (kroutici se). L. — K. = trrdý, tuhý,
niramý, přísný, hart, streng, heftig, grausam,
herb, grimmig. Jg. K. zima, psota, D., V.,
bolesti, Kom., žel, půtka, zloba, Rkk., právo,
V., člověk (přísný). D. Skonal v krutých
bolestech. Ml. K. trest, výminka, zlosf, půst. —
v čem. K. v bojích. Troj. — K. = příkrý,
ukrutný, grimmig, grausam, tyranniseb, wild.
V. K. zvíre, Jel, srnce. Br. Vynesli nad ním
krutý výrok. Ml. K. válka.

Kruťek, vku, m. K. u kamen, kranclik.
V již. Čechách. Kts. Vz Krov.

Kružáček, čku, m., okrouhlá buchtička.
Us. D.

Kružadlo, krůžátko, a, m. Krauthobel.
Nové k. dobře krouži. Prov. Vz Kruhadlo.

Kružák, a, m., ein Kreiser. Dch.

Kružalka, y, f., kolečko, Schnitz. K.
z jablka. D.

Kružanec, nce, m., placka, der Fladen.
Na Mor.

Kruževovatý, krusovatý, knollig. D.

Kružeez soli. Vz Krušeez. — Krážce =
kolovrat. Na Slov.

Kružel, e, m. = kužel. Na Mor.

832

Kružidlář — Krvotekoucí

Kružidlář, e, m., der Zirkelschmied. D.
Kružidlo, a, n., der Zirkel. K. nástroj ku
kreslení kruhu, skládá se ze dvou ramen,
která se otačěji kolem osy, společným vr-
cholem jejich úhlu proražené, tak že zaší-
pičaté konce jejich rozličných od sebe vzdále-
nosti nabyti mohou. S. N. K., kružník, skruží,
kružitko, (kolčín. Ros.). K. křivolaké, tupé,
rýsovači, se šroubem, s paličkou, Jg., pří-
tužné (Stellzirkel), Nz., špičaté (s obloukem,
mit Stellbogen, Ck.) bočité (ploché, se sta-
věčím šroubem, Bauch-), kapesní, s obloukem
(Bogenspitz-), zružné (Feder-), obkročk,
(Bogen-). Sp., hmatači (Greif- vz Nástroje
k pitvě). Cn. Sírka rozetknutí kružidla, roz-
lehlosf ramen kružidla, rozkruží (Zirkelweite);
yřkres kružidlem; ostří, spíčka kružidla;
kružidlem čáry přenášeti; kliček ke kružidlu;
otvor, rameno n. nožka kružidla, Sp.; čáru
kružidlem vzítí, Nz.; kružidlem kruh na
tabuli udělati. Us.; k. otevřiti, zapichnouti,
zaraziti. Sp. Kolo mýlnské kružidlem zkrou-
žiti. Us. Kružidlem kolo vésti. Kom. kruž-
dlem něco rozměřovati, Br., zaokrouhliti. V.

Kružina, y, f., okrouhly plášť, Radmantel.
Th. — K., loukof kola mýlnského, Bogen
des Mühlrades. Us. — K., okrouhly kämen
na taraseni studny. Us.

Kružitko, vz Kružidlo.

Kruživý, kräuselnd, zirkelnd. Rk.

Kružka, y, f., eine Cykloide. Sedl.

Kružník, u, m. — kružidlo. Ros.

Kružný, Kreis. —

Krv, zastr. = krev.

Krvácení, n., das Bluten. K. nosu, z nosu. D.

Krváceti, 3. pl. -ceji, el, ení, krvácívati,
bluten. — abs. Rána krváči. Us. Ti mu dali,
až ho fali, jen že nekrvácel. Vz Nepatrný.
komu. Nos mu krváči. Us. — Lb. — kde: pod
sekerů mestnů. Rkk. 19. — z čeho: z nosu,
z rány. — kam: do šatku. — kdy, čim:
po silném tanci, bez patrné příčiny, uhozením
k. Us.

Krvaciti se, il, ení, lopotiti se, sich plagen.
Jg.

Krvavě bojovati, Troj., si něco vydělati,
V., vypracovati, Br.; rukama svýma pracné
a krvavě se živiti. Br. Blutig, mit Blutver-
giessen, schwer.

Krvavec, vce, m., poterium, rostl. K. to-
tenovitý, p. sanguisorba. FB. 99. — K., ce-
lidon, vlastovičník, krvavník, Scheel-, Blut-
kraut. Us. Vorl.

Krvavěti, cji, čl, ční, krváčeti, bluten.
Rána mu krvavěla. Us.

Krvavik, a, m, erythraeus, pavouk. Krok.

Krvavina, y, f., blutiger Ort. Fil. zám.

Krvaviti, 3. pl. vi, il, en, ení; krvavivati,
blutig machen. Ros. — K. = krvavěti. V.
Krvavka, y, f., červinka, jablko, der Röth-
ling. D. — K., hruška kulatá, supina i maso
červené. Blutbirn. — K., jelito krvi naditě,
Blutwurst. Tabl.

Krvavnice, e, f., krevnice, die Blutader. —
K., konec žilek v konečníku, goldene Ader. —
K., sama krev ze žilek konečníku tekoucí. —
K., druh hrušek. Na Slov.

Krvavník, u, m., jelito krevní, krvavka. —
K. větší, vz Celidon. — K. menší, ranun-

culus ficaria. Vz Roupník. — K., geranium
sanguineum. Blutwurz. Plk.

Krvavníkový, z krvavníku. K. voda. Čern.

Krvavosť, i, f., Blutigkeit. — K., krve
žiznicost. Pont. o stat.

Krvavý = krví zkaLENÝ, blutig. K. tvář,
obličej, V., nůž, meč, šat, Us., potok. Alx.
— K. = krev mající. Blut-, blutig: moč, D.,
rána (opak: suchá rána), Kom., průjem. Ja. —
K. = co s prolitím krve jest, blutig. K. vojna,
Kom., úsíli, V., sněm, soudce. Us. — K. =
krevěžiznící, blutdürstig. Byl přísný, ukrutný
a krvavý. V. K. rozkoš, Jel., nepřitel, Kom,
tyran. V. — K. = těžký, mozolný, blutsauer,
blutschwer, bitter, schmerzlich. Jg. K. práce,
pot, peniz (těže dobytý n. utiskováním do-
býtý, n. dříve od zabijce příbuzným dávaný.
Blutgeld. D. Vz S. N. Krvavé slzy vylévati.
Us. — K. = barry čerrené, blutroth. Oči
krvavé; k. praporec, jablko, koření, Jg., dáš.
Vz S. N.

Krvel, e, m., cerifolium, třebule. Vodň.

Krveprolití, n., das Blutbad. Blutver-
giessen. Po mnohém k. V. Bylo tam veliké
k. Us. Stane se to s velikým krveprolitím.

Krvetok, u, m. = krvotok. V.

Krvežiznivý, krvežádostivý, krvavý,
ukrutný, blutdürstig, -gierig. V.

Krvoceď, é, m. Blutvergiesser. Ob. pan.205.

Krvohlavý, blutköpfig. K. červ. Č.

Krvohubka, y, f., otok, Blutschwamm. Ja.

Krvolačný = krve žiznivý, blutdürstig.
K. pes. Č.

Krvolokač, e, m., der Blutsäufer.

Krvopijec, jce, m. Bluttrinker. Aqu.

Krvopoj, e, m. Blutschande. K-je se do-
pustiti. Plk.

Krvopot, u, m. Blutschweiss.

Krvopotní, blutschwitzend. Reš.

Krvoprýštnost, i, f. Hämorrhoidalflus. Jg.

Krovoprýštný, hämorrhoidal, blutquel-
lend. K. žilky. Us.

Krvoprniti, il, èn, èní. Blutschande
treiben. Berla kr. 8.

Krvorudý, blutroth. Mus.

Krvosmilnice, e, f., Blutschänderin. Jg.

Krvosmilnik, a, m. Blutschänder. Jg.

Krvosmilniti, il, ení, Blutschande treiben.

Krvosmilný, blutschänderisch. K. žena.
Tabl.

Krvosmilství, -stvo, a, n. Blutschande. Jg.

Krvostavec, vce, m., kämen, blutstillender
Stein. Aqu.

Krvostřeb, a, m., pelecanus, pták. — K.,
pijavka. Plk. Tento člověk je k. Sych.

Krvostřebec, bce, m. Blutsäuger. V.

Krvostřebka, y, f., pijavice, Blutegel. V.
K., utiskovatel. Kom.

Krvostřebný, blutschlürfend.

Krvosvědek, dka, m., Blutzeuge, lepe:
mučedník. Jg., D.

Krvostitivost, i, f. Blutscheu. Rk.

Krvostitivý, blutscheu. Rk.

Krvot, u, m., das Nahrungsblut des Kindes
im Mutterleibe. Ditě k-tem matky své živiti
se musí. Vodň.

Krvotečný, lépe: krvotočný, krvotekoucí,
bluttriefend. K. rána. Zlob.

Krvotekoucí, krvotočný. K. nemoc mítí,
Blutfluss. Ctení Nikod.

Krvotka — Krytba.

833

Krvotka, krvůtka, y, f. = krev. Us. Turn.
Krvotný, blutig, bluttriefend. Deh.

Krvotočnost, i, f. = krvotok. Jg.

Krvotočný, vz krvotečný; krvotek mající,
den Blutfluss habend. K. žena. Jád. — K.,
od krvotoku. Blutgang. K. rána, Byl.; k.
ženská nemoc. Jád.

Krvotok, n. krvetok, u, m., výstup krve
z roztržených cěv, Blutfluss, -sturz, -gang.
K. prsní, z nosu, z pošvy, z materníku. Ja.
K. měsíčný žen (květ, časy, čmýra). L. K.
zlatě žily. V. — K., oběh krve, Blutumlauf.
Tys. Vz více v S. N.

Krvotoký, vz Krvotočný.

Krvozíznívec, vce, m., ein Blutgieriger. Č.

Krvozíznivý, blutdůrstig. Zlob.

Krvúcie = krvútný, krvavý. K. zvěř. Št.

Krvútný = krvavý, blutig. Leg.

Kry, zastaralé = kryl, a, o. D.

Kryci: cihla (na Mor. křídlice), Dachziegel,
V., barva, Deckfarbe, péro, ploška, plotna,
clen, Nz., pokost, Deckfurniss.

Kryčíř = krejčíř. Na Mor.

Kryda, vz Krida. V Přerov. Kd.

Kryf, a, m., gryps, noh. Greif. Ros.

Krychle, e, f., kostka, lat. cebus, Würfel,
jest pravidelné, hranaté tělo šesti čtverci
obmezené. Vz více v S. N. Krychle vrei,
metati. St. skl.

Krychlení, n., Kubatur, znamená vymě-
nování tělesa, zvl. křivými plochami obme-
zeného, za krychli či ustanováni tělesného
absahu téhož těla měrou krychlovou. S. N.

Krychlený (Kubik-), kostkový. K. stopa,
sah, míle, míra, palec, obsah. Nz.

Krychlový, Kubik-. K. palec, stopa, deci-
metr. Ck.

Kryjemek, mku, m., subst. od parte. praes.
pass.: kry-em-ek. Po k-ku něco dělati. V Opav.
Pk. Skrytě, tajné?

Kryjičnost, i, f., die Deckung, congru-
entia. Sedl.

Kryk, u, m., zastr. = různice, křik. Dům
plný žalob a krykóv. Jel. Beze všeho kryku.
K. y se mezi nimi dálý. Záp. měst. 1448.

Krykorat, v již. Cechách volné pokřiko-
vání slepie, když ku př. něčeho hledají. Kts.

Krykovati, zastr., = křičeti, vaditi se,
hadern, zanken, schreien, kriegen. Jg. — se
o co: o pastvu. Martim. — se s kým. Ben.
Deut.

Krykyš, e, m., jistá látka k oděvu aneb
oděv sám v 16. stol. Chodíme v k-ši. Bech.

Krylík, a, m., syraphthes, Fausthuhn. Krok.

Krym, u, m., poloostrov na jihu Rusi.
Rk. Vz S. N.

Krynd, a, m. Krynda pána! (výkřik). Pro
Krynda, Um Himmelswillen! Krindy lindy! Rk.

Kryofor, u, m., z řec., mrazonoš, Kryophor.
Vz S. N., Ck.

Kryolith, u, m., nerost, fluorid hlinito-
sodnatý. Vz S. N.

Krymetr, u, m., z řec., mrazoměr, nástroj
k měření teplot velmi nízkých. Vz S. N.

Krypta, y, f., z řeck., hrobka, sklípek pro
mrtvé. Jg., Rk. Vz více v S. N. Gruft. Vz
Gb. Hl. 94.

Kryptogamy, tajnosnubné rostliny, ne-
mající vlastních květu složených ze semen-

níkův a tyčínek a tudiž bez květu podtaji se
snoubíci. Vz S. N.

Kryptografie, e, f., z řec., tajné písmo,
Chiffre.

Kryry, Kryje, Kriegern, mě. v Žatecku.
S. N.

Krysa, y, f., německá myš, něukyně,
potkan, mus rattus, Ratte. Pasf, prášek na
krysy; krysi hniždo. Sp. Vz S. N., Frč. 387.

Krysavka, y, f., jakubka, kolodře, hruška
letní. Us.

Krystal, u, m. Vz Křištál. K. z řec. S.
Presl navrhoval: hlat, Cl. hraň. S. N. K. je
každé pevné bezůstrojné téleso, které má
podstatný a původní, více méně pravidelný
mnohostěnný tvar. Vys. Krystalý json tvary
omezené rovnými plochami dle určitých zá-
konův a úplně vyplněné hmotou stejnorodou.
K. určují se pouze dle úklonu hran a po-
měrův os. Krystalý nacházeji se: volné n.
vrostlé n. přirostlé; shlak krystalů je uložení
jich kolem společného bodu; dřouza je řada
krystalů vedlé sebe postavených a jedním
koncem přirostlých. Na krystalech rozezná-
váme: plochy, hrany, rohy a uvnitř osy.
Krystalý, mající osy stejného druhu, řádi se
vjednu soustavu. Vz Soustava Krystalografie.
Bř. K. veliký, malý, bezbarvý, průhledný,
dělitelný, štípatelný, prosvitavý, neprůhledný
n. temný, leskly, Bř., jednoosný, mnohoosný,
klonoosný, přímoosný, lichý, pakrystal, Nz.,
barytový, natronový, olovný, sodový, Kh.,
tenký, jehlovitý, hroznovitý, deskovitý, ledvi-
nitý, dvojčatý n. srostlice (karlovarské), čirý,
bezbarvý. Bř. K. činí krychli, osmistěn, gra-
nátotvar (kosočtverný dvanáctistěn), klenec,
jehlanec kosočtverný. — Křištál je už jistý
krystal jako: Bergkrystal, Rauchtopas vmluvé
obecné je křištál něco čistého, jasného, prů-
hledného. Nz. Vz Hlaf.

Krystalin, u, m., globulin, látka bílkovitá
v oku. Šík. 640.

Krystalisace, e, f., vyhranění, jest uspo-
rádání provočástek nerovněch v podůlku pravi-
delných těles. Vz S. N. Krystallisation.

Krystaliti, il, en, ení = v krystalý obratiti.
Krystalení, krystalování (vz Nerost); krista-
lotavi se kde. Zlato ve vodě se krystaluje.

Krystalografie, e, f., Krystallographie,
je nauka o tvarech vyhraněných těles. Dle
os máme sedm soustav. S. krychlová, čtverečná
n. jehlancová, kosočtverečná n. primitvarná,
n. stěžitelná n. klenková, jednokloná, dvou-
kloná, trojkloná. Vz S. N. IV. sfr. 1038.

Krystalopis, u, m. Krystallbeschreibung.

Krystalový, Krystall-. K. krucha (shlak
krystalův vedlé sebe utvorených), plocha,
rada, skupina, soustava, voda, Vys., tvar,
sklo, čočka. Nz.

Krystiti = křititi.

Krystle, pl., f., osutiny, osýpky, Masern. D.

Krystof, a, m. z Christoph. Klat.

Kryt, u, m., krov, Dachung. Gedeck,
Deckung. Jg. Pod jedním krytem (pod jednou
střechou). Zlob. Pod krytem = tajůč. Jg. =
K. (et tělocriku) zbočný, spodní příční, vrchní,
kružný, přímý, točitý, vrchní příční, spodní
točitý, sklopný, vněsni příční, nitru, dvoj-
kružný, jednoduchý, nitru příční. Tš.

Krytba, střecha, krov, Dachbedeckung,

838

Kudy — Kuchyňský.

Kudy, kady. 1. Kde, ubi, wo. Divno nám,
kadys té smělosti nabyl! Tkad. — 2. Kam,
wohin. Vz Kam. — 3. Jakou cestou, wodurch.
welchen Weg, wohin. Kudy prošel? D. Nevi
kudy kam. Us. Nevím, kudy z konopi. Prov.
Kudy chodíš domů? Us. Kniby dal páliti,
kudyž (— čímž) mnoho dobrých knih zhy-
nulo. Plác. — 4. odkad, jak, woher, wie.
Kudy to viš? Troj. — 5. Poji se s: -koli,
-kolířek. Jg. — 6. Ve retach něčelných m.
aby. Pták skuliny, kudyby se dobyti mohl,
hledal. Jg. Vz Věta účelni.

Kudys = kudy jsi. Kudys přišel? Us. — K. = kudy + su. On se kudys (nekudys) příbral. Us. On kudysi zmizel. J. On kudys (od někud) dostal zprávy. Jg. On se kudys (někde) prochází. Jg.

Kudyž, zastar. kudyže. K. pak půjdu?
Welchen Weg soll ich gehen? — K., vztažné,
qua, wo. Bezestny, kudyž cesty neni. V.

Kufie, e, f. K. kopinata, trigonocephalus
lanceolatus, bad. Fré. 332.

Kufr, u, m., z fr. coffre (kofr). S. N. Der
Koffer. Kufrik, u, kuffriček, čku, m.

Kufstein, a. m., mésto v Tyrolsku. Vz
S. N., Tk. II. 513.

Kuglár, e, m., Lump, Vagabund. Na
Slov. Plk.

Kuglárka, y, f., eine Schlampe. Na Slov.
Plk.

Kuglářstvo, a, n., mámení. Kunstgriff;
Schwank. Na Slov. Plk.

Kuhán, a. m., jistý pták. Ros.

Kuhländchen, Kravarško, krajina na
Moravě.

Kuhrati, vz Skulvati.

Kuhýkati, heulen. Sova kuhýká. Reš.

Kuch, u, m., Oelkchen. Na Slov.

Kuchař, e. m., od kuch (kuchati = vařiti).
Pl. kuchaři a kuchaři (dríve i: kuchařě). Jg.
Der Koch. Mnozí kuchaři fídko vhod krmí
osoli ale neb přesoli aneb nedosoli. V., Lb.
Vz Pán. Kde mnoho kuchařů, nejspiš pře-
soli. Jg. Mnoho kuchařů přesoli kaši (polívku).
Trnk. Ne vše kuchaři, co s dlouhým nožem
chodí. Ros. Když jsi se zrodil k-rem, ne-
chtěj býti fezbarěm; K., jenž z hladu umře,
nehoden hřbitova. Pk. Ne vše k-ři, kdo se
kleece drží. Lb. — Vz Tk. II. 136., 379., 380.

Kuchařčin, a, o, der Kochin gehörig. Us.
Kuchaře veliké, dle Budějovice, ves
u Karlšteina. Tk. III. 76.

Kuchařička, y, f. = kuchařka.

Kuchařiti, il, ení, kuchařivati. kochen.
V. — kde: u dvora. D. — komu. San sobě
kuchaři. Sych.

Kuchařka, kuchařička, y, f., die Köchin.
V. Co do nového hrnečku kuchařka vloží,
tím zapěchati bude, až se rozrazi. Rým. K.
pana N., od pana N. Svěd. To je k., nadělá
plný dům končer (čmoudu = špatná). Na Že-
livsku. Sří.

Kucharky, dle Dolany, ves u Karlšteina.
Tk. III. 54.

Kuchařová, č, f., des Koches Fran, die
Köchin.

Kuchařský, Koch-. K. kniha, úřad, D.,
pisár, umění, Jg., stůl. V.

Kuchařství, n. připravování pokrmů
pro lepší chuf a snazší strávení. Vz S. N.

Die Kochkunst. Kom. S kuchařstvím se ob-
rati. V.

Kuchařstvo, a, n. = kuchařství. Veleš.

Kuchařův, -ova, -ovo, dem Koche gehörig. K. dům. Us.

Kuchati, kuchávati; pytvati, k vaření
strojiti (slov. = vařiti), ausweiden, ansflei-
schen. Jg. — eo koho: rybu, zajice, sle-
pice, ptáky. Us. — kde čim. Sami měšťané
v sobě mečím kucheli. Plk. — se s čím.
= nechutně s něčím zacházeti, worin wühlen.

Kuehba, y, f. = kuchařství. Zlob.

Kuehlanka, y, f., dlouhý kožich s ru-
kávy. Pelz. Mus.

Kuchlice, e, f., ves v Buděj. Mus.

Kuchmiste, a, m., šp. z něm. Küchen-
meister, predni kuchař. Aqu.

Kuchometice, e, f., Küchenkehrerin.
Tkall. II. 13.

Kuchta, y, m., spatný kuchař. Sudel-
koch. Jg. — K., y, f., kuchařka, v opovrž-
livém smyslu. Václ. Hylnar.

Kuchtice, e, kuchtička, y, f. Sudelköchin.
Jg.

Kuchtický, Sudelkoch.

Kuchtictvi, n. Sudelkocherei.

Kuchtie, e, m., łoptrc, čmald, šmařič,
klechtic. Sudelkoch. — K., posluhovač v ku-
chyni, Küchenjunge. Mus.

Kuchtík, a, m. = kuchta. — K., Küchen-
junge. Vz Kuchtíč.

Kuchtiti, il, én, éni = špatné vařiti,
schlecht kochen, sudeln. V.

Kuchyně, é, f., gl. pl. kuchyň, vz -ynč.
Od kuch (kuchaři = vařiti). Die Küche. V.
K. verejná, Garküche, Kosthaus. Kom. Ku-
chyně hostinská; k. obecná, Volksküche;
vojenská, Mannschaftsküche. Csk. Vlastni
kout a kuchyně. V. Nahledni do svě k-
uchyně a poznáš, čeho se nedostává. V., Lb.
Vz Voda. Nahlídá co pes do kuchyně. Jg.,
Lb. Vz Vyzvédać. Kde teplá kuchyně, teplí
přátelé. Ros. Kdež jest mastná kuchyně, tu
much sletí velmi mnoho. Lb., Jg. Vz Přítel.
Větriti po kuchyních, kde se z hrneč kouří.
Vz Mlsný. C. Studená kuchyně. Čtjorové
k. (dobré). K. latinská lekárna. Sm. La-
tinská kuchyně měsce upije. Vz Lékárna.
Lb. Běda té k-ní, která neviděla hospodyni.
Pk. Co kto má v komore, vydáva do k-ně.
Mt. S. Tučná kuchyně dělá hubenou pozů-
stalosf. Hrs. Do kuchyn něčeho dodávati.
Us. Zavřela kuchyni — počernila do. Us.

Kuchynka, kuchynka, y, f., malá ku-
chynč. Br. — K., der Fischkasten der Win-
terhaltung. Gl. 111. — K., potracni trh.
Speisemarkt. — K., y, m., Naschmaul. Vz
Kuchynkař.

Kuchynkář, e. m., kuchynář, veřejný
kuchař, stravovatel, hostinský, ein (Garkoch,
Traiteur (tretér). Mus. — K., Naschmaul.
Sych.

Kuchynník, a, m. Küchenhälter, Trai-
teur. Troj.

Kuchynný, kuchyní, V., Br., kuchynní,
Küchen-. K. hák, Br., kuchynní komín. Haj.

Kuchynský, Küchen-. K. drobné drívi
k vaření, sůl, vino. Jg. K. náradi, ohří-
vadlo (uhelník), střez (dřez, třez, vyplachovadlo); misa, talíř, klesťě na uhlí, sekáček,

840

Kukuk — Kulhánek.

Kukuk, a, m. = kukačka. Ros.

Kukulenka, kukulka, y, f. = kukačka.
Na Slov. Lepši jedna k. nežli tri sta krivanů;
krivan vrza, když to mrza, kukulenka kuká,
když je tepla dost. Na Slov.

Kukurbita, ý, f., nádoba k destillování.
Do ní dá se věc, která se má destillovati
a alembikem (kloboukem) se přiklopi. Vys.

Kukuřice, e, kukuryce, e, f., kukurec,
e, m., turecká pšenice. Zea mais, Mais, tür-
kischer Weizen, Kukuruz. Vz. Čl. 158, FB. 7.
K. obecná, indická, turecká pšenice, turkyně.
K. se žlutým, červeným, bílým, modrým
a pestrým zrnem. Koubl. Vz. více v S. N.

Kukuryči, kukuřiči, kukuryčný, ku-
kuřicový. K. sláma, Kukuruzstroh.

Kukuryčiště, kukuřičiště, é, n. Kukuruz-
feld. Jg.

Kukus, u, m., z něm. Kux a to z českého
kus, díl, podíl na horách, 1¼s horní majet-
nosti; na Slov. tříza, Plk., tríže, Am., střlat.
coxa. Vz. více v S. N. — K. lesní (jejž držitel
dolů n. huti držiteli lesu za bezplatně do-
váňi drívi (lesu) k horám n. k huti na svůj
náklad děla. Vys. — K. bratrský (v prospěch
pokladnice bratrské dělaný). Vys. — K.
dědičný (jejž držitel dolu pro majitele po-
vrchu zemského za škodu dělaní) dolu uči-
něnou na svůj náklad náhradou dělati musi.
Der Erbkux. Vys. — K. obroční, díl obroční.
K. n. díl zameškaný: jehož držitel v určené
době uloženého příplatku nesložil. Vys. —
K. srobodný (pro dobročinný ústav, špitál,
kostel, školu atd.). K. špitální, školní, zádušní,
k. k záduší. Vys. K. si koupiti. Vys. (čtyři
dědičné kukusy na svůj náklad dělati a payo-
vati (bearbeiten). Er. Kukusy dělati, zakládati.
Smlouva Ferd. I.

Kukuvík, u, m., isopyrum, rostl. pryskýř-
níkovitá. Rostl.

Kukybanek, nku, m. Hokuspokus. Dobrý
a šlechetný člověk, kdežkoli lehne, i bez
těch lidských k-ů svůdy dobře lehne (t. j.
bez knězí, bez žákov i bez všeho zvonění).
Bart. Kron. III. hl. 3. pag. 211.

Kůl, (strč kól.). gt. kolu, v obec. mluvě:
kůlu; kolek, lku, kolík, u, kuliček, čku, m.
koli, i. n. Der Pfahl, Stapel. V K. kovaný
(okovaný, obuty), zaražený (beraník); u sábu
dříví: laterník; k držení lodí: lapac, holec;
na kterém se rybařské načení suší: soch. Šp.
K. tenký, tlustý. Kování, střeví, bota na
kolu (Pfahlsehuh.). Nč Čelyy stroj stoji na
kolích. D. Kůl do země vraziti. beramem
tepati, vhítí, D.; koly nabíjeti, vrážeti. V.,
Ler. Zločínce na kůl naraziti, nastrěiti, střetiti,
vhítí, vraziti, vhoditi, jej kolem prohmati. V.,
D. K. ostrý, zatesaný, železem nasazený. L.;
plotový, plotní. V. Zahrada se hradi plotem
z kolá. Kom. Koly tábor obraditi. Rk. K.
železný, u jezu, pod stativa (ve mlnýně), pod
žlaby (ve mlnýně, předprážni, mezní. Jg. K.
obostřiti, opaliti, zatlonci; kolím pobijeti
(unferštítzen), beraniti. Sp. Jest z toho plotu
kůl těhož rodu, remesla, přítelstva). D. Dělá,
jakoby mu (ani) kůl nepohořel (nie nedlž,
se nestari; staví se, jakoby o ničem nevěděl.
Vz. Potutelný. Lb.) Ler., Ros. Ten clovčk
je jako kůl; Ostal jako kůl od plotu (sám,
opuštěný, osířelý) Vz. Opuštěný. Us., Č. Jeden

jak druhý jest z těhož plotu kůl. Vz. Stejnosť,
Lb. Podobný. C. Koly komu na hlavě tesati
(dříví na kom štipatí). L.

Kula, y, f., dríve, posud na Slov. = koule.

Kulacený, gerundet. Us.

Kuláč, e, kulíček, čku, m., kuláfa nádoba
na vino, vodu. Na Slov. — K., kulák, ku-
latý kámen, ein runder Stein. Us. Petrov.
Dch. — K., kulaté poleno. Sáh kuláčů. Us.

Kuláčka, kulatka, y, f., židovka, kulatá
sliva. Us.

Kuláčové drívi = hůlkové, oblé. Us.
Jilem.

Kulák, vz. Kuláč. — K. = kohout bez-
ocasy, jenž má ocas dolů zakulacený. Na
Mor. Mřk.

Kulan, a, m., equus onager, ssavec z rodu
koňů, podolný k oslu; žije v Tatarsku. S. N.
Kulaše, e, f., moučná kaše, Mehlbrei. Na
Slov. Plk.

Kulatan, a, m., pinnotheres, koryš. Rrok.
Kulatěnec, nce, m, sphaeranthus. Rostl.
Kulatěti, éji, čl., čni, rund werden. Jg.

Kůlati = kouleti. se po čem. MM. —
eo komu. Kůlaj mně maminko košulenku,
já si pojedu pro milenku. Juž je košulenka
vykůlaná, juž je děvečka výjednaná. Mor.
Pís. 268.

Kulatička, y, f., cephalanthera. Rostl.

Kulatina, y, f., plod polni luštinatý: hrách,
čočka, vika atd. Us. v Krkonoších. Hülsen-
frichte.

Kulatiti, il, cen, ceni, kulativati, rund
machen, runden. — eo. Soustružník kouli
kulatí. Sych. — eo čím: rukon. — se od
čeho. Od dobrých kousků tvář se kulatí. Sych.

Kulatka, y, f., okrouhliee, hrnuška. Us. —
K., kulatá sliva, kulačka. Us. — K., druh
bohů. Ve vých. Čech. Jir.

Kulatoblizník, u, m., luffa. Rostl.

Kulatolusk, u, m., sphaerolobium, rostl.
vikyvotitá. Rostl.

Kulatoplodý, runde Fruecht tragend. Rostl.

Kulatorožka, y, f., sphaerocera, hmyz.
Krok.

Kulatosť, i, f., die Runde, Rundheit, Rund-
dung. V.

Kulatý, kugelrund, -formig, kugellicht. V.

Kulavě, běžné, spěšné, rollend. Roš.

Kulavost, i, f., běžnosť, spěnosť. Jg.

Kulavý, eo se koulá (koulí), běžný, spěsný,
rollend. Jg.

Kulhatý, kusý, stumpf. Us. k Bavorům.

Kulčák, a, m., alter Hengst Us. Polič.

Kulčiba, y, f., Breehnuss. Jg.

Kule, vz. Koule.

Külec, lce, m., malý kůl, Pfählehen. Vz
Kůl. Us.

Kulečka, y, f. = kulíčka. Na Slov.

Kulečník, u, m. Billard. Na kulečníku se
hraje kulemi ze slonové kosti, které tagem
(ktyč) do jistých děr kulečníků se vražejí,
kterým tagem směr běhu se dává (Mřk.).
Na kulečníku unoho peněz prohrál.

Kulek, lku, m., malý kůl, vz. Kálec.

Kuleti, vz. Kuleti.

Kulha, y, m. a f., kdo kulhá, ein Hin-
kender, eine H-de. Jg.

Kulhánek, nka, m., kulhavec, ein Hin-
kender Ros.

Kulhati — Kultura.

841

Kulhati, kullhávati, klecati, hinkend, humpen.
V. — abs. Ten kůň kulhá. — na eo: na
pravou, na levou nohu. Us. — za kým, po
kom. D. — se na čem: na berlích. Kom.
— K. v Krkonošich: bejheleef, bejheléef. Kb.

Kulhavě, hinkend. K. choditi, kulhati,
hinken. Jg.

Kulhavec, vce, m. — kulhánek. — K.,
choleva, hmyz. Krok.

Kulhavěti, 3. pl. -věji, hinkend, lahm
werden. — od čeho: od uražení. V.

Kulhavice, e, f., v Krkonošich: jídlo
ze spařených housek. Kb.

Kulhaviti, il, en, ení, chromiti, hinkend,
lahm machen. Ros.

Kulhavka, y, f., neduh kopytní, holavé
nohy, Klaunenseuche. Ja. Ovce (krávy) mají
k-u. Us.

Kulhavosť, i. f., kulháni, das Hinken. Res.

Kulhavý, hinkend. V K. kůň, Us., pří-
čina, výmluva (nepravá, neplatná). V. V chra-
vatý zvon nezvoň, vlka na kulhavém koni
nehon. Rým. Při kulhavém kulhej (říč se
lidmi). Jg. Na kulhavém přijel (koni pozdě).
Na kulhavém přísel (kulhavý). Ros Počíame
na kulhavého posla — na další zprávu. Ros.
Kdo se chce kulhavěnu smáti, musí sům
rovně státi. C. Kdo kulhav, nechodě k tanči
do kola. Vz Bosý, Bázlivý. S. a Z. Kulhavý
chromý, největší hromy (jest velmi měnový).
Lb. — na čem: na téle. Pal. IV. 328.
nač. K. na obě noze, V., na pravou nohu. D.

Kulhoš, e, m., choleopus, lenochod. Krok.

Kulička, y, f., Das Kügelchen. Kuličky
bolové červené, cídeči, gumanovén. klokativné,
lakové, muskátové, na skvrny, tartarové ze-
ležité, třyplové, ultramarinové, zeležité. Kh.
K. z hlíný délati. Us. K. k hráni. Ball. D.
K. na skvrny, Fleckkugel. K. sememné. Um.
les. — K. — kusa, kulatá slepice. D. Vz
Koule. Kahlarschel. — K-ky, běhounky,
Posten — kule trochu větší nez hrách. Sp.

Kuličkovati, ballotiren. Rk.

Kulifaj, c, m., staroch, ein alter Knaster-
bart. Plk. Na Slov.

Kulifajka, y, f., stará baba, alte Vettel.
Na Slov. Plk.

Kuliferda, y, m., dle Despota. To je
k. — lisák, chytrák, Schlaukopt.

Kulich, kuluch, a, kulišek, ška, m. —
sluka polna, Brachschnepfe; druh sovy, sejček,
surnia noctua. Kauz. Us. — K., schlauer
Kanz. Počkej kulíšku, dáme ti! Sych. —
Kulišek, pištala k napodobení křiku kuli-
šího (k lapáni škodného ptactva). Sp.

Kulicháni, n., křík kuliši. Sp.

Kulichati, kulichovati, wie der Kauz
schreien. C., Mus.

Kulík, a, m. Kulíči podobaji se tvarem
těla slukám, mají však hlavu kulatou, zobák
bez citlivé blány, veliké oči a zadní prst
zakrýmělý aneb žádný. Dytík, kulik, čejka,
pisila, ústříčnik. Kulík říčni, charadrius flu-
viatilis, Regenpfeifer; k. obecný, pluvialis
apricarius. Frč. 346.

Kulínek, nku, m. — kousek, Stückchen.
Na Slov. K. chleba.

Kulisa, y, f., Coulisse, postranní závěsa
v divadle, postranice. Rk.

Kulišek, ška, m., Vz Kulich, Sýc.

Kuliši, Kauz. K. příbuzenstvo. Č.

Kuliště, č., n., Kegelplan; Billard. Rk.

Kuliti, 3. pl. -li, kul, il, en, ení; kouleti,
kulivati, kutáleti, rollen, kollern, wälten. Y. —
eo po čem, kudy: po zemi. Us. — čím.
Sem i tam jim kouleti. Jg. — čím kam:
kouli do kuželek. — se. Větry se kouleji
 po dolech pohybují, obilhaji). Vys. — se
 od čeho. Jablko od jabloně daleko se ne-
kouli. Cib. — se po čem. Po cihlách se
kulil. Šele. — Vz Kouleti.

Kulka, y, f., eine kleine Kugel, Kügelehen.
K. olověni, do rnenice (Gewehr-, Schiess-
kugel), V., obalená, prílehavá, klochtová
(Lauf.), pukavá (pukavka), kulatá, okrouhlá.
Sp. K. říč, nhodila, razila. Sp. Dráha, povrch,
uderěni, rana, krček n. čípek (kde se při liti
odřízne) kulky; pytlik, forma n. tvoritko,
skríně, vytalovák (ráček, výkrut, parátko,
vytahák) na kulky. Sp. Dáti někomu kulkou
(střěleti ho). V. Kulkon nabiti. Jg. Kulkami
stříleti. D. Stříleti stribrnými kulkami. Vz
Porušený soudec. K. se chybí, ale nechybí
se maténo slovo. Pk.

Kulkatý — mndělatý. Jg.

Kullý — to, co se kouleti dá, nebo což
kulato jest. V Opav. Pk.

Kulm, Chelumno, Chlum, místo v Prus.

Kulminace, e, f., z lat. ercholení a hlu-
bočení znamená v astron. průchod hýzdy
n. vůbec některého bodu na kouli ncheské
u svém denním běhu skrze poledník a rozé-
znává se horeysi k. či vreholení a spodní k.
či hlubočení. Kulmination, Durchgang der
Sterne durch den Mittagskreis. S. N.

Kulna, vz Kohna.

Kulnice, e, f., kulatá hráška. Us.

Kulobiti, n. Kugelregen. Čsk.

Kulohnět, a, m. Erdochse, brouk. Rk.

Kulochyt, u, m. Kugelfang. Deh.

Kulolej, e, -ijee, jee, m. Kugelgiesser. Rk.

Kulomet, u, m. Druh děla. Stran frasi
vz Dělo. Fr. mitrailleuse.

Kulometee, tee, m., ein Grenadier. Zlob.

Kulometný. K. batterie. Mitrailleusen-
batterie. Čsk.

Kulovati, kouleti, kugeln.

Kulovatina kulatina.

Kulovatosf, kulovitosf, i, f. = kulatost.

Kulovatý, -ovitý, kugelicht, kugelförmig.

Kulovitý. K. sloh, složení. Nz.

rund. Us. K. tělo, Sedl., koule.

Kulovnice, c, f, flinta, Kugelbüchse, tažená
rnenice, do které se kule nabíjeji. — K.,
váček na kulky, der Kugelbeutel. Sp.

1. Kulový (sferický), sphärisch. K. úseč,
úsek, výsec, výsek, povrch, kruh, trojůhelník,
trigonometrie (trojůhloměrství), zreadlo. Nz.

2. Kulový most, lépe: kolový.

Kult, u, m., z lat. cultus, obřady církevní,
bohoslužba. Rk. Kultus, Gottesdienst, Kirchen-
gebräuche.

Kultivovati, z lat., vzdělávati, kultiviren.
Pk.

Kultuk, u, m. Vz Huba.

Kultura, y, f., z lat., vzdělání, vzdělanosť,
zvl. vzdělanost lidského pokolení, Bildung.
S. N. Kultura rozšířovati. K. se zmáhá. —
K., vzdělání země, zvl. slovou k-y sadby
lesní. S. N. Kultur, Anbau, Bearbeitung.

Kunino — Kúpel.

845

Kunino město. Vz Kunstadt. Vz Kunstadt.
Jinde často: Boček z Kunstatu, z Chunstata.

Kuniř, e. m. — kanec. Na Slov.

Kuniti, il, èn, èni — šukati, hledati, su-
chen. Na Mor. Co kunis? Us.

Kuňka, y. f. Zába. K. ohnivá, bombinator
igneus; k. smrdutá, pelobates fuscus. Frè. 315.

Kuňkati, kunkati, kuňkavati. — abs.
Zába kuňká, quakt. Us. — se s čim = vá-
hati, zimpern, saumen. Rk. — co mumlati.
ruzenen.

Kuňkavý hlas, raunzend. Zlob.

Kunovitý, vz Ssavel. Frè. 390.

Kunovka, y. f. Fuehsmütze. Us.

Kunst, kunšt, kunstík, u. m., šp. z něm.
Kunst, umění, uma. — K., ert, Scherz.
Schwank, V., Jel., St. skl. — K., lest, List.
Kunstgriff. Troj. — K., umělé zařízení hor.
Pr. — Jg.

Kunstér (kunstýř), e. m., šp. z německého,
uměleč, Künstler; ertorník, Possenreisser.
Plk. — úskočník. Lom. — Jg.

Kunstérský, na Slov. kunstárský, šp.
z něm., umělecký, Künstler-, künstlich. Jg.

Kunstérstvo, na Slov. kunstárstvo, a n.,
šp. z něm., umělost dílo, umělost díla, die
Künstlichkeit, künstlich gemachtes Werk. —
K., ertérstvo, Kurzweiligkeit, Spassnachberei.
Plk. — Jg.

Kunstovný, kunstovný, — ni, šp. z něm.
umělý, uměle delany, strojeny, künstlich. Plk.
— K., ertorný, sprýmocni, seherhaft. V.

Kunsaff, u. m., kunsoft, das Einverständ-
niss, die Verbindung. Arch. (G. 111.).

Kunstat, u. m., v listu z r. 1398 Kunino
město (Arch. 1100), v Brněnsku. Vz S. N.
Vz Kunino.

Kunt, a. m., Sehlaukopf. To je pěkný k.
(pěkná kopan.)

Kuntor, a. m., z lat. commendator. K.
rádu. V. Kal. p 379. (G. 111.)

Kunzendorf, u. m. Tk. III. 292. Kun-
ice u Dvorec u Hranie na Mor. 2. U Bo-
humina a Frydku; Kunčinoves u Rychnova.
Vz jestě Kunčice.

Kunžvart, u. m., Königswarth, Kuse-
warta, Bärenloch, v Cechach v Písekku. Vz
S N.

Kup, u. m., kupování, koupě. der Kauf.
Darmo uměl, kup nastal. Prov. Kteréhož
kupn a prodeje my — moci tohoto listu na-
seho — potvrzujeme. (V slez. list. obyčejná
formule, n. p. 1536.) Zb. Dal synovi kup
na dům. Sych.

Kupa, y. f. z koř. kup (kypěti). Gb. Hl.
145. K. kopa, kromada. K. sena. V. Haufe.
Vz Kopka. K. hory. Vz Hora. — K. Na
Slov. krhla, nádoba na vodu, die Kufe, ein
Gefass. K. na sůl. D. — K., kupy, oblaky
kulorité, kopečm podobné, die Haufen. Lpr
— K. — řeka Kulpa, přitok Savy. Vz S. N.

Kupadlo, a. n., lepe než kupadło. Vz -dlo,
Badeort, Schwenme. K. oveŕ Ben. V., Br.

Kupcová, č, f., die ‚Nová‘, die Kauf-
münn.

Kupěek, ečka, m. = kupec, Št.; kdo koupiti
chee. Aqu.

Kupěk, a. m., malý kupec. — K., hra
na kupěka = pod hromádky, Kartenspiel
unter Häufeln. Us., Deh.

Kupěři, e. m., obchodník. Zlob.

Kupěti, 3. pl. či, kupč, če če), il, en,
eni; kupčivati. Starí mají imperat.; kupě,
kupete. Jg. Handel, feilschen, vermarken,
verkehen. — abs. Kdo kupč, aby se ne-
zavedl, znej cenu peněz. Kom. — v čem:
ve viné, ve stříbře, v železe atd. v suknech,
Br., v knihách, V., v něči zemi, Kram.
v sondech. St. — čim: penězi. Opt. Chtěl
čely jejich k. Lom. — s kým. Bs. — oč:
Kteríž o duše lidské kupči. — kým,
jak. A lakomě skrze vtipně vymyslené
věci vám k. budou. V.

Kupěivý, kdo rád kupči, kanflustig. Jg.
Küpě, č, f. = koupě. Kauf, Waare. 1465.
Boč.

Kupec, pce, kupeček, čka, m. — K., pro-
dávající obchodník, der Kauf-, Handelsmann.
Velkokupec, k. ve smíšeném zhoži, ve stříž-
ném zhoži, v přízi, plátnou, víně, sútkné, v ni-
tích, v papíra, v zeleze, atd. Kramčír, tar-
marčeník (vetešník); k. cestující. S. a Ž.
(Walter). Kupec kuptevi provozující zhoži
odjimad přivezení ne bez zisku prodivají.
Kom. K. kněh. Kom. K. v obliž. V. K. od
eytěr peněz. BN. K. svě obchody a kupěcké
behy spravnje. BN. Kupec již je na ka-
hánu (na kaháni). Vz Korib. D. K. sebe
streze, a jiného striží. Č. K. když chvalí,
sálí. Č. Trefil k. na kramáře (— hlaŕ na
hlaře, vz Podobný. Lb. K. pravdomluň. (je
ako) voják milosrdný. Mt. S. Vz Rb. 267.
— K., kdo kupuje, der Käufer. Našel do-
břeho kupec. Mám, dostal jsem kupu dům,
na obliž. Jg. Na dobrou kupni netřeba
kupeč pobízeti. V. Prodavač cení, kupec
trži, až snží. Kom. — Vz Remeslo a vce
v S. N. Tk. II. 510.

Kupecky vzdělaný člověk, im Kaufmauns-
geschäfte ausgebildet. Deh.

Kupecký, co ke kupteví se vztahuje,
Kaufmanns-, kaufmännisch. Kupecký obchod,
živnosť vésti; k. město, loď, koráb, V., mlá-
denece, kram, společnosť, dům, sklep, sklad,
zhoží, vůz, registra, právo, Jg., dvíř, snd,
stroj, D., stav, sloh, národ, podhledanosť,
účetní rozvyša, firna, nadpis, podpis, míst-
nosť, jednatel, potřeby, list, Sp., prejimatel,
rozesylatě zhoží, knihvedonej, pokladník.
S. a Ž. Kupecké věrování a ženský pláč na
koree se nesměří. Pk. Vz Obchodní, Trzební.
S N.

Kupectví, n., obchod kupecký. Handlung,
der Kaufhandel. Jg. Kupectvím se živiti; k.
provozovati, provoditi (kupěti). V. Uěi se
k. Us. K. na morí. Th. — Br. — K. koupě,
zhoží, die Waare. Sklad rozličného kupteví
a zhoží. V. Lodi s kuptevím. Har. Jedni
kupteví svá vykládali, druzí nakládali. Br.
Všech k. první sklad v Praze byl. Kn.

Kupectvo, a. n., kuwei, die Kaufmanns-
schaft, die Kaufleute, das Kaufmannsgre-
mium. Jg.

Kupeček, čka, m., malý kupec, kleiner
Kaufmann. Zlob.

Kupečník, a. m., kupčík, ein Kauflustiger.
Zlob.

Kupečnosť, i. f. Kanflust. Zlob.

Kupečný, kanflustig. Jg.

Küpel = koupel.

846

Kupení — Kuřátko.

Kupení, n., das Häufen, Gruppiren, Jg.

Kupidlo, a, n., v Krkonoších a v již. Cech. (Bž.) = peníze. Kb. Dala na sobě znáti, že by nějaký statek radi v Cechách koupili, ano již kupičda nebylo. Břez. 232.

Kupina, y, f., kupka srostlých rostlin, vlasův, srsti, Büschel; černé maliny; hromada, Haufe. Jg.

Kupinec, nce, m., kupa (sena), Haufe, Henschober. Jg.

Kupinovee, vce, m., batis. Rostl. Klumpenbeere.

Kupiště, č., n., okoliště, der Schoberflecken, die Scheibe. Když se má seno z louky domů bráti, rozhaznijí se kupy do kupišt. U Byd. Mý. — K., kopiště. D.

Kupitel, e, m., kdo kupuje, der Käufer, opak kupee, der Verkäufer. Aby naši k-lé vždy při tom zboži bez zmatku zuostali. Kn. Tov. 96. A jestliže bych své zboži odbyti chtěl, k-le svého k tomu mám držeti a přivěsti. Tv. 4. — Tv. 151. Pakliby k. nechtěl od küpení ustoupiti. CJB. 367. K. statku. Žer.

Kupiti, il, en, ení, häufen. — co: seno, jetet (do kopek shrabovati, dávati. — se, sich häufen, gruppiren. Dch.

Kúpiti = koupiti.

Kupka, vz Kapa. — Na Slov. = koflik. Koll.

Kupla, y, kuple, e, f., die Kuppel. K. na chrámu. Kram. Vz Kostel.

Kuplet, u, m., z fr. couplet (kuplé), sloha pisné. Rk. Absatz, Strophe, Lied, Spottlied.

Kupliha, y, f., koliba, numenius arquata, der Wettervogel. D.

Kuplíř, e, m., svodník, Kuppler; kupliřka, y, f., svodnice, svaděčka, Kupplerin; kuplířství, die Kupplerei; kuplovati koho s kým, kuppeln. D.

Kupmo, käuflich. Ros.

Kupné, čho, n., daň z kupu. Který by sobě tam chaloupku koupil, aby kupného tří čtvrtě ovsa dal. 1587.

Kupní (trhový): vče, peníz, cena, summa, J. tr., list, hodnota, kniha, účet (faktura), místo, pramen. Sp. K. smlouva, lepe: trhová. K. cenu při odevzdání zapraviti sluši. Pr. Kauf, Einkaufs.

Kupný, hromadný, haufenweis. Č.

Kupochtivý, šp. m. kupец, kupovatel. Bs.

Kupola, y, f., kupolovitá klenba jest klenuti, jehož základní plocha a vodorovní průseky činí kruhy. Vz S. N.

Kupon, u, m., fr. coupon, od couper = střihati, ústřížka úroková, Nz., ústřížek úrokový, nátržek, Sp., úřezka úroční u státních papírův. Rk. Arch kuponový; kupony platići, Sp.; kupony se vypláeji (ne: vyplácí). Sv. Vz více v S. N.

Kupovač, e, m., kupující, der Käufer, Abnehmer, Kunte. Kupec odrazil své kupovače. Kupovači kupují zboží. V. Kupovače odvolávati (od jiného k sobě). Sp.

Kupovačka, y, f., die Käuferin. D.

Kupování, n., das Kanfen. V.

Kupovatel, e, m. = kupitel. Reš.

Kupovati, vz Koupiti.

Kuprejtýř, e, m., kdo déla alabastrová díla. Mus.

Kupres, u, m., cypříš, Cypresse. Jg.

Kuprový, z lat., cuprum, mědený, Kupfer. Rohn.

Kuprowitz, Kopařovice na Mor.

Kupsobě, m. Darmodal uměl, Kupsobě nastal. Prov. Nun heisst es bezahlen, wenn du was haben willst. Jg.

Kur, u, m., z ném. Kur = rolení cisaře. V. — Kur, a, m. = kohout, zastr. Vz Kura. Pk. K. alpský, lagopus alpinus, pták třetevovitý. Fré. 350.

Kůř = kouř.

Kůr, m. chor, z zogós, vz Chor.; k m. ch. Gb. Hl. 108. Kůr literacký. Vz Literat. K. andělský.

1. Kura, y, f. = slepice, die Henne. Vz Pták. Kury činžovní, die Zinshühner (Kn. tov.), pastevní, die Weidehühner (dávané vřelnosti za užívání pastvy). Gl. 112. Jak by kury pohrabaly číka se o špatném pismě. Č. Neví, kolik kur doma. Kochan nevěděl, kolik kur doma měl. Vz Nesmíže. Dal. Č. Zapěly ho kury (zapomenut). Vz Zmízení. Č. To sa mu len tak pofapilo, ako slepej kure zrno. Mt. S.

2. Kura, y, f. 1. z lat. eura, léčení, die Kur. Tato k. mu nepomohla. To je dlouhá k. V kuře mítí nemocného. Zlob. — 2. Z fr. cour, dvorné chování se k někomu. Kuru někomu délati, řezati, lepe: dvořiti se mu. S. N. Vz Cour.

Kůra, y, f., kora, venější vrstva rostlin. Die Rinde, Baumrinde; Brotrinde. Nejsvrehnéjší čáš kůry: koráb. K. hodlava, loupaná: loupež; zemská, Erdrinde, Sp., hladká, rozsedlá, roztrhaná, v papirovitých proužích se slupující, houbovitá, šupinatá, korková, stromová, Čl., buková, kassie hřebíčkové, mahagonová n. mahonová atd. Vz Kh. 346. — 347. Kůru loupati, dráti, klabati. Sp. Kůru hloze s kazami kdo jen povrechně věcí se dotýká mluví, hlouběji do věcí nevniká; kdo povrechně jen něco činí.). Vz Mluveni. Č. Hladký co dubová kůra. Vz Hrubý. Něhledě na kůru, ale na dřěn. Pk. — Ostatně vz Kora a S. N. — K. na ráně: strup, škára. Sp. — K. na ovoci, die Rinde. Kom.

Kuřacník, a, m., kuřatník, Hühnerhändler. D.

Kuřák, a, m., kuřič, Tabakraucher. D.

Kurancovati, vz Korancovati.

Kuránek, nka, m., ryba, sumec, Wels. Us.

Kurač, e, m., kuřátkář, drůbežník, Geflügelhändler. Zäp. měst. 1449.

Kuřárna, y, f., Rauchzimmer.

Kuratela, y, f., lat., opatrovničtvi. Rk. Vormundschaft.

Kuřatka, y, f. K. žlutá, clavaria flava, kyjanka žlutá, gelbe Bärentatze. Čl. 181.

Kuřátko, a, n., kuře. Kuřátka na nebi, souhvězdí. V. Vz Slepice (na konci). Hvězdy řečené slepice s kuřatky. Reš. Hledejte toho, jenž učinil kuřátka i Oriona. Job. 9. Asijsti básnići mluvi zhusta o dvanácteru nítí nebooli provážejících plejad (kuřátek), odtud objasňuje se Job. 18. 31. Zdali zavázati můžeš rozkoše kuřátek? Na toto místo naráží příslaví: Nezda se uměti kuřátka rozvázati. Dělá, jakoby neuměl kuřátka rozvázati a jest pravý fras. Zk. Kuřátka pískají. Us. K. chce

848

Kuřinka — Kurva.

Kuřinka, y, f., polycarpum. K. čtvero-
listá, p. tetraphyllum. FB. 80.

Kuriosita, y, f., podivnosť, zvláštnosť. Rk.
Seltenheit, Kuriosität.

Kuriosni, podivný, zvláštní, kurios, selt-
sam, sonderbar.

Kurios-um, a, n., podivnosť, neobyčejná
vce. Rk.

Kurír, vz Kurýr. V.

Kuřirovati, z něm. a to z lat. curare,
lčěti, kuriren, heilen. — **koho čim.** Vz
ostatně: Lčěti. Na Slov. lépe: kurovati. Plk.

Kurit = topiti (v peci). Na Slov. Kd.

Kůřiti = kouřiti.

Kuřivody, pl., f., gt. Kuřich vod. Hühner-
wasser, též Freistadt, v Boleslavsku.

Kuřivý, zastar. = kouřivý.

Kurka, y, f., malá kura. Hennchen. Jg.

Kůrka, y, f., od kůra. Muohý chlebem
pohrdal a suchou kůrkou za vděk vzal. C.
Lepší k. v kapse nežli bažant v povětři. Hrs.
Vz ostatně: Korka.

Kurkas, u, m., curcas, rostl.

Kurkuma, y, f., kořen rostliny východo-
indické z rádu zázvorovitých (amomeae: cur-
cuma longa. Sfk. 599.

Kurkumin, u, m., žlut kurkumová, barvivo
kořene kurkumového. Vz S. N.

Kuřlak, a, m. kurák. D.

Kuřlavka, y, f. Rauchtabak. Jg.

Kuřlavý, Rauch-. K. tabák. Jg

Kurňa, y, f. — kurárna. Rauchstube. Th.

Kurnaz, a, m. = kance. Na Slov.

Kurní, -ný, od kur, Hühner-. K. dvůr,
Zlob, trh, Hühnermarkt. V. K. trh, místo
Tk. II. 540.

Kůrní, od kůry, Rinden-. Um. les. = K.,
Chor.

Kůrnice = kornice.

Kurník, u, m., od kura = slepice; šp.
tedy kůrník. Hühnerstall, -haus. V. Stran
synonym vz Dům. Krade se, eo liška z kur-
níku. Prov. Slepice do kurníku zavřiti, z kur-
níku pouštěti. Slepice snesla v k., sedí nů v k.

Kůrník, a, m., chorník, Choralist. Háj

Kuřno. Jest ní k. chce se mi kouřiti. Kb.

Kurný. K. ptactvo, Geflügel. Koubl.

Kuromrtvý, **Kuromrtvice**, ves u Bílé
Hory u Prahy, zrnizela. Tk. I. 615., Tk. III. 84.

Kurony, pl., Kursko, Kurland v Rusku.
Vz S. N.

Kuropění (ne: kůropění; od kura), kur-
pění, pění kur (kourův, kohoutův) = kókr-
hání, das Krähen des Hahnes am frühen
Morgen als Zeitangabe gebraucht. Od pění
kur až do východu slunce; Kněz, který by
pil po pění kur na krátké nocí letní, na
druhý den aby měse nesloužil. V. Kal. 133.,
428. Do kuropěnie séděch. Rkk. 58. V úterý
po třech králech v kuropění. V. Před kuro-
pěním. Bl. Nevito, kdy rijde Pán, večer-li, či
o půlnoei, či v kuropění. V.

Kuroplach, a, m., ein feiger Hitzkopf. V.

Kuroptevnice, e, f., Rebbuhngarten. Rk.

Kuropťva, vz Koroptev.

Kuropťvár, e, m., druh psů na koroptve,
derWachtelhund, canis extrarius. K.hispansky,
hladký, plamatý, lviček. Ssav. Na Podě-
bradsku druh sokolů, kteří hlavně kuropteve
chytaji. Fr.

Kuroptvi = koroptvi.

Kuroptviče, etc., n., korotviče, junges
Rebbuhn. Us. Dch.

Kůroveč = koroveč.

Kurovitý n. hrabavý (šp: kůrovitý. Km.),
vz Pták, Kura.

Kuřovna, y, f., Dch., = kuřárna.

Kurs, u, m., n. z lat. cursus, běh, oběh n. mena
peněz. Cours. Výrazu toho užíva se v kupectvi
při mimomistních směnkách, státních a jiných
cenných papirech, potom při ražených cizích
i domácích mincích v témž smyslu, jako při
zboží významu cena. Vz více v S. N., Měna.
Hnutí měny. Měnný, kursovní rozdíl. Učet
z měnných rozdílův. Dle kursu něco kupovati.
Mince dle kursu. Stav, zvýšení, změna kursu.
Ztráta při měně (kursu). Šp. = K., běhškolní,
Semester. K. pro čekatele stábního důstoj-
nictva, Stabs-Officiers-Kurs. Čsk.

Kursiva, vz Pismo.

Kursko, a, n., vz Kurony. Pk.

Kursovní: měnný.

Kuršit, u, m., med. lat. cursetus et corsetus,
fr. corset = thorax, tunica. Výb. I. Drahé
svrehní roucho rytírské. Vz Krzno. Jir. Ein
Pelzüberwurf mit über Aermeln, der mit
Seide und Wolle überzogen war; die Ritter
trugen ihn über die Rüstung. Ze slov. krzno.
Gl. 112.

Kurt, u, m., u zedníků šp. z něm. Gurt,
pás (u klenby). Knp.

Kurta, i, f., kurfák, a, m., holubice a holub
jistý. Us. Dch.

Kurta, y, m., kurták, a, m., kurtavý =
kusý, komolý, stutzschwänzig, abgestutzt. Na
Slov.

Kurtisan, a, m., vz Kortyzomn.

Kurtka, y, f., kurze Jacke. Mus.

Kurue, e, m., křížáčký vojin; buříc; Turek,
Tatar. Na Slov.

Kurva, y, f. (hurva), kurvice, e, kurvička,
kurvinka. Sr. řee. zovqy = dívka. Cf. Prk.
kraee o tvoření slov. str. 9. Die Hure. Ditě
z ní: z kurvy n. kurvy syn (deera), pankhart,
bastard, kopřívěc, ze smilstva, nerádně, z ne-
rádného lože zplozený, narozený, nejistého
otece syn. V. — Někomu z kurvy synů spílati,
kurvy synů nadávati. Jg. Nevěstky (kurvy)
stud svůj mrhaji. Kom. Obecněm ženkán
(psicem, kurvám) cej přípělit. Kom. Kurev
si hleděti. D. K. běhlá, Obecná, bez studu,
nevěstka, vandrovnice, popeněžnice, haldečká,
k., halda, neřest. V. Po kurvách jiří; smilstvem
hanebným s kurvami se przniti. V. Nadával
jí kurev haldečkých, prakuren v a dupovaných
kurev. Svěd. 1570. Pravil, že by to radši
běhlé kurvě dal; Nadala mi nosatých kurev,
svodných a zlodějských; Lže jako duplo-
vaná areikurva. Svěd. 1569. Vz Rb. 267.
Kurvy smilné a chlipné. Štele. Pán Bůh smutne
srdee těší, k-y topí a lotry věší. BN. — Pozn.
U Roudnice řikají matky děvčatům kurvičko-
nejsouce si vědomy vlastního významu slova.
Mnohdy bývá slovo toto výrazem lásky ma-
terské: „I ty kurvičko' říká matka usmívajie
se, učiní-li děvce něco nového atd. Špd. Tak
prý i v Kolinsku. Prk. I jinde v Čechách
ano i na Slov. Fr. — 2. Z lat. curvus =
křicka, křivá čára. Rk.

850

Kuše — Kutý.

Kuše, e, f., kušice, kušička = luk s napi-
nadlem a sochou. Armbrust. Ros. K., ballista,
arcuballista, vlastně luk na soše upevněný,
který se napinadlem natahoval a jazyčkem
k soše přidělaným spouštěl. K. byly veliké
a malé. Z malých šipy, z velkých kamením
stříleli. Hrš. Km. II. n. b. 119. K. nosná,
vozná. Jg Kuši natáhnouti, napiati, na ořech
přiložiti. V. Střelec z kuše. V. Z kuši stříleti.
V. Kameni z praku a totachů, šipy z kuši
vyhazovali. Kom. Cert kuši veŕ, když je
napiatá. Ros. Rozdíl mezi kuši, lukem, samo-
střilem a lučištěm. Jg. II. str. 232. Vz S.
N. — K. = wrcha, mršina, Luder. Dal. —
K. = duše ve frasi: Na mou kuši! Us.

Kušěcný, Armbrust-.

Kušička = kuše.

Kušna, y, f., z Gosche, jest příliš nízké.
Jg.

Kušni, Armbrust.- K. střelec. Tur. kron.

Kušníř, e, m., šp. z něm. Kürschner, na
Slov., = kožišník. Plk.

Kušovati, z fr. coucher, mlčeti. Kuš n.
kušuj. Vz Kuš.

Kuštra, y, t. a m. = kostroum, kostrbatý,
em Zottiger, Zerraufter. Na Slov.

Kuštraviti, kuštriti, il, en, ení, zerraufen,
zersausen. Na Slov. Plk.

Kuštravý, kostrbatý, zottig, zerrauft. Na
Slov.

Kut, i, f., káznice, Zuchthaus. Ros.

Kut, u, m. = kout. Kázdž v jiném kutě
(druh druha se straní). V Přerov. Kd.

Kuta, y, f., kláda, Block, Hand-, Fuss-
fesseln. Ros. = Kutý, nášlapky, eingetre-
tene Schneeballen in den Hufen der Pferde
o. an Stiefeln. Boč.

Kuta, dle Bařa. Hoň sobě kuťo. Prov. Mus.
III. d. 47.

Kutací šachta, der Schurf, v horn. Us.

Kutác, e, m., pohrabáč. Na Slov.

Kutáleti, se po čem: po zemi. Ml. atd.
Vz více v: Kotáleti.

Kutalour, u, m. K-rem (valourem) kouli
hoditi (= kutaliti). Ros.

Kutati. co: mineralie v jich ložištich
hledati (kopáním sachet, štol, zákopů, nebo-
zezem), schürfen. Vys. — za čim: za ka-
menným uhlím. Vys. — Ostatně vz Kutiti.

Kutě, ve frasi: Jiti na kutě = spat. In
sein Nest gehen, schlafen gehen. Us. Psí k.,
psinec. Hundsbude. Dch. K., špatná, škaredá
chalupa. Na Mor. Mřk.

Kutě, vz Kotě. V Bydž. Mý.

Kůtek (zastr. kotek), tku, m. = hlezno,
kutník, der Knorren, Knöchel. V., Kom. Sukně
až po kůtky. Ros. — Kotky vepřové, Schweins-
füsse. D. — K. ku hráni, Würfel zum Spielen
V kůtky hráti. V. — Ostatně vz Kot.

Kutelný, kujný, hammerbar.

Kutěř, kutýř, kutnéř, kutnýř, e, m. Schürfer.
K., osoba, jež od úradu vrchního povolení
ke kutání obdržela. Vys.

Kutěřský, Schürfer.- K. práce, právo,
znamení (tabulka). Vys.

Kuthan, kutan, kutchan, u, m., nádoba
kuchyňská, pánev bez nohou, pekač, die
Pfanne, Bratpfanne. Kuchař na k-nu smaží.
Kom. Kuthan rendlika trestá, jsou oba černi.
Prov. K. podobná nádoba na uhlí, ke kouření,

die Glutpfanne. V. K. plný uhlí řeřavěcho.
Ben. V.

Kutica, e, f., otvor a komůrka před kamny,
kde se z venku topi; chatrný dům. Na Slov.

Kutil, a, m., kutici, dovádějící, der aller-
lei treibt, Schäkerer. Us.

Kutilka, y, f. K. písková, sphex sabu-
losa, samotářská, černá vosa, S. N., die Fré.
169. ammophila sabulosa. — K., die Schä-
kerin, Vz Kutil.

Kutina, y, f., čeledník, Gesindestube;
malé krámký, budky, Us. Bolesl.; kout,
Winkel. Jg.

Kutiti, 3. pl. -ti, kuť, tě (ic), il, cen, ení;
kutati, kutivati; od ku-ji, t je vsuto. Sf. K.,
kopati rukou neb nohou, hrabati, wühlen,
graben, rütteln; dělati, tropiti, pěchati, trei-
ben, thun, schäkern. Jg. — abs. Kuře kutí
(hrabej). D. Kuře nerádo nadarmo kutá. Ros.
D. K. = doly zaražeti, schürfen. Vz Kutná.
Am. — co. Co kutite (děláte) čtverći? Sych.
Ten dnes čerty kutí (vztěká se, dovádí). Ros.
K. divy (dělati). Mus. K. oheň (hrabati),
rozšářati). Seip. — kde. Kutati v zemi.
Na Mor. — se kde: v zemi (se hrabati).
Kom., Jel. Na zemi (jakoby červ.) se kutá.
D. K. se u ohmě (v něm šťourati, stochern).
D. — se s čím. Hodinu se s tím kutí (pářa),
jěště nezatopí. D., Jg.

Kutivý, wühlend, kramend. Rk.

Kutlina, y, f., kutě, psi lože, Hundslager.
Hlas.

Kutlof, u, m., šp. z něm Kuttelhof, das
Schlachthaus, jatky. Vydá je k zabiti jako
hovada na kutlof. Br.

Kutloch, u, m. = díra, skrýš. V Krko-
nošich: putloch.

Kutna, y, f. = planá gdoule, die Quitte,
der Kittenapfel, pyrus cidonia. D. — K.,
svrchní šat kněži. hazaka, die Kutte; opo-
vržlivé: flanda (Sp). Pod kutnon, v kutně
choditi. Us.

Kutnéř, e, m., horník. Us. Bělohr.

Kutneřník, a, m., der Tuchfrisierer. D.

Kutnerovati, kuttenieren, krämpeln. —
eo: sukno. L.

Kutnohořan, a, Kutnohorec, rce, m.,
Kuttenberger. — Kutnohorský. K. doly.
Vz S. N.

Kutný, kuten, tna, tno, od kut (kut-iti),
kutati, schürfen). Kutná = dovolení k šťárce
neb k zaražení dolu (Schurflizenz). Am. —
Kutná hora n. Kutna hora, Hory kutné,
Kuttenberg, mě. v Čechách. Vyjel z Prahy
do Kutny Hory. V. Na Horách kutnách sněm.
V. Dokud osel bude řváti, Hora bude v štěsti
státi. Č. Vz více v S. N. a Tk. I. 615., II.
540., III. 651.

Kutnýř, e, m. = kutnéř.

Kuťo, a, m., kofuha, y, kofužník, a,
m. = pes. Na Slov.

Kutoš, e, m., orycteropus, Ameisenschar-
rer. Krok.

Kutrovice, dle Budějovice, místní jméno.
Mus.

Kuttenplan, Planá Chudova.

Kutter, angl. cutter, malá loď s jednim
stožárem. S. N.

Kutý, geschmiedet. — K., pouhý, sílný.
Kinsky.

852

Kvaga — Kvantita.

koňů, barvy kaštanové s černými pruhy;
zije v Africe. S N.

Kvaka, y, f., kvaka = hák, ein Haken.
Na Slov.

Kváka, y, f., burák, Runkel-, Zuckerrübe.
Na Slov.

Kvákati, kvákám a kváči, kvákavám;
kváknouti, knul a kl, uti, krächzen; žváti,
tlampati, sehreien, zanken, schelten — abs.
Vrána kváká, kváče. Us. Ani kvokati, ani
kvákati (neumi; nie nemí). Jg. = kde.
Žáby v rybníce, na brehu kvákají. — na
koho. Každý na mne kváče — kříči, laje
— každému jsem nemil). C. Komuž odpu-
štenie od dvora dadie, na toho vrány kváči.
Prov. Mus. II. 69. — jak. Klevetnice bez
přestáui kváče. Rad. zvíř. — kam. Kvakne
děbel do horoneho pekla. Rokye. — nad
kým. Nad ním i hned vrána kváče Dal. —
koho za co: za vlasy (krákati, tahati). Koll.
Plk.

Kvákavý, krächzend. K. havran Jel.

Kvákev, kve, f., burgundská fepa. Jg.

Kvákot, u, m., das Gekrächze. Us.

Kvalifikace, c, f, z lat., Qualifikation,
Befähigung; Tauglichkeit, Geschicklichkeit,
způsobilost.

Kvalita, y, f., jakosf., Qualität, Beschaf-
fenheit, Güte, Werth, Rang, Würde. Vino
rozěznává se kvaliton (= dobroton).

Kvalitativní, qualitativ, dem Werthe
nach. Us.

Kvakva, y, f., druh volavek, ardea ny-
eticorax. Presl.

Kvalt, u, m., sp. z něm. Gewalt, moc, ná-
sili. Moe a k. prověstí; kvaltu se dopustiti;
kvaltem na lidi sáhl. V. Ten má k. (ten po-
spichá), v obec mluvě ku př. u Roudnice. Sp.

Kvaltovati (vz Kvalt) = usilovati, sich
Mühe geben. Kräfte aufbieten. V. — na
koho (pospíchatí, nalěhatí naší).

Kvaltovný, násihý. Vz Kvalt.

Kvanda, y, m. a f. = žvastou. Planderer.
Us. Přr. = K., y, f., der Warrwir. Rostl.

Kvandati. — co = plæcati, daremné mlu-
viti, schwätzen. Plaudera. Jg., Rk.

Kvantita, y, f., kolihost,rylicost, Quam-
tität, Menge, Grösse, Gewicht, Mass. — K.,
mira slabik, časomira, časomernosf. Silhen-
mass, Zeitmass. Dělnu nebo krátkosf slabiky
zoveme meron čili krautnton. Br Podle kty
(cili kolikostí, t j. kolik času vysloveni trvá)
rozěznávají se samohlásky krátké: a, t, i.
u, u, y a dlouhe: a, č, i, ó, a, ů, ý. — Pocn. J.
Dle pravopisu českého znamená se samo-
hláška dlouhá literon čárkovanou a trvá
vůbec děle než krátká. — Rozěznářemdrojí:
k-tu: grammaťakou a metrickou. O gramma-
tické k-té slabik rozhořují jen samohlásky
(n. dvojhlásky, jejich, souhlásky nie: a json
slabiky s krátkou samohláskou kratky, sl.
bíkay pak se samohláskou dlouhou n. s dvoj-
hláskou dlouhy: i, sto, msta, kosf, etnost,
pomsta (to), nečetnosf (krátké); mě, č.
dál, soudí, moudrý tlouhé. O k-té metrické
rozhořují samohlásky i souhlásky; ale slá-
bíkay versovným rhythmem jinak se oddělňují
něži ve mluvnicí a počítá se každá od samo-
hlásky (n. dvojhlásky) az do poslední sou-
hlásky pred samohláskou nejbližše přísti, na

př. ote-orsk-ý. Za dlouhé beron se slabiky,
které mají dvojhlásku nebo dlouhou samo-
hlásku (= slabiky přiro:cně dlouhé) aneh
i slabiky se samohláskou krátkou ale v po-
ložení (positio) takovém, že odtud do samo-
hlásky nejbližší dvě nebo více souhlásek
následuje (slab. dlouhé posieči či položením,
na př. soudím (—), nečetnosf (—); slabiky
ostatní json krátky, na př. nebe (o o), msta (o),
strach (o 1), vrahy (o 0). — Pocn. Některé
slabiky dle potřeby tu za krátké tu za dlouhé
se beron; o tom natku o versích metrických
jedná. Gb. Hl. 11., 46.—47. Cf. Bz. Ml. jaz.
ces. 55.; Ilt. Sr. ml. 112.; Zk. Ml. I. 2.; Kz.

— Promény ve kvantitě. K. slabiky se
změni, když samohláška její krátká proměni
se ve svou dlouhou neho naopak; tedy když
se proměni a v á, e v é (zůž. i n. ý), t ví,
a v á (no, ņ) neh v á (au. ou), v ý (aj. čj) a krátké střídnice za e, č, a ve svě
dlouhé neho naopak. Promény ve k-tě json
dilem etymologické, dilem fonetické. Promény
etymologieke json, které za příčinami ety-
mologickými s nějakou pravidelnosti se dějí,
které tedy na vlastním provodu slabiky se
zakládají. Naproti tomu json promény fon-
tické čili pouze blahočučené, při kterých při-
činy etymologické nevidíme. Na př. ve rla-
jati — vláti jest etymologická proměna a
v á, poněvadž nastala stažením dvou slabik
rlaja v jedinou clá: naproti tomu ve změna
kty ve slovích sova — sůva, struha —
strouha atd. jenou fonetická. — Ku promé-
nam k-ty etymologickým patří zejména dlou-
zeni kořených slabik při stupnoráncu a dlou-
zeni nahradon. a) Při stupnorání. Vz Stup-
ňování. — b) Dloužení náhradní cykonalová
se často při stahorání slabik a nekdy při
odschránání hlásek. a) Při stahorání slabik
stává se ze dvou ano i ze tří slabik jedna,
a ta bývá nahradon dlouhá třeba ne vždycky.
Zejména bývají náhradon dlouhy z pravidla
nebo zhustá: a) koncovky ve skloňovacím
vzoru pani a sudí nom. panija, stáž, pania,
přehlas, panie, zůž. pani; sudija — sudia —
sudie — sudi; gt. panije — panie — pani;
dat. paniji — panii — pani; akkus, paniju
— panii — pani. — b) Koncovky ve sklo-
ňovacím vzoru znamení: znamenije, znamenie,
znamení; gt. g-nija, -nia, -nie, -ni. — y) Kon-
covky ve skloňovacím vzoru maj: gt. mo-
jeho — mého; dat mojemu — měnu. —
(3) Koncovky ve skloňovacím vzoru nory a
dnesní. Vz Nový. — z) Koncovky praes
mnohých vzorů časovacích na při strb. umě-
ješi stře. umieš — umiš; děláješi — dělájes
— dějaš. — z) Imperfekta. Vz Imperfektum.
— y) Mnohé infinitivy III., IV. a V třídy:
brděti — bdieti — běti, rěděti — rdieti —
rditi, grvmeti — hrmeti — hřmiti, lpiti,
chtiti, miti, umiti, mstiti, křititi, etiti, psati,
pitati, vláti, diti se atd. Ale zde dlůžno při-
pomenouti, že dvojslabičené infinitivy vůbec
mivají prvon slabiku dlouhou a že tedy zde
2 příčiny dětky se setkávají, nahrada za sta-
zeni a dvojslabičenost. Když složením o slá-
biku vzrostou, zůstavají některé dlouhými
a některé se kráti: zavláti, ohřáti, popřati,
nemiti, ale: nechtěti, pometi se, pomstiti,
pokřititi, zapsati. Ve složených infinitivech

Kvitance — Ký.

859

Sp., u pokladnice položiti, složiti. J. tr. K. propouštěci. Er. — K. na eo: na služné, J. tr. dle obdoby: zápis, upšání na zboží (Brs. 98.), ale lépe: z čeho ze služného. K. ze zálohy (záložní, Vorschlußq.). K. z vedení poručností. Pr. K. z vybraného (Behebungsq.). Sp. přes eo: přes zlatých, jest german. Q. über 100 Gulden, tedy Sp. m.: ze sta zlatých. K. výmazná n. propustná děschungsfähig. J. tr. K. u. list propouštěci z jisté sumy. J. tr. Vz Kvitotati.

Kviteček, čku, m., vz Kvítek.

Kvitečnost, i. f. Blüthe. MM.

Kvítek, tku, kviteček, čku, m., na Slov. kvietok. Blümchen. Blümlein. V. — K. na dahrou i žlou stranu. Ty jsi k.; pěkný, dobrý, čistý kvítek (dobrá kopa). Us. Ty kvítku. Je k. z čertovy zahrádky. Vz Vítípny. Lb. Podzimní kvítek (starý). Vz Staroba. C. K. z APRILOVÉ ZAHRAĎKY — ŘÍKAJÍ MU KOPÍŘIVA. C. — K., skrerna na téle. Blümchen. Ja. — K., čmýra. Jad. — Vz Květ. Kvítko. Kvítí.

Kvíti, kvítičko, n. — mmoho křečtíř, krítkář. Blumen, Blümchen. V. K. trhati, sbířati. V. K. vonné, luční, pany Marie (křížek); rýnské, zimní, heliochrytos; věnce z kvíčtíř, hrnčí na k. Jg. K. uschlo, svadlo. Us. Má dluhů jako k. — mmoho. Us. Z jedné to louky kvíti. Vz stran přísloví: Stejnost. C. Roste mu k. pod nohama (visí). Vz stran přísloví: Trest, Oběšti. C. (Lb. myslí, že smysl jest: Jest střasten). Bude z něho asi květné k. (kvítek). Us.

Kvítkatý — kvítkovatý.

Kvitko, kvitečko, a, n. = kvítek, květina, ein Blümchen. Ukáží se k. po zemi. Kom. K. žluté. Jg. Kvítka země dítka, ptačíek hjeje zpěváček. Hrs. Vz Kvítek. — K. žluté, jnu některých druhů. pryskřínkovitých: pryskřínik jazykovitý, ranunculus lingua, langblättriger Halmenfuss; p. bambulinatý, r. bosBUS, knolliger II.; p. innohovitý, poly-anthemus, vielblättriger II.; p. prudký, r. acris. scharfer H.; plamínek. Riegers Arch. II. 269.

Kvítkov, a, m., jm. místní. Mus.

Kvitkovaný = květovaný.

Kvitkotavi = květovati.

Kvitkovatý, kvítkatý, květový, blumig, blumenvolt, geblümelt. Kg.

Kvitkový, blumicht. Koll.

Kvítnatý = květnatý.

Kvítnice, e, f. = květnice. Blumengarten. Us.. Puch.

Kvítnouti = kvěsti. Na Mor. — čim. To pole celé hloždím kvítne. Sš. P. 354.

Kvitovati, (ne: kvitirovati), z lat., = vyznávati upšáním, že dluh n. eo jiného zaplaceno, quittiren, Empfangsbescheinigung ausstellen. — koho: poručniky. Kn. drn. 113. — koho z čeho = propustiti, prázdným učiniti. K. z jisté summy počěn. J. tr. Sp., Sněm 1609. Z kteréhož počtu uné vydáneho jej a erby jeho sám od sebe i od erbův i přátel svých tímto listem kvituji, propouštím a mocně prázdná činím. Tov. 156, a 109. — čim. Touto kvitanci kvituji. Klat. — přes eo: přes 100 zl. — šp. m.: z čeho. — Vz Kvitance.

Kvitovník, a, m., kdo kvituje, der Quit-
tirer. Jg.

Kvitovný list — kvitancee. Bern.

Kvittein, Květin u Mohelnice na Mor.

Kvizda, vz Kvis.

Kvjadati = vadnouti, chřadnouti. Na vých. Mor.

Kvoč, e, m., kvok, das Glueken der Henns. Proč? Odpověď. Pro slepići kvoć (pro starý kvoć). Ptá-li se kdo hloupě, nevčasně: Proč? odpovídá se: Kvoč; aby stará nekvákala, že nemá proc! Mrk. Eine dumme Frage verdient keine Antwort. Us.

Kvočeník, u, m., Schradera. Rostl.

Kvočka, y, f. — kvočna. Na Slov.

Kvočna, y, f., kvočka, kvočenka, die Gluekhenne, Bruthenne, Glueke. Jg. Kvoka. K. kvoka. Pt. I slepá k. zruko najde. Us. K. vodi kuřata, chodí s kuřaty. Vz Kvocný. — K., vz slepice, kvočka — southredi. Jg.

Kvočný. V. K. slepice (na veječích) sedí. Reš. Vz Kvocna.

Kvok, u, m. — kvoč.

Kvoka, y, f. = kvočna. Na Slov.

Kvokal, a, m., kuňkal, stonavý, ein Siech-
ling. Jg.

Kvokati, kvokám, kvoči, kvokávati, glue-
ken, glueksen, gluehnen. abs. Slepice kda-
ce a kvače (skřečí), Kom. postová. U Chlumce.
Mý. Vždycky kvoka, postovýskává
sobě, krinkeln, siechen. Bude miti eo k.,
než z toho vyjde. Vz Nesmíže. C. — na
koho. Slepice kvoka na kuřata.

Kvokavý, krakující, gluekend. — K. sto-
narý, siech, kráňklich. Reš.

Kvol, u, m. = kůl, Pfahl. Na Slov.

Kvolně, é, f. = kutaň. Na Slov.

Kvoň, č, m. = kůň. Na Slov.

Kvonee, nee, m., strhoulek, hlavička. Vz
Konec.

Kvonek, nku, m. Kvonky zvonky dělati (postonávati). Sm.

Kvopr, u, m. = kopr. Na Slov.

Kvora, y, f. = kora. Na Slov.

Kvostka — pecka, kostka Na Slov.

Kvůli, vz Vůle.

-ky. přípona přísloveci: hnedky. Jg., D.
Ký, ká, ké, s ž: kýž, = jaký, který, welcher,
qui. Ký je tázací zajmeno, ale užíváne ho
z pravidla jen v mase vykřikujícé, když
otázký, výkřiky s nevolí činíme. Ký čert!
Kého kozla! Mkl. Kýž čert se tam nadýra? Solf.
Ký parom! Ká střela! Kou střelu robiš? Was
zum Teufel machst to denn? Na Slov. Ký
cert mu to oznámil? BN. Ký blázen ti to
povidal? Kého čerta to máte? Us. Ký se
sklouňuje z pravidla i v písme, jak se v obecné
řeči mluví: Kýho čerta! Kýho (n. kého) čerta
tu máte? Us. Kýho čerta tu děláte? Us. Ký
je také pluralu schopno: kých čertův! U kých
certů vězí? Us. Kými čerty! D. Ale: ký
kozli, nikdy: cí kožli! Hlt. Sr. Ml. 241. Cf.
Nepřátelům aby překážel, budte cizí budte.
Arch. 1420. — Ký vztážné. Jako Lumir, ký
slovy i pěniem bicše pohybal Vyšehrad i vsie
vlasti. Rkk. 8. — ký (skb, škb) přípona
jmen přidávajících. Přídává se k jednoslabičným
slovům a znamená obyčejně způsob nějaký
n. jakosť věci: sladký, horký, vlhký, lehký,
měkký, blízký, břítký, helbý, hořký, mělký,
stydký, trpký, vrátký. Samohláskou opatřené
n. zjemeněné odvození: -oký, -eký: hluboký,

864

Kyselina — Kysta.

nová, katechová, kazivcová, komenová, ko-
paivová, křemikofluorovodiková, krokonová,
kumarová, kuminová, kyanatá, lekanorová,
lenuková, lithofellová, maleová, manganová,
margarová, mellitová, mesatkonová, mesoxa-
lová, metafosforecná, mléčnobenzová, moru-
sotřislová, nadechromová, nadmanganová, ni-
trokokková, octosirková, olejová, orsellová,
osmičelá, osmiová, oxalurová, palmitová, pa-
cabanová, pelargonová, pinová, podsiřičná,
propionová, purpurová, pyrofosforečná, py-
romekonová, pyromellitová, pyroterebová,
rhodizonová, ruberythrová, rufigallová, ruty-
lová, salicylová, sířičitá, sirnatá, skořicová,
shzová, smahloolejová, smahlohlovizová, sylvová,
taurocholová, telluričitá, tellurová, terebová,
toluová, třaskavá, trimitrofenynatá, uhličitá,
esneová, valerová, vanadová, viridová, vizmu-
tičná, xanthoproteová, železná; kyseliny ammo-
niové, aromatické, dvojsytné, ethylforečné, jedno-
sytné, mastné, olejové, sdružené, trojsytné,
ustrojné, vicesytné. Vz více v Šfk. 795.—797.

Kyselinka, y, f., brusnice, Grandbeere.
Um. les.

Kyseliti, 3. pl. -li, il, en, ení; kyselivatí,
eo = kyselé činití, sauer machen; horšiti,
hněvati, ärgern. Jg., D. — se na koho.
(hněvati se). — se oč. Brt.

Kyselka, y, f., Sauerbrunnen, Sauerwasser. Säuerling. K. je voda sloučená s kyseolinou uhličitou (kyselina uhličitá je zase sloučenina kyslíku s uhlikem). Bř. K. sohnatě, železité (ocelovky), alkalické. Vz více v S. N. a Šfk. 83. K. bilinská, kysibelská, libverdská, rohačovická, selterská, Kh., chebská. Jg. Kyselky strojené. Vz S. N. — K., y, m., Sauertopf, mrzout. Vz Kyselička. — K., zakyslé vino, säuerliche Traube, Härting. Po novině obyčejně to bývá (Neuland, že sadba viničná k-ky toliko vidvává. Ler. — K., nákyslá hruška. Us. — Kyselku na někoho miti (zlos). Us., Sm.

Kyselnice, e, f., nákyslá hruška. D.

Kyselník, u, m., v Žrkonošich = šátek
na hlavě tak uvázaný, že cípy jeho jdou do
předu. Kb.

Kyselo, a, n., každá tekutina kyselá.
K-lo břichu neškodí. K-la mu navařili. Pk.
Jede sauere, säuerliche Flüssigkeit. — K.
= zelná polévka (zelnavka, kysel, Krautsuppe); postní kyselá polévka, polévka z kvasu, Suppe von Sauerteig und Wasser; procezenina otrobův, säuerliches Kleienwasser; ovesná kaše, Haberbrei; kyselá voda, Sauerwasser; člověk mrzutý, Sauertopf. Jg., Kom., Ros., D.

2. Kyselo, vz Kýselý. — K. = kysele,
sauer.

Kyselolaskominný, durch Säure den
Mund wässricht machend. K. chuť břekyně.
Byl., Čern.

Kyselost, i, f., die Säure. K. jablka, octa
atd. D. — K. = hněv, zástě, nepřátelství,
hřořkost, Erbitterung, Bitterkeit, Groll. V.
Jakás mezi nimi je k. Ros. K. mezi nimi
vznikla. V. Rídké je bez vad a kyselostí
sousedství. Jel. Všecky stavy v k. a různici
uvedli. Bart. Hořkosti, nechuti, nelibostí, sváry,
různice, k-sti, nezvolnosti, nepřízně, ne-
lásky. NP.

Kyselov, a, m., Güsshübel, jm. místní.

Kyselý, kysel, a, o; kyseličký, sauer. V.
K. oceť, zelí, pivo, vino, štovík, mléko (kyška),
smetana, chuť, vůle, hrozen, dětel (zaječí),
voda (kyselo). Jg., V., Kom., D. K. jako
oceť. Kdo chce uživati sladkého, musí prve
okusiti kyselého. D. Za zelena česané (trhané)
kyselé bývají. D. — K. = hněvivý, nepřátelský,
nevidný, erbittert, saueröpisch. V.
Kyselá tvář laskominy dělává a každému
snadno se znechutí. Prov. Kysele na někoho
hleděti, pohlížeti. Ros., Sm.

Kysibel, blu, m., Gieshübel, v Čechách
v Chebsku; — Kyselka kysibelská. Us.

Kysiiky, pl., f., kyselky, hrušky za-
kyslě. Us.

Kysina, y, f., lépe: kyselina. Jg.

Kyslee, e, m., calligonum. Rostl.

Kyslenec, ne, m., acidoton. Rostl.

Kysličník, u, m., sloučenina kyslíku
prvky nehořečimi, Oxyd. Dle Šfk. 29. K.
aluminity, antimonový, barnatý, barvičný,
beryllitý, broničitý, cinatý, ciničitý, draselnatý, ethylnatý, glycerylový, hlinitý, hořečnatý, chromnatý, kobaltitý, kobaltnatý, lithnatý, manganatý, manganičitý, médičnatý, médenatý, niklité, nebesničitý, olovočitý, olovičnatý šedý, olovnatý, osmičitý, rtutičnatý, rutnatý, sodnatý, stříbrnatý, strontnatý, titaničitý, uranatý, uranitý, vápenatý, vizmutičitý, vizmutový, zimečnatý, zlatový, železité, železatý černý, Kh., mimo tyto: baričitý, cereritý, cernatý či cerernatý, chromitý, cinitý, cirkonitý, didymitý, didymnatý, draslikový, dusičitý, dusnatý, fosforečnatý, iridičitý, iriditý, iridnatý, iridový, kademnatý, kakodylnatý, kobaltnatokobaltitý, lanthanatý, lanthanitý, manganatomanganitý, manganity, methylnatý, molybdenatý, molybdeničitý, nikelnatý, osemnatý, osmitý, palladičitý, palladnatý, platičitý, platinitý, rhoditý, rhodnatý, ruthenatý, rutheničitý, ruthenitý, ruthenový, stříbřičitý, stříbřičnatý, šeličitý, thornatý, titanatý, titanitý, uhelnatý, vanadičitý, vanádnatý, vodičitý, ytternatý, železnatý, zlatnatý. K-ky: ne-tečné, neurčité, rovnotvárné, složené. Vz více v Šfk. 797.

Kyslík, u, m., hmot plynný, bezbarevný
a nevonný, dokonale prozračný, těžší nežli
vzduch, k dýčámí živočichův a z části rostlin
sloužící, v němž uhel n. drát žeřavý plame-
nem zahoři. K. v jistém srovnání s hmotami
v kyseliny se slučuje. Presl. Sauerstoff. Vz
S. N. a Šfk. 27.

Kyslíkoměr, u, m., endiometrum. Presl.

Kyslíkový, Sauerstoff-

Kyslý, kyselý, kvašený. L. Ve složených:
nákyslý, příkyslý. Jg.

Kysnouti = kysati.

Kysný, všetečný, vorwitzig. Us.

Kyssa, y, f. K. dřevěna, rutrum ligneum.
Kist. V.

Kyst, i, kystka, y, f., Quaste. na Slov.
kyeka; Kamm der Weintrauben. Rk.; sva-
čeček nasbíraných obilních klasů, na Mor.,
Mřík.; konec lišci ohánky, die Spitze des Fuchs-
schwanzes. Sp. — Kystka = kytka. Na Mor.
S. P. 281.

Kysta, y, f., kytka z hedvábí, Büschel
von Seide, Quasté. Na Slov.

870

Labuf — Lačný.

Labuf, i neho č., f., labufka, cygnus, der Schwamm. L. domači neb krotka či hrholatá (e. olor, Fr. 3E3.), divoká, bílá, černá, zpěvná, e. musiciens. (Fre.) S N., Jg. Hejno labutí. Us. Jisti nebudete raroha, kalonsa a labutí. Br. Bílý jako labuf. Jg. Černý jako labuf, bílé jako vran (chavran). Č., S. a Ž. Vz více v S. N.

Labutě, čte, n., labutěnka, y, f., mladá labuf. Us.

Labutí, Schwamen-L. zpěv V., peří. Us, rámě, šije bílá. Jg

Labufový - Labuti. Ros.
Labužiti, il, cní, mlsati, lahůdky milovati, gute Bissen lieben.

Labužka, y, f., Näscherei. Jel.
Labužničti, n., die Feinschmeckerei. Rk.

Labužník, a, m., Leckermaul. Dch. Clov klmšný v jídle a pití vybíravý. Br.

Labužnost, i, f. = labužničti. Dch.

Labužný, leckermäulig. Vz Labužník.

Labyrint, u, m, z řec., bludiště. Bylo stavem veliké, plno nesčíšných průchodíš, tak že, kdo do něho vešel, z něho vyjítí nemohl. Jg. L. kretský, aegyptský, lemnoský, italský (bl. Clusia v Etrurii). Labyrinth, Iturgarten. — L., každá nesnadná zamotaná réc. Ros. L. světa. Kom. — L. ve středěvéku zvláštní možakora dlažba v kostelich. — L., část cničního neha, skládající se z predšiné, ze tří polokružných trubek a ze závitku. Vz S. N.

Labzy, die Dolany, jm. místní.
Lae, e, lácek, eku, m., šp. z něm., poklope (n kadhot). Der Latz, die Hosenklappe. D. Na Mor.

Lácal, u, m., šp. z něm. Leitschil, oraf.
Láce, e, f., lacínoš, levná cena, die Wohlfeilheit. Jg. L. v obíli. Us. Láce za láci, peníz darmo (za málo peněz špatně zboží).

C., Lb., Pk. Vz Laciny.

Lacedaemon, Lakedaimon, a, m. = Sparta, mě. v Pelopomnesu. — Lacedaemonan, Lakedaimonan, a, m.; Lakonan, a, n. Lakonka, y, f. Lacedaemonský, lakedaimonský, lakonský. Vz Lako.

Lacek, cka, m. = Ladislav. Břez. 179., V.
Lácek, eku, m. = lae.

Láčeti, v Krkonosích: léčky strojiti, liceti. Kb.

Laei - lajeci. Schmäh.- L. listy. Boč. L. právo. Vz Láti, Láni, Gl. 111., 118.

Laciný, wohlfeil. L. něco koupiti, prodati Laemés koupil. Ros. L. žiti. Pakli by kdo pro příčinu darování zá méně a laciněji prodal. CJB.

Laciněti, na Slov. laceněti, čji, čl, čni, wohlfeil werden. Obili začíná laciněti. Ros.

Laciniti, na Slov. laciniti, wohlfeil machen. Th.

Lacino, vz Laciný. — L. = lacinost, hожnosť, Wohlfeilheit. V čas lacina. Ros. Veliké bylo toho roku lacino. Dnes na trhu bylo l. Us. Za lacina obili atd. prekupovati. V. — L. laciný. Lacino koupiti, prodati. D., Br. Ty sobě svýj život l. vážis. Troj. Lacino koho vážiti. To mu dá l. = snadno. Výb. I.

Lacinost, i, f., na Slov. lacnosf, Wohlfeilheit. V.

Laciný, na Slov. lacný: lacin, a, o;

kompár. lacinější, na Slov. lacnější, na Mor. lacinši; malé ceny, nedrahy, za mírné peníze, wohlfeil. V., Br., Kom. Za laciné peníze něco dostati; laciné jsou u něho peníze, laciná příšaha (= s čin se kdo nedraží). Ros. Laciná duse (který by i duši prodal). D. Je z laciněho kraje (= kdo rád lacino kupuje). Us., Č. Nechám-li těch světských tajtov, budú mi se lidé směti, budu jim lacin. St. Laciné maso zlát (řídka) polivka. Laciné maso rádi psi jedí. Lb. Vz Sobectvi. Co vzájem, není lacné. Na Slov., Lb. L-ným způsobem k čemu přijíží, šp. (germ) m. snadno i lacino něčeho dosíci, nabyti. Brs 98. Stran příslorí vz: Babka, Darmo, Facka, Homolka, Zdarna.

Lackerwiese, Záluže, Bařinisko, předmě. v Brně.

Laeno, lacnosť atd. = lacino atd.

Lactanti-us, a, m., cirkevní otec, zemř. ok. 325.

Lactometr, vz Golaktometr.

Lácu = látam. V Opav. Pk.

Lačba, y, f., maličkosf., nepatrná věc, Bagatelle, Kleinigkeit. Na Slov.

Láči = lákám.

Lačka, y, f. L. pylová, utriculus pollinarius, Pollensechlauch. Kk. 50.

Lačkovej (Schlauchthiere). 1) Medasy. Medusa ušatá, svítivá, kořenoústá. — 2) Polypi. a) Polypi sladkorodu; nezmar zelený; b) p. mořšti n., krětorití a) nazí a skralniť; sasanka mořška hnědá n. aktinie; c) kororí (mající uvnitř tvrdý peň n. sloupec): vřetnice obecná, péro mořské, korál houbovité, korál červený; péro rovouí (vylučující vnc těla vápenité látky a žijící v pevných buňkách): varhanice červená, madrepora stromovitá, korál hvězdomalý. Jhl. str. 241 a nášl.

Lačkověnka u Presla = láčkovka.

Lačkovka, y, f. L. indická, nepenthes destillatoria, rostl. Kk. 33.

Lačněti, 3. pl. -čeněji, čl, čni; lačnivati, lacným býtí, hungriger sein. (Cf. alskati, lit. akti = lačněti. Schl. Vz Gh. III. 125. — abs. Lačnim (chce se mi jistí). Ros Lačněl jsem a dali jste mi jísti. Mat. Lační-li nepřitel, nakrum jej. Rín. — čeho - bážiti - chleba, spravednosti boží. Br. Oni vždy lačněji nebo hrachu neho máku nebo sýrův. Chc. 381. — po čem. Zk.

Lačník, a, m., lačný, ein Hungriger.

Lačnosť, i, f., stav ústroj zažtracího, v němž žaludek všecku přijatou látku potravnou v záživinu spracovanou střevu tenkému odevzdav prázdným stane, aniž ještě trapný pocit hladou nastal. Die Nüchternheit. — L., žadost, die Begierde. S. N. — čeho. Us., Kom.

Lačný; lačen, čna, čno. L., kdo ničho nejedl, nüchtern. V. Na lačný život (žaludek, na lačný srdeče) = na čitrobu. Ros. Na l. žaludek vodu pití. Us. — L. = hadarý, hungrig. V. Cf. Lačnosť. Lačné duši každá hořkosf. sladká. Přísl. L. kům (osel nepotáhne. Ros. C. Lačný osel ani kůň nepotáhne. Lb. Má se k tomu, jako lačný k sraní. Us. Má se k činu jako l. k dávení. Sk. Žaludek lačný stěká. D. Kaž se lačněmn postíti a sytému sedláku mlátiči. D., Lb. Vyčesal mu lačné z libového (vydrhal mu slušné). D. Lačněmu

Lačný — Láhev.

871

všecko k chuti. Č. Lačný i těsto sní. Č., Lb. Vz Chudý. Sytý lačnému nevěří. Vz Chudý. Lb. Lačen, co mlynárova slepice, co mys v otrubách. Vz Blahobyt. Č. — čeho: lačen a zízuiv pravdy. Št. — Vz Lák, Lačněti.

1. Lad, u, m. = led. Na Slov.

2. Lad, u, m., pol. a rus. = pořádek, Ordnung, Planmässigkeit. Jg. Ni ladu ni správy. L. Ani ladu ani skladu. Vz Zmatek, Nepořádek. L., Č. V tom není ani ladu ani skladu (není smyslu, spokojenosti a pořádku). Bs., Jg., Nz. Bez ladu a skladu. Nz. Mezi nimi není ladu. Rus. To dobrým jde ladem (pořádkem). L.

1. Lada, y, f., bohyně pohanských Slovanův = lat. Vennši. Vz více v S. N. — Na Slov. = oplzlá osoba, smilnice, eine Dirne. Hure. Mus. — Ach Lado, Lado! srdee srdei bývá rádo. Č. — Nejkrašší lada = dirka. Výb. I.; Kat. 2272.

2. Lada (strč.), y, f., ladu, a, n., pustí, neorané pole, Lehde. Na husích ladách, auf der Gänseweide. Skl. S38. To pole mnoho let ladem leží. Ros. Leží ladem neoraná roli. Háj, V. Pole ladou leží. Ms. 16. věku. Ladem pole nechali. D. Peníze ladem leží, das Geld liegt todt, ohne Zinsen. Us. — L. = úhor, úlehli. Rolí ladem leží. D. Brachfeld, die Brache.

Láda, y, f., na Slov. ladka, ladička, cista, die Lade. V pilách rám chodí ve své ládě vzhůru dolů. Der Sägerahmen geht in seinem Kasten. L., Šm. — L., čtěrcorý kus železa, vpravený v dubový kmen obručem potažený. Na ládě je nákova, na nákově kovadlo. Na Slov. Am.

Ladan, u, ladan —um, a, n., keř, z něhož klí ladan se prýšti. — Ladan celistvý, kalamý, kroucený, v roubčích. Kk.

Ladel, u, m. L. počišťovací, croton tiglium, Purgirkroton, rostl. Vz Kk. 237.

Ladem, vz Lada 2.

Ladění, n., das Stimmen, sluje v hudbě uvedení tonu hudebních nástrojů aneblasí do příslušných poměrů podlé jistého za základní ton přijatého tonu, který se normálním či ladicím nazývá. Vz S. N.

Ladevee, vce, m., ves nyní neznámá. Tk. II. 417.

Ladicí vidlička, ladička, Stimmgabel. Ck.

Ladič, e, m., der Stimmer. Us.

Ladička, y, f., vz Ladičí. L. větší, menší, na ozvučné pudě, ozreadlená, galvanická. — L., druh žaláře. Br.

Ladidlo, a, n. L. u bubnu, Stimmschranbe. Čsk.

Ladík, u, m. = člun. Na Slov.

Ladinec, nce, m., černý brách s červeným květem. Boč.

Ladití, 3. pl. -dí, lad, dě (íc), il, ěn, čěni, ladivati, in Einklang, Uibereinstimmung bringen, stimmen. — co: housle, piano. Us. — co čím: mysl písni l., Č.; piano ladicí vidličkou, diapasonem. — koho k čemu. Podletí k milosti tě ladi. Chmel.

Laditko, a, n., der Stimmenschlüssel. Rk.

Ládlík, u, m., šp. z něm. Schublädchen, truhlíček. Na Slov.

Ladně, schön, niedlich. Mus.

Ladní, na ladách rostoucí, Lehde. L. vostlina. Presl.

Ladniti, il, ěn, čěni, ladnívati, ladné činiti, schön, niedlich machen. Jg.

Ladnost, i, f., pěknost, Niedlichkeit, Schönheit. Jg.

Ladný; laden, dna, dno = pěkně skladný, krásný, hezký (s pojmem drolnosti), útlý, hübsch, zart, artig, niedlich, schön. Jg. Ladná jako růže rozkvitajiei. L. noha, oči. Jg. Ot Sázavy ladny. L. S. 39. — Kat. 1068., 2412., 2665.

Lado, vz Lada, 2.

Ladon, a, Ladon, č, m., slovanský Mars. Jg. — Bůh svatební v Rusích. L.

Ladoňka, y, f., skyla dvonlistá, scilla bifolia. FB. 19.

Ladouch, u, m., starý, ošumělý klobouk, schäbiger Hut.

Ladovati = nakládati, šp. z něm. laden. Reš. — L. = po něčem se sháněti. po čem: po obili (překupujících). Lomn. Aufladen, kaufen. Aby po vesnicích v obili, ve vlnách atd. ladování nebylo, než aby na trzích vměstech své obchody vedli. Arch. IV. 436. Gl.

Ladovna, y, f. = lednice. Na Slov. Prk. Vz Lad, 1.

Ladožskéjezero nad Petrohradem v Rusku. Vz více v S. N.

Ladrování, ledrování, n., pancéř celkovitý, zbroj, der ganze Panzer. — Ladrovány = zbroji, pancéřem pokrytý. L. kůň. Br., Háj. Asi z něm. Leder. Gl. 114.

Ladry, pl., das Pferdegeschirr, der Pferdeschmuck, pochvy. Aqu. Asi z něm. Leder. Gl. 114.

Ladunč, u, m., šp. z něm. Ladung, náboj, Patrone. — L., malý moždiřek. Pref

Ládve, les u Davlic. Tk. I. 440., III. 112.

Ladvík, u, m., ladvíkový hrách, Stockerbsen. Us.

Ladvinky, pl., f. = ledvinky, Nieren. Na Slov. Pík.

Lady (lédy), angl., vzáčená paní (titul).

Ládýř, e, m., der Käufer, Handelsmann. Vz Ladovati. Gl. 114. — L., kdo pilné laduje, po výdělku jde. Us. (Bokov.)

Laeli-us, a, m., jm. římské. Vz S. N.

Läert-es, a, m., otec Odysseŭv. Vz S. N. Laestrygonově, byli národ sicilský, dle jiných italský. — Laestrygonský.

Laetare, čtvrtá neděle postní n. družební. Ros.

Lafeta, y, f., rozvařené čerstvé zralé švestky za omáčku na knedlíky atd. — Lafetta, y, f., podstavec, lože děla. Lafette.

Lagnau, Lajnovo u Klimkovic v Slez.

Lago, it. z lat. lacus, jezero. Rk.

Lagraholt n. lagrament, mor. = kakrahelt m. sakrament. Jg.

Laguny, pl. f. od lat. lacuna, prohlubina, močál, plynutý (S. a Ž.), nazývají se naplavení přímorské, jež pro svou měkkou a balmitou povahu výpary svými okolní krajinu nezdravým vzduchem naplňují. Vz více v S. N.

Láhev, hve, láhve, e, f., láhevka, láhvice, láhvička. L., mira tekutin hl. vína, 3 pinty, strlat. lagena, Lagel, Flasche. Gl. 114. L. mívá bířeho, krk, úško, hubičku, na dně pupek. S. a Ž. L. elektrická, trojhrdelná, trojhrdlitá, florentská, plynopudná (Gasent-

54*

874

Lakomec — Lákový.

vždy potřebným jsa nouzi trpi; L-ci nelze býti šťastnu. Lb. L. dal by si pro krejear vrtaf koleno, vodil by ve s struši, stujde Spinozu. Us. Sml. L. všem bývá zlý, sobě nejhorší. Co zde po l-ci zůstane, nevděčným se dostane. Er. P. 514. Ct.: Kdo málo má, vie hledá; Kdo nie nemá, přeje si něco, kdo něco má, přeje si všecko; Cín vic staku máme, tím vic ho žádáme; Čím vic bohač má, tím vic žáda; Česká ani uherská země nemůže nasytit lidského lakomství; Mil statek jakkoli; Kdo zamiluje zisk, Jidášovu píseň zpívá; Zlý pes ani sám nesní ani druhému nedá; Když pes hryze a hlodá kosf, jinému nedá pro svou zlost. Lb. Vz jestě: Cert, Kněz, Lakomý, Ruka, Skupec. — L. lakotný, kdo po čem baží. — čeho. L. jídla. Ros. — L., slahoun, Rebbögel, woran die Trauben wachsen. V.

Lakoměti, měji, čě, čui. (Synonymya: Lakomství se dátí osednouti, skoupě a skrbně sobě věsti, skrbiti, skoupići, hamoniti, necoci se nasytiti; toliko po bohatství, statku, zboži, peněžích dychtiti, žízniti, toužiti; o nabývání a dobývání statku nejvíce se statari, pečovati; zisku žádostivým býti; do svého měsce, k sobě naháněti; nedati se užiti; nenasyseně zlata žádati, geizig werden, sein. V.) — čeho: jídla atd. (dychtivé žádati). Jg. — v čem. V němž (v blátičě) jsi lakoměl, modlám se klaněl. Pís. br.

Lakomice, e (na Slov. lakomnice), lakoměn, č., f., eine Gerzige, Knauserin. Tur. kron.

Lakomiti, 3. pl. -mi, il, en, ení; lakomivati. — koho na co (lakomým uiniti, geizig machen). Jg. — se na něco, lakoměti, gierig auf etwas werden, hungrig nach etwas sein. Jg. Lidé stromům škodu činí lakomic se na ovoce. Ros.

Lakomkyně, č., f. — lakomice. D.

Lakomost, i, f., lakomství, lakomstvo, a, n., Gier, Habsucht, Fresssucht, Geiz. V. (Synonymya: skouposť, žádost bohatství, zboží, statku a peněz, skrbnost, neuzilosť, stuchlectví; vz Lakomec). L. jest žádost po vždy větším jméní. L. jest služba modlám. St. L. jest něradná žádost jmení. Anth. II. 3. K lakomství nakloněnu býti; na l. se oddati; l. dátí se osedlati. V. Nikdo nemůže skidného lakomství nasytiti. V. Popadlo I. srdec jeho. Háj. Lakomství jest závora štědrosti. Prov. Lakomství pravdu zastínuje a právo v křivdu proměnje. Rh. Lakomství hluboké moře. Č., Pk. Vz S. N. — čeho: lakomosť chvály. D. — po čem: po jméní. D. — v čem: v kupectvi (žádost kupování). Aqu.

Lakomství, vz Lakomosť.

Lakomý; lakom, a, o: kompar. lakomější, gierig, begierig, lecker, gefrässig; habüschtig, geizig. V. Synonymya: skrbný, skoupý, neužilý, dželbý, houževný, berný, žádostivý statku a peněz; vz Lakomec. Lakomá žádost peněz. Kram. L. zbohatnouti usiluje. Kom. L. tak toho užívá, ko má, jak toho, čeho nemá. L. Lakomý více trati, než ulakoti. Pk. L. o všetko príde. Mt. S. — v čem: v jídle (mnoho jídla chtivý). Ros. — na co: na zboží a statek. V. Hýran l. na umrlé. Leg., Pass. — z čeho. St. Z míry l. BN. — L. býti komu, čemu: tělu. No

Slov. Ilt. Vz Dativ. — Lakomé věci = chtivost vzbuzující. L. Vz stran příslorí: Bůh, Dáti, Dlň, Dobrodinece, Duše, Gros, Haliř, Hnáti nač, Hrdlo, Hrob, Jidáš, Jisti, Koleno, Koza, Kozel, Krejear, Krev, Kůň, Kůže, Lakomec, Lavice, Měšec, Pes, Peklo, Pohliti, Rěmení, Rohovatý, Skála, Skoupý, Tlumok, Tvrdý, Vlk, Vyprositi, Zlatý.

Lakonia, e, f., krajina v Peloponnesu. Vz S. N.

Lakonism-us, u, m., máloslovnost, úsechnost, Nz., krátkosloví. Jg. L. je způsob krátkého a jadrněho mluvení, jmenovaný tak dle starých Lakonův nebo Spartanův. Lakoměcká odpověď — krátká ale jadrná. S. N.

Lakonský (lakonický) = krátký. L. řeč = krátká, úsečná (jaké uživali Lacedaemonć. Vz Lako, Lakonismus).

Lakota, y, lakotnost, i, f., chtivosť, hltavost, Gier, Begierde. V. — L., chtivosť jídla, die Gefrässigkeit, Fresshierde. V. Synonymya: Lakotné jedení, přílišná a nemirná žádost jídla, nesytosť, vlči střevo, žráni, žrovtství, nenasycené hrdlo, vole ptači, hltavost, obžernosť, chvátavé jídlo. Ros. L., obžerství v jídle a pití. Res. — L. lakomstvi, der Geiz. Ros. — v čem: v pokrmich Chě. 628. — čeho. Us. — L. lahůdka. L. — L., y, m, a f. — žront, ein Fresser, eine Fresserin.

Lakotiti, 3. pl. -ti, il, cen a těn, ceni a tění; lakotivati = hltati, schlucken, gierig essen, fressen. Ten lakot! Us. — L. = lakomitvi, geizen. — v čem: v jídle a pití. Výb. I.

Lakotivosť, i, f. — lakotnosť. Jg.

Lakotivý — lakotný. Jg.

Lakotka, y, f., lahůdka. Na Slov.

Lakotkář, e, m., břichopásek, Näscher. Na Slov.

Lakotkářský, leckerhaftig. Na Slov.

Lakotkářství, n. Leckerhaftigkeit. Na Slov.

Lakotně, hltavě, gierig, geizig. L. jisti, (žráti, hltati, lakotným býti, oblo požíratí). V. Jsa I. živ. Boč.

Lakotněti, čí, čě, čni, fressgierig, gierig werden. Ros.

Lakotnice, e, f., eine Näscherin. Kom.

Lakotnik, a, m., Lecker, Leckermaul. Tys. Žid. — L., Geizhals.

Lakotniti, gierig, gefrässig machen. Jg.

Lakotnost, i, f. — lakota.

Lakotný; lakoten, tna, tno, chtivý, gierig; zvl. v jídle, nenasycený, hltavý, gefrässig. Br. L. jedení, V., žádost, Stele, dědic. — k čemu: k nějakému pokrmu. Jel. — L. — lakomý. Vz Lakota.

Lakování, n., natirání dievěných, kovožých, kožených atd. předmětů barvami a pokostem. Vz více v S. N.

Lakovati koho — balamutiti. Rk. — co: stůl (lakem natirati), lackiren. — co čim: Us. — kde. Us.

Lákovina, y, f., eingesalzene Speisen. Ros.

Lakový. Lack. L. barva, pokosť. Nz. Vz Lak.

Lákový. L. maso. Vz Lák. Lacken-, eingegangen.

Lakušník — Lamentace.

875

Lakušník, u, m. L. obecný (pyskyrník), ranunculus aquatilis. FB. 69.

Lakvěti, 3. pl. -vi, el, ení lakomití, lakotiti. - po čem: po bolatství. C.

Lakvič, e. m., lakvil = lakomec. Geizhals, Filz. Us., C., Dch.

Lakvička, y. f., skrblice, eine Geizige. Us., C.

Laky, vz Pokost.

Lakýr, a. m., der Lackirer. Rk.

Lakyrka, y. f., vz Kože. - L., lakorany střečic, lackirter Schuh, Lackstiefel. Us. Polič.

Lakýrník, a. m. = lakýr.

Lakýrovati, lepe: lakovati.

Lala, holala! hlas myslivč, když psy štvou. Sp.

Lalia = lilie. Na Slov.

Lalka, y. f., panenka hrackou detem.

Laločnatý list, lolabum f., gelappt. Vz Kk. 30.

Laločnice, e. f. L. prstnatá, alevonium palmatum, polyp. 1. cízopasná, symposium coralloides. Frč. 31.

Laločný, -čni, Unterkehl. L. kůže. Reš. - L. laločnatý.

Laloch, lalok, lalouk, u. m., laloček, čku, lalošek (na Mor.), lalouček, laloušek. L., podhradek, dvoubradik. Unterkehle, -kinn, Halswamme, die Wanpe, das Lappchen, der Koder. Ros. L. hovadi, býkový. V. Clověk tučný má lalok. Us. - L. - L. ucha n. ušni, nejnižší čášt ucha. Laloček u boltec, das Ohrläppchen. - L. Kolačici = červene návěsky na krku kokoutim, Bart, Lappen. Jg., Rk. - L. u jater, u plic Lappen. Jg. - L. a rostlin. Jednotlivé čáši, ve které jest čepel zářez rozdělena, jsou-li široké a zaokrouhlené, slovou laloky (dobi, Lappen) Kk. 30.

Lalokový, aus Lappen. Kožich kuni 1. 1570. Gl. 115.

Lalotati = žvatlati, lallen. Koll.

Lalouček, šp. m. laloček, vz Laloch. V., Jg.

Laloučnatý, šp. m. laločnatý. Jg.

Lalouk, šp. m. lalok. Jg.

Laluje, e. f. = lilie. Na Slov.

Lama, y. f., auchenia lama, das Lama, die Kameelziege, nižsí než jelen, barvy hmečné často s bílými skvrnami. Zije v již Americe. Vz více v S. N., Frč. 382.

Lamač, e. m., ein Brecher. L. kamene. Us. - L. = hrabý člověk, huivát, Ros., łamzelezo, bromotluk, sílák, ein knochiger Kerl. Sml. - L. lebečni. Vz Nástroje k pitvě. Ch.

Lamačka, y. f., která láme, die Brecherin. - L. lnu, na len, mědlice, mědlovačka, trlice, chrdlice, lamka, třepáčka, třepanice, chrastačka, křástačka, trojna, trojačka, die Flachsbreche. Hořejší čášt: trdlo, trlo. Sp. Len suchý se na l-ee dokonale vyláme. Us. Dch.

Lámáni, n., das Brechen. L. lomn) paprskův, světla. L. jeduoduché n. obyčejné, dvojnásobné (dvojlom); poměr lomu; lámání hvězdařské, zemské; tabule lámání paprskův. Nz. L. hlavy. Us. - L. = złomek, lámány počet, ein Bruch. - L. = nemoc, Gicht. L. v klonbích (pakostnice), v rukou, nohou (dna), v údech; l. suché (rheuma). Leška, D., Zlob.

Lámanina, y. f., lámání rozličným způsobem, das Brechen. - L., věci lámané, ein Bruch. L. nohy. Cern.

Lámanka, y. f., krupice, na Mor. Kk 113. - L., zopichaný jeemen, rěké kroamy, na vých. Mor.

Lámaný, gebrochen. L. kámen, počet (zlomek). Jg.

Lamati, lámán a lámu, lámej a lam, lámaje a lána (one), al, šn, šni: láničati; lomiti, 3. pl. -ni, lom, měřic, il, en, eni; láničati, brechen, eatzwei brechen; boleti, tračiti, reissen, quälen, plagen; nedodržeti, brechen; kišmnen, heugen. Jg. - co: chléb, prkno, kopí, viru, přisahu, práměri, přátelství, Jg., nečinčn, Us., ruce, Bib., kameni, skálu. Vys. Lámala matka své ruce. Sš. P. 68. Moc zelezo láme. V. Láme kosti jazyk měkký. Br. Náhlá a nutná potěcha pavo láme. Pr. měst. Podvolení (svolení) práva lomí. Vš. Větve vítr láme. Us. Tidá voda břehy láme. Us L. len, jazyk (překonati obtíže vyslovování). Us. Takovou zvyklosf nám bez slušnych příčin l. a rusiti se nechtělo. 1583. Gl. 115. - koho. Zína uše láme; dna ho láme Jg. - co kde; rady ve skalách lámati. Vys. Dítu ve zdi, Har., stromy v lese. Har., kámen v lomech. Ml. Láme uze v kloubech. Nt. Na zdi kámen lámal a kus vylomil. Sych. Ilavu nad tím si lámal. Rk. Rukana nad hlavou l. Br., V. - co komu: si hlavu staratci se), Us., Dch., læčnému chléb l. Br. - co proč: Nač si hlavu l. pro věc nicemnou? Sych. Ruce zastostlí lámati. Alx., Anth. Jir. 1. 31. - (co) čím. Zločince kalem, Jg., Er. P. 178, brány zlatem l. ( - otvíratí), L.; rukama l., Rkk.; hořem rukama l., V., se praći. L. - co čím oč. Rozumem svym o to hlavy nelamal. Stele. Já o to neludu hlavy l. (o to se starati). Ros. Co tam, to tam, o to hlavy nelam, neb na to již žadný žid nie nepuťejí. V. - co, se ke komu, k čemu. Dítky k tobe rucen lomí. Puch. Zloději k sutsedky se lomili. Sm. Kámen k stavybě l. - co kam: skálu do vápenice lámati, Byl., chléb do polěvky. - co nač: na drobné kousky. - co přes co: tyčku přes koleno. - co po kom: Dítě po matec (ji se řídí, po chůvě slova láme. - se. Světlo do láme, hrnce, led se láme. Us. - se kam: do doma zloději se lámon. Us. - se s kým. S divokými zvířaty se l. - potýkati. L. Tu se s ním lomí muž. Bibl. Jir. - se čím: praćí, Sm., trudnosti. L. - se kam kudy. Zdí do domu se lámati.

Lámavee, vec. m., psathura borbonica, rostl. Presl.

Lámavosf, i. f., Zerbrechlichkeit. Lámavosf světa, tepla. Rostl.

Lámavý, lámající, brechend. L. dna. D. L., křehký, zerbrechlich, sprůd. L. télo. Rostl.

Lambach, a. m., město v Horních Ralkonsích. Vz S. N.

Lambrecht, a. m., Sv. L., mě. v Štýrsku. Vz S. N.

Lámě, čte, n., ein junges Lama.

Lamečka, y. f., vz Lamka.

Lamentace, e. f., z lat., nářek, naříkání, dípení, hořekování. Rk. Vz více v S. N. Lamentation, Wehklage, Jammer, Klagelied.

878

Lapánka — Lasicový.

Lapánka, y, f., Ballstange, palaestra. Na Slov.

Lapati, lapim a lapi, lapavati a lapiti, il, en, eni, lapivati, lapnouti, pnul a pl, ut, uti, chytati, jimati, haschen, greifen, fangen. Jg. — co, koho: ptáky, holuby, V., lodi, vzduch, slova, Us, stin, Kom. (koho si-iti). Kdo chee ptáky lapati, neháżej kyjem (mezi ně). Ros. Když ptačka lapaji, pěkně mu pískaji. Trnk. Ne toho pták, kdo ho lapil, ale kdo ho snědl. V. Chtě kače lapiti, uhonil lisku; Lapil ježka. Prov. Zevly lapati. Koll. — co na co: ptáky na vějičky. D. Ryby na lep, ptáky na udici lapati. V. Vuady, na kteréž čihař sojky lapá. Na zlatou udici snadno ryby l. (podmazávati). V., C. — kam: do síti, do tenat, D., vítř do plachet. Mus. L. ptáky pod síf. C Velkých ptáků pod pomeč nelapaji. C. — co kde: ryby ve vodě. Us. — co čim: osidlem, D., rukou. — se, co za co: prase za nohu. Us. Divokou svini za uši lapil. Haj. Za slova někoho lapati. Ros. Za rozum sa lapil (C. Chytil sa za rozum). Mt. S. Vola za rohy člověka za azyjk lapaji. C. — po čem. Místo rozkose lapaji po žalosti. Illas. Lapati po větru. Sm. — co kemu. Aby ženy sobě lapali. Br. — se čeho. Druh druha se tona lapá. St. skl. Vz Oblak. L. se meče tchápati se). Alx. — se na koho: Mech se naň lapá chytá stámei. Na Slov.

Lapatka, y, f. l.-ky, pl., nástavky u splavů rybníčných. Us. Bolesl.

Lapavě, chytavě, listig, wortfängerisch, verfänglich. V.

Lapavec, več, m., lapáček, ein Wortfänger. Ros.

Lapavost, i, f., die Verfänglichkeit. D.

Lapavý, schlappend. L. zvíře, pták. Ras. — L., verfänglich. L. otázka, slovo. Mudráček lapavý jest. Kom.

Lapeň, č. m., typhis, kývoš. Krok.

Lapeni, n., chyceni, das einmalige Fan- gen, Erhaschen. Us.

Lapený = chycený, gefangen; podvedený, betrogen. Jg.

Lapěti = lépěti, lpěti, picken, hocken, bleiben. Kaj přijdě, tam lapí, dom se nevracě. V Opav. Pk. — kde (u koho). Bern.

Lapidarní pismo. Dle S. N. pismo latinské (antiqua), které užívá jen velkých (začátečních pismen a napodobi písmena na kamenných pomnících (lat. lapis) zvláštně římských. L. sloh (napodobnící zvláštnosť římských nápisůvý, S. N., památnikový s. Rk.

Lapikura, lapikurka, y, m., tchoří; šašek; kobylkář; darebák. Bern. Na Slov.

Lapilly, pl., m., větší úlomky popela sowečněho. Bf. 103.

Lapis, gt. lapidu, m., lat., kámen. L. dívinus, božský kamen (na oči); l. infenralis, kaminek pekelný; l. caustieus, k. leptavý n. žíravý; l. Pideriti, siřan médnatý (k zastavování krve). S. N. Vz Držadlo.

Lapitel, e, m., der Ergreifer.

Lapithové, ův, m, suroví horalé thessalští, kteří se potýkali s Centaury. Vj.

Lapiti, vz Lapati.

Lapka, y, m., loupežník, Räuber. Chc. (Gl.), Vz.

Lapkati = lapati, greifen. — koho za ce. Koll.

Lapkovati, loupiti, rauben. Arch. II. 364. Gl.

La Plata, laplatské soustáti či argentinska republika v již. Americe. Vz S. N.

Lapnouti, vz Lapati.

Lápný. Ty jsi l. — hoduť (ironicky). Na Mor., Brt.

Lapon, a, m., Lappländer. — Laponc, e, f., Laponsko, a, n. Laponsko, díl severní Europy. Vz S. N. — Laponský.

Lapotati, bleptati, plaudern. Na Slov.

Lappalie, pl., f., titérky.

Laprdoun, vz Laberdan.

Lapsík, u, m., šp. z mad., potěh. Na Slov.

Laps-us, u, m., lat. L. calami, chyba psaci; 1. memoriae, chyba paměti. S. N.

Lapy, vz Zradańta.

Lar, a, m., pl. obyč. larově, stražní bůžkové starých Rimanův. Vz S. N.

Larevný, Masken- Zálan.

Larghetto, it. — trochu rozvlácěně. Hd.

Largo, it. z lat., široce, rozvlácěně, zdrouhavějí než adagio; l. assai, dosti rozvlácěně. Hd.

Larissa, y, f., mě. v Thessali. Vz S. N. — Larissan, a, m. — Lariský.

Larma, y, f., larmo, a, n. lermo. Na Slov.

Larmovati, lermovati. Na Slov.

Larok, a, m., capromys, Schweinsmaus. Ssv.

Larva, y, f., larvice, larvička, lat., strašallo, oblada, u pohánku duse ztěž hadi zemřelých tondající se na strašený zřejch, Schreckengestalt. Vz S. N. — L, madoraná n. formoraná trať lůdská strojená z papíru, plátna atd., krabuška, škrabuška, maškara, die Larve, Maske, Larvou zakrytý, zakukleny. V. Larvu sníti, odníti, strmlnouti, odkryti. Jg. Stáhni larvu, uzříš sallu. Prov. Na Slov., C. Larvu na tváři nositi. Kom. V larvé choditi. V. Pod larvon. L. — ošklivá trať. L., Sml. Abscheuliches Gesicht. Larve. Ty zrádné l-y (divky Vlastiny). V. — L., nečistá žena. Ros. Ein unehrliches Weib. — Larvjson mládata hmyzá a služi houšenkami (larvami motýlův), pondrarami, moli, čercy. Jhl. Larvy hmyzu jsou bůd bez nohou: prará larra, aneb mají sest noh, pondrara, aneb ještě několik panoh, jako u houšenké vidíme. Dospělá l. proměňuje se v kuku, knukla č. pupa zove se hmyz na druhém stupni vývoje těla, pokařdáme-li larvu za stupěn prvý a dokonalý hmyz to stupěn třiét. Vz S. N.

Larvisko, a. n., hässliche Larve. L.

Larvový, Larven-. Jg.

Láry-fáry, tresky plesky, houby soctem — to není nic, je malicherné. Nvk.

Láryně, č. f., nečudná, veřejná nevěstka, Dirne. (Vz Gl. 120.) V.

Lasecivní, chlipný, oplzlý, z lat. Rk.

Lásěisko, a, n., der Ort der Wollust. Boč. Lasečka, y, f., hůlečka. Mor. P. 118. Zb.

Lasice, e, f., lasička, mustela vulgaris. Wiesel. Jg. Jest, jakoby ho l. ofoukla mrzutý. C. Vz Koľčava, Lask.

Lasicový, lasičkový, lasiči, lasičný, Wiesel-. L. barva. Res.

880

Laskomina — Latina.

C. Aby aspoň nad Čechy laskominy sobě
setříti mohl, přitáhl v tu dobu k Bechyni.
Skl. 1054. Vz Msta. Otec jablka hryze, synu
l-ny (otec utráči, syn bude mítí nouzi. Vz
Marnotratný). Lb.

Laskomka, y, f. = laskomina. — L., ně-
jaký nápoj. Háj.

Laskotati; laskotiti, il, cen, ení; lasko-
távati, lektati, kitzeln. Na Slov.

Laskotivý, lektavý, kitzelig, kitzlig. Na
Slov.

Laskovati, laskati, liebkosen. Ros. —
se kde.

Laskoviny = laskominy.

Laský. L. kosť = vlaská, natni, navni,
vnavná, ganglion, Ober-, Überbein.

Lasonoh, a, m., mysis, korýš. Krok.

Lassen. Věřitele na statek dlužníků zvésti
(Besitz nehmen lassen). Pozdravují ho (lasse
ihm g.). Ani ho nevzkázal pozdraviti. Dám
si porci husy (dáti). Dal ho zavolati. Nech
toho (dass die gehen.) Zůstavil mu na vůli
(er liess ihm die Wahl). Modlene se (lasse
uns beten). Pojďme. Jiní opět Cechy odjindud
pošle býti pravili (lassen abstammen). Pře-
stanemene tedy na tom (wir wollen es dabei
bewenden lassen). Mk.

Last, něm. Nikomu z vás nebyli jsme
k obtíži.

Lastovice, e, lastovka, y, f. Když last-
vice leti, jest znamení podleti. C. Jedna lastovka
nedělá jara. C. Bez jedné l. léto bude. C.
Štebočn si ako lastovičky (důvěrně rozmlou-
vají). Mt. S. To je vymetaná l. — prohnaný,
vylitáný, vypínavý člověk. V Přibr. Sml. Vz
Vlastovice. Schwalbe.

Lastovičník, u, m., tolita lékařská, vin-
cetoxicum officinale. FB. 52.

Lastovník, u, m., chelidonium majus,
Schöllkraut. Cl. 19.

Lastrunk, u, m., z lat. rastrum; jim se
dělají linie (čárv) na noty.

Lastura, y, f., concha, eine Muschelschale.
Vz S. N.

Lasturci, mušle, conchifera, řad mlžů,
význačný dvěma skořepinami a zábrami list-
natými. Vz více v S. N., Frč. 209.

Lasturnatka, y, f. L. mramorovaná, cypris
ornata; 1. hnědá, cypris fusca; členovci. Vz
Frč. 92.

Lasturný, muschelig. L. nerost. Prsl.

Laškovati, dováděti, bujně skákati, Possen
treiben, herumspringen. Laškova! = tancov-
ala. Bl. — kde. Blázen před stolem laš-
koval. Plác. Větríček v jetelině laškuje. MM. —
s někým. Us. — po čem: po provaze l.
(= tancovati). Zlob.

Lašovati = slídití, spúřen, lauschen, lauern,
nachstellen. Na Slov. Plk.

Lašovice, v Rakovnicku. Tk. I. 89., 361.,
III. 37.

Laštověnka, y, f. = lastovka. Prk.

Lašťuvka, y, f. = lastovka. V Opav. Pk.

1. Laf, č, lať, i, f., na Mor. lata, y; latka,
latička, Latte, Lättchen. L. samorostlá, kro-
vová, viničná. Jg. Latě trhati, řezati. Sp.
Dílo, plot z latí. D. Na latě se krytba klade.
Us. Krov na krokevnicích leží, na krokvích
a latich křidlice n. šindel. Kom. — L. každé
stěblo slámy, rákosu, proutí atd., bidlo. Jg.

2. Laf, i, lata, latka, y, f., Rispe. Vz
Lata.

Lata, láta, latka, y, f. = záplata, Flecken.
L. na latě. Ros. L. na kolenč. Přišiti komu
latu (něco přivěsiti, hanu naň vhoditi). L. —
L. na koleno vlněná, hedvábná; na lýtko
vlněná, na patu pružná. Cn. — L., panicula.
Rispe, složený n. rozvětvený hrozen, jehož
dolejší stopky bývají delší hořejšich (u ovsa).
Kk. 40.

Latač, latař, látkář, e, m., ein Flicker. Jg.
Latačka, latařka, y, f., eine Flickerin. —
L., látání, die Flickerei. Na Slov.

Látání, n., das Ficken, Geflicke. Us.
Látanina, y, f., něco látaného, plno záplat,
něco všelijak a ze všeličehos slučeného,
Flickwerk.

Latař, vz Latač.

Látati, latami diřy zašivati, flicken. —
co: starý kožích, boty, sukni, lodě, zdrávi.
L. Kdo staré nelátá a nového nešetři, brzo
bude ve psi. Pk. — koho = bíti. — co
komu: kůži = vybiti mu. L.

Látečný, materiell, stofflich. Krok, Dch.

1. Latein, Slatina u Brna, Hrotovic na
Mor.

2. Latein, Gross-L., Slatenice u Olom.

3. Latein, Klein-L., Slatinky u Prostě-
jova; Malá Slatina u Brna.

4. Latein, Ober-L., Slatina horní u Dačic
na Mor.

Latentní, z lat., skrytý, latent, verborgen,
geheim.

Laterální, z lat., poboční, postranní, ve-
dlejší Rk. Lateral-, Seitен-.

Láteřiti, il, ení, říkati: látro hromů, tisíc
later, wettern. Dch.

Laterna, y, f., lat., lucerna, svitilna, Lata-
terne, Leuchte; l. magica, kouzelná svitilna.
Zauberleuchte. Rk.

Latevní = latni.

Láti, laji, laj, je (ic), lál, lán, láni; lávati =
plisniti, domlouvati, hubovati, schelten, tadeln,
schmähen, schimpfen, verweisen, lästern; zlo-
řečiti, fluechen. Jg. — abs. Neudatný neumi
jedno láti. Dal. Ta snilina velmi laje (smrdí).
Ros. — komu. Pán mu hrozně láł. Ros.
Písmo jim laje. Pass. Koložby Bohu lál anche
se porůhal. Sob. 52. — Tkad., Vrat, Jk.,
Zk. — koho. Jeden druhého laje a kleje.
Čas, duch. — Jg. — na koho. Láli na ně
a klmuli. Kom. — V., Ud. — komu čím.
Laji nám slovy hanlivými. Stele. Když ru-
kojmě povinnosti své jsouce kní upomínání ne-
dostáli, měl véřitel právo jim láti lacim listem
věřejně příbitivý. V Němčích byly tyžtež listy
pod jménem Scheltbrief. Kn. dr. — komu
z čeho. Vy neviete tu dobra svého, lajice
ze šňatka mého. Dal. 41. Laje mu z jeho
mdlého nestatečenství. Let. — proti komu.
Zk., Čr. — komu oč. Už mi lidé o to láli.
Sš. pís.

Latin, a, m. Latinové, die Lateiner v Italii.
V. — Latiník. — Latinský.

1. Latina, y, f., na Slov. latinčina, das
Latein. L. dobrá, pěkná, V., sprostá, chybná,
Jg., kuchyňská (špatná). Do l-ny překládati.
Z latiný moudrý, a po česku hloupý. Jg.
Dáti někomu latinu. láti ho. L. Dáti komu
latinu, až se mu leb konři. I. — C. (Čišti bann

884

Lbín — Leč

Lbín, a, m., ves v Litoměr. Tk. 1. 402.,
III. 70.

Lbový, Schädel-. L. klenuti, spodina
(Schädelgrund), dutina (mozkovice). Nz. Vz
Lebný.

-le, přípona jmen podstatných: kozle,
osle, housle, jesle (Vz Housle, Jesle). D. —
Le. Cástice le v češtině toliko s jinými časti-
cemi se objevuje: ale sed', leda, nísi; leč,
nísi; na Slov. lebo, alebo — nebo, anebo.
Vz tato slova. Mkl. S. 169. — Le (hle) při-
ráži se v obecné mluvě k zajmenům a při-
slovím ukazovacím: semle, tenle. Jir. —
Tři- n. viceslabiční jména podst. na -le ne-
přijímaní z pravidla v gt. pl. koncovky -i,
ale mohou ji často mítí: neděle — neděl n.
nedělí, cedule — cedul n. ceduli, škatule —
skatul n. skatuli, ale kosile má jen košil. Drou-
slabičná mají -i: boule — bouli (T.); jenom
dve nepřijímaní -i: chvíle — chvíl, míle — mil.
— Le, zastr. = leč, ale, doch, aber. Jg., St.
skl. Hus. — Le, lě, zastr. = asi. Jir.

Lě, vz Liti.

Leandr-os, a, m., z Abyda, miláček Ho-
roje, kněžky Afroditiny v Sestu.

Leb, gt. strě. lbi, f., nyní gt. lbu n. lebu
(strě. lba), m, lebka, y, f., vrchní kosť hlavy,
příkrývka mozku, na Mor. leban, lebeč. Die
Hirnsehale, der Schädel, der Hirnschädel.
Hromady lebů. Leby zbitých schovávají. Ler.
Mozk se z jeho lba vykydl. Pass. Švy na
lebu hlavy. V. Káže na lebu hlavy. V. Vz
Lebka. — L., galea, Helm, u rostlin vrchní
pysk koromy klenutý. Kk. 47.

Lebaň, č, f. = leb. Vz Leb.

Lebatěnka, y, f., corycium. Rostl.

Lebavec, vce, m. = lebavý. Na Mor. Glatz-
kopf.

Lebavina, y, f. = lebavosf.

Lebavost, i, f., plechatosf., lysina, Kahl-
heit, Glatze. D.

Lebavý = lebavec.

Lebčí, od lbi. L. místo (popraviště), Schädel-
stätte. D.

Lebečnice, e, f., die Schädelhaut.

Lebečný, od lebky, Schädel. Světoz.

Lebeda, y, f., atriplex, Melde. L. leskla,
a. nitens, zahradní, a. hortensis, FÍ. 31., Kk.
151., uštnatá, chobotnití, šipovitá, malosimná,
úzkolistá, planá, mořská, skalní, bílá, Jg.,
červená, psí n. smradlavá. Kh. Dostaneš lebedu
(sojku, nic). D.

Lebediti se, il, čn, ční = jasniti se, heiter
werden. Měsíc se vylebedil. Us.

Lebedka, y, f., schizotheca. L. střelovitá,
hashtata; rozkladitá, patula, tatarská, tatarica,
růžičkovitá, rosea. FB. 31.

Lebedník, u, m., chenopodium botrys,
Traubenkraut. Berg.

Lebedný, lebedový, od lebedy, Melden-.
L. semeno. Sal.

Lebeň, č, f. = lebka. Us. v Chrud. Kd.
a na Mor. Vz Leb.

Lebenec, nce, m., rostl., dl. č. snad pta-
číče, či ledence? Včera jsme mysliли, že
umre a ráno byl zase jako l. přes noc. Us.

Lebeňový = lebový, lebný.

Lebensgrösse, vlastní postava. Har.

Lebka, y, f., vz Leb. L. je složena ze
dvou kosti temenných, ze dvou kosti skran-

ních, z kosti základní, z kosti čelní a z kosti
řešetné. Obě kosti temenní spojeny jsou švenf
šípovým, s kosti čelní spojeny jsou švem
korním a s kosti základní svem lambdovým.
Vz více v S. N. IV. str. 1195. Koho l. svrbí,
tomu se chce na voju. Č. Vz Kosť, Kostra. —
L., die Pickel-, Sturnhaube. V., Br., Gl.
121. Pěšky se samostřílem i se vši slušnu
střeleci zbrojí pod lebkú mají hotovi býtí.
1494. Nách. 334. Přikryt brněním, lebkou
(helmem). Kom.

Lebný, lebový, Schädel-. L. deska. Ros
Lebo — nebo, na Slov. Vz L. Také v Opav.
Pk.

Lebočíše, e, f., číše z lebky. Koll.

Lebosloví, n. Phrenologie., Kraniologie,
die Hirnschädellehrte.

Lebovka, y, f., crania, měkkýš. Vz Frč. 205.

Lebovrták, u, m., nástroj k vrtání lbu,
die Trepane. Jg.

Lebový = lebný.

Lebozpyt, u, m. = lehosloví. Rk.

Lee, leci m. ledš, ledsi, v složených činí
význam všeobecný, povšechný: leckdo, lec-
dos, Mkl. S. 90., lecco, lecjak, atd. Jg. Vz
Ledacosi.

Lée, léeí, zastr. = lehmonti. Výb. I.

Leecos, lec-eo, dle ,co, gt. lec-ehoš-
atd. Já jim tan l. pově, oni mi se zasmějí
jako nemondřečmu. Svěd. 1569. L. — ledaco.

Léce, zastr. = litá. Kat. 1879.

Lece, leče, skloňuje se jako prosté če.
Kt. 51.

Léceti, vz Líčeti (nalíknoutí).

Lechwitz, Ledovice u. Nzoja.

Lecícos, lecičehos atd. = leccos. V pru-
kosti v lecičems bezpřímné ukvapenie. St.

Lecičies, lecičís = lečí, ledačísí, čikoli.
Nechtěl bych po lecičies hlavě postúpiti. St.

Lecičina, y, m., ledakdos, níčema, Tange-
nichts. Na Slov.

Lecikaks = lecjaks. Někteří pro své
obzérstvo chtie sě lecikaks objítí. Šf.

Lecjaký, vz Ledajaký.

Leckdo, strč. leckto, lecikto, Pass., sklo-
ňuje se jako ,kdo'.

Leckdos, vz Ledakdosi. Kdo v přízni
veliké, po málo hodinách v nemilosť padá
a l. za nim hvizdá. Kom.

Leckterakýsi, vz Ledacosi.

Leckterýsi, vz Ledakterý.

1. Leč, spojka, z le-če. Jest 1. moci roz-
lučovací, spojkou výčtu, odděluje protivné
sobě věcí téhož rodu, které v skutku se
sbíhati mohou a znamená a) v otázkách roz-
lučovacích: či, čili. Nevím, byl-li jeho žákem
leč nic (čili nie); b) ve vrtách rozlučovacích
jest, když mezi členy rozlučenými stojí =
nebo, aněb, něm. oder, lat. aut. Chovej dobře
zhoží svého velikého leč malého (neho ma-
lého). Aneb stoji přede všemi členy, něm. es
sei denn — oder, oh — ob, lat. sive — sive.
Leč stár, leč mlad, tof každého nalezne smrť.
T. Však leč libo, leč nelibo nepřátelům jeho
on kraluje. Zk. Misto indik. stává i imperat.
Kdo sám sobě hřímá, tomu bouře nic neod-
jími, leč buď léto, leč buď zima. V druhém
členě stává i spojka aněb m. leč: Což kažeš
koli, to ze mne vše učiníš, leč mne zahubíš
aneb živís. — 2. Jest moci vylučovací n. ry-

Legat — Lehce.

889

Legat, a, m., z lat., vyslanec, ein Gesandter. Legat s moci prokonsulovon. — L., u, m., odkaz v závěti. Rk. Vermächtniss. — L., legátko, legatka, (lehátko), stolice, Stuhl, Sitz, Sessel. Na Mor. a na Slov. Chmel. Kd.

Legatar, a, m., z lat., odkaznik (komu se něco odkázalo). Rk. Vermächtnissnelmer, Seitenerbe, Miterbe.

Legator, a, m., z lat., odkazující. Rk. Vermächtnissgeber.

Legenda, y, f., z lat. legenda = co se má čisti. — L. = pověs o svatém, o svaté. Rk. Zivot svatého; popis děje neobyčejněho k církevnímu podáni náležejícího. Jg. Legenda znamená původně v církvi katolické knihu obsahující, co každého dne při evičbách náboženských čisti bylo. Poněvadž v tom z pravidla i příběhy ze života svatých a světíc obsaženy byly a obyčejem se stalo, že o slavnostech mučedlnikův a svatých pamětihodné příběhy z jich života a podání o nich se předčítaly, dano jméno ldy po výťce po věstem druhu tohoto, zeměna pokud se zakládaly na ústním podání. KB. 31. Vz tam více a v S. N. Příklady legend vz mimo v KB. také ještě v Budecké zahradě VII. č. 9. (1876), v Blahověstu 1869. č. 11., 1868. č. 23., 1865. č. 18., v Stepničie 1861. č. 8. od Dch. Legende. Lebensgeschichte eines Heiligen, fromme Sage.

Leger, fr. (ležé), lehký, lehkomyslný, povrchni. Rk.

Legie, e, f., z lat., Legion. Rímská legie čítala v pozdějších dobách až 6000 pěsich a 400 jizdných vojínů. Nyná legie = dobrocolnícké sbory vojenské: legie polská, studentská, cizínská. Čestná l. ve Francii říd, založený Napoleonem I. r. 1802. Říd čestné legie. — L. také = neurčitý, xeliký počet. Vz S. N.

Legionár, e, m., z lat., vojín v legii sloužící. Rk. Legionár.

Legirovati, z něm. legiren a to z lat. legare, tedy lépe: legovati = něco někomu odkázati, Vermächtnisse machen, stiften. — L., drahým kovům přidávati přísady. Gold und Silber mit geringeren Metallen versetzen, verschmelzen.

Legislativní, zákonodárný, gesetzgebend.

Legislatura, y, f., z lat., zákonodárství; zákonodárný sbor. Rk. Legislatur, gesetzgebende Versammlung, Regierung.

Legitimace, e, f., z lat., průkaz, Legitimation, Giltigmachung, Beglaubigung, Anerkennung; vyhlášení děti nemanželských za manželské, Anerkennung unehelicher als eheliche Kinder. Rk. Zkoušení l. Pr.

Legitimační, z lat., l. list = průkazný. Legitimations.

Legitimista, y, f., dle, 'Despota', přívrženeč zákonni vlády, Legitimist, Anhänger des Grundsatzes, dass die Landeshoheit ein vererbliches Recht sei. Legitimisté ve Francii, přívržení starší větve Bourbonské, jejíž hlavou nyní hrabě Chambordský jest. S. N.

Legitimita, y, f., z lat., zákonnosť, řádnosť, Rk., stav zákonni oprávněnosti, Legitimität, Rechtmässigkeit, Gesetzmässigkeit. S. N.

Legitimní, z lat., zákonní, řadný, Rk., legitim, gesetzmässig, gesetzlich.

Legitimovati, z lat., prokázati něco, legitimiren, fürcht erklären, beglaubigen, sein Recht nachweisen; vyhlášiti nemanželské dítě za manželské, ein uneheliches Kind als ein cheliches amerkennen. — L. se ... prokázati se něčim. Rk.

Legováni, n. — slévání kovu. Vz Slitina, Legirovati.

Legrace, e, f., z lat. recreatio = občerstveni, nabyti čerstvě, veselé mysli odpočinkem atd. To je l. Us. Vz Rekrace Erhobung, Erfrischung, Rekreation.

Legnan, a, m. L. americký, ignana tuberulata. Frč. 225.

Legumin, u, m., sýrovina rostlinná v semenech lušťinatých, olejných atd., S. N., jinak kasein, Pflanzenkasein. Štk. 651.

Leguminosae, rostl. lušťinatě, třída rostlin dvouděložných s koronou prostolupennou a těžkami na kalíšku vetkutnymi.

Leh, u, m., zastar., nocleh, Lager Zlob. Lehá = liha.

Lehaci komora, Schlafkammer, V., lavice, Britsche, světnice (kde se léha, Schlafzimmer), D.; šaty, Betten. Us.

Lehač, e, m., der Lieber. Jg.

Lehadlo, a, n., vz Lehátko.

Léháni, n., kladení-se, das Niederlegen (sich). L. jest snazší než vstávání. Us.

Léháni, sastr., líháni, n., das öftere Liegen. Letní l. (ležení), Sommerlager. Res.

Léhanice, líhanice, e, f., částé leženi. — L. = ložnice, Schlafzimmer, Ros., hostinec. Kom.

Léhárna, líhárna, y, f., léhanice, na Mor. léhářen, ruč., f., Schlafkammer. Ros.

Lehati; lehávati; lehnouti, hnuł a hl., utí, na lože se klásti, sich niederlegen. Právě lehal, když jsem k němu přišel. Us. Vz Lehnouti.

Léhati, léhám n. líhám; léhávati n. líhavati, lehnouti, líhouti, hnuł a hl., utí = často ležeti, zu liegen, pflegen; vz Ležeti. Kde ten člověk líhá, že ho neukradnou? (Hloupý). C. = kde: v stinn, v zahradě, v domě, Us.; na houmi. Har. Líhá na čertově plachtě. Prov. Ctnosf neléha na peci. C. Na kobercích jsme léhali. Vrat. 10. V měkých peřinách l. Ché. 632. L. pod střechou, Aesop., pod peřinou. Us. Po lesich líhati. Háj. — s kým: s ženou. Jg. — Vz Ležeti, Lehnouti.

Lehátko, a, n., Lagerstätte. Jg. — L., Kanapé. Jg. — L., čáš rostliny, v níž jsou semena pohřížena, der Schlauchboden. Rostl.

Lehavý, der sich gerne legt. Lehavý pes. Vz Ohaŕ.

Lehee, lehko, lehky, po lehku, kompar. lehčoji; lehončce, lehounce, lehýčce, lehončky, lehounky, lehýčky, po lehončku, po lehonku. — L. = bez váhy, ne těžce, leicht, nicht schwer (in Bezug aufs Gewicht). Chodi lehee jsa oděn. Us. Voják lehee oděný. Kom. L. sobě někoho vážiti. V. — L., ohledem na mysł, smysły, krev, srdece, leicht, něco lehko něsti. V. Kdo l. věři, snadno pochýbi (bez rozmyslu). Prov. Jest mi lehko (jsem vesel n. zdráv). Us. — L. ohledem na netčkosf,

890

Lehce — Lehký.

obratnosť těla, leicht, nicht schwerfällig. Lehko běžeti, tancovati. D. Ten kůň se l. nese. Kom. — L. — s malou, snadnou prací, bez těžkosti, snadno, leicht, olme Anstrengung, ohne Schwierigkeit, leichtlich. V. L. as snadně někoho zhojiti. V. Tobě jest l. říci. D. Lehko nabyto, lehko pozbyto. L. Chlěb lehko nabytý. L. To se l. stane. D. L. si něco představiti. Us. to se l. člověku přihodí. Us. L. přišli věrili a za věrnou pravdou přijali. Bl. — L., ohledem na sínu, tahost, moc vnitřní, ne silně, ne tuze, leicht. L. raniti; l. se něčeho dotknouti (krátce se zmíniti). V. Lehko mluviti. V. — L. = poerchně, leicht, oben hin, nicht gründlich. Knihu l. přečisti. L. — L., lehkomyslně, leichtsinnig, luftig, leicht veränderlich. Jg. — Lehky, po lehku, zlechka, zlehočka, zlehounka, pomalu, znenahla, ne-spěšně, gemach, langsam. Ros. Z lehka (dveřmi) hybej. Kom. Po lehoučku se daleko dojde. Jg.

Lehčák, u. m., Mühlenfachbaum. Rk.

Lehčení, n., od lehčeti, das Leichtwerden. — L., od lehčiti, das Leichtmachen. Lehčení mlýna. Us. — L., hanění, das Verläumden. V.

Lehčeti, el, eni, leicht werden. L.

Lehčičký, vz Lehky.

Lehčidlo, a, n., nástroj k lehčení, Hebel, Hebezeug, Hebearm; Mischlücke(v sladovn.).

Lehčina, y, f., lehké maso, Lunge, Nachbein. Na Mor. e Slez.

Lehčitel, e, m., kdo lehčí, der Leichterer. — L., tupič, Tadler. Jg.

Lehčitelka, y, f., Erleichterin, Tandlerin. Jg.

Lehčiti, 3. pl. -či, lehči, če (ic), il, ení, lehčivati. Syn.: břemena umenšiti, ubrati, zmenšiti, popustiti, V., erleichtern, lindern; tupiti, haněti, tadeln. — co. To bolesť lehči. Us. To hlavu lehči. Us. L. mlýn (běhoun lehčílem nadzdvihnouti). Us. L. něči čest. D. Sám svou hodnosť lehčíte (tupíte). Sych. — čemu: mlýnu. Vys. — co jak: s posmívaním (tupiti). Krab. — se. Povolný a ostýchavý chod jako na nějakém místě bahnivém..., kdež by se tak lehčiti bylo potřebi. Bl.

Lehek, vz Lehky.

Lehen, a, vz. m. = lenoch. Na Slov. Plk.

Lehko, vz Lehky. — L. = lece.

Lehkochodný, leichten Ganges. L.

Lehkokrevník, a, m., Sanguiniker. Rk.

Lehkokrevný, sanguinisch, leichtsinnig. Mus.

Lehkokřídlý, leichtflügelig.

Lehkomysl, u. m. = lehkomyslnosť. Schön.

Lehkomyslně, leichtsinnig, leichtfertig. L. o něčem smýsleti. Br.

Lehkomyslník, a, m., ein Leichtsinniger. Rk.

Lehkomyslnosť, i, f., lehká mysl, lehkovážnosť, V., nestálosf, nedbalosf, neprozřetelnosf, Leichtsinnigkeit, Leichtfertigkeit. Nt. V lehkomyslnosti se vydati. V. Něco někomu k lehkomyslnosti počisti. V. Svá léta v lehkomyslnosti tráviti. Kram.

Lehkomyslný, lehké mysln. lehkorážný, marný, neprozřetelný, leichtsinnig, leichtfertig, lose, leicht. Lehkomyslným býti; někoho za lehkomyslného mítí. L. jazyk. D.

L. žváč. V. Vz Rb. str. 267. — v čem: v řeči. D., V. — L. = nestábý, unbeständig. V.

Lehkonohý, leichtfüssig. D.

Lehkoperý, leichtgefiedert, leichtflügelig. Rk.

Lehkoruký, leichthändig. Rk.

Lehkost, i, f., netěžkost, die Leichtigkeit, Leichte, Mangel der Schwere. L. péra, páry. Jg. L. myslí. V. Taková v ném lehkost, že z dluhů sobě ztěž delá. Jg. — L. = hitost, rychlost, Geschwindigkeit, Flüchtigkeit. L. těla, nohou. Jg. — L. = snadnosť, Leichtigkeit, Mangel der Schwierigkeit. L. přizváněného versování. Jg. — L. = neostosť, Gendingigkeit. L. vina, leku. Jg. — L. = potupa, hanba, pohanění, Schmach, Schande, Geringsehätzung, Unehre. L. někomu učiniti. Jg. V l. uvěsti, dáti někoho. D. Dáti se lidem stala se k l-sti = na zlehčení. Bart. I. 34. Stala se jim l. bez provinění jejich, kteráž se stala za paměti lidské aní prve žádnému. Čr. Listy na l. Čechům psal. V. Káraní, hanění, lehkosći a trestení zasluhovati. Kom.

Lehkovážně, lehkomyslně, leichtfertig, leichtsinnig. Jg.

Lehkovážnik, a, m., ein Leichtfertiger. Puchm.

Lehkovážnosť, i, f., lehkomyslnosť, nevážnosť, vrtkavost namysli, nestálosf, marnosf. Leichtfertigkeit, Leichtsinn. V. V počestném úmysle nesetrvati l. Kom.

Lehkovážný, lehkomyslný, nestály, leichtsinnig, leichtfertig. V.

Lehkověrec, rce, lehkověrník, a, m., ein Leichtgläubiger. Us.

Lehkověrnosť, i, f., Leichtgläubigkeit. Kom.

Lehkověrný, leichtgläubig. Kom.

Lehkožilosť, i, f. Leichtlebigkeit. Dch.

Lehky = leche. Lehky někomu něco pověděti = ne nahlas. Výb. I.

Lehký; lehek, hka, hko; kompar. lehčejejší a lehčí; lehýčký, lehčičký, lehoučký, lehounký, lehoučičký, lehounčinký. Lehky a snadný: lehký = lat. levis, co nemá veliké váhy, tiže ku př. lehký kámen; snadnosť = lat. facilis, co snadno, bez velikých obtíži prověsti lze ku př. snadná práce. Vz Těžký. Lehké jest, co nemá tíže n. ráhy a platnosti, snadně jest, co nemá přčážek. Vz více v Km. III. 347. Ale tohoto rozdílu se často nečetí. — L. = malé ráhy, netěžký, leicht, nicht viel wiegend, nicht schwer. V. Těžké-li či lehké co jest, zdviháním ohledej. Kom. L. pták, vozík, pes (malý, leichter Hund, Šp.), kámen (pěna mořská), kabát, V., břímě, Ros.; lehký jako péro; dukát, D., pléva, jako pírko. Us. Dřevo je lehčí než železo, Us.; země (která se v hromadě nedrží), Opp.; o lot lehčí, D.; l. oděv (netěžký; netoplý), zbroj, odění, jízda, váha (vz více o tom ve: Váha, peníze, mince. Jg. Aby každý z obyvatelů království tohoto tu zlou, lehkou minci odbyti mohl. Ferd. I. zř. Přeneseno: L. člověk (nevážně, bez ceny, špatný, ničemný). V. Člověk lehkého rodu (ne vzácného). Tur. kron. Lehká nevěsta (která peněz nemá). Mřk. — L.

892

Lejnicovité — Lékárna.

## Lejnicovité rostl, sterculiacae, stinkbaumartige: bahobab prstnatý, adansonia digitata, Affenbrotbaum. Kk. 227

### Lejnik = lenník.

### Lejniti, il, ční, lejno pouštěti, misten. Us.

### Lejno, a, n., kal, trus, výkal, hovno, člověči 1. Sp. Dreck. L. kravské, hovží, V., vrabčí, zajičí. Jg. Mám to za lejna (za nic). Filip. Certové 1. (hovno): assa foetida, Teufelsdreck. Udělá z lejna muškat, z černého bílé, z bílého černé, z ničehož svádu. Vz Hádka (daremná), Lhář. Lb., D., Č. Lejnem čím více se býbá, tím více smrdí. Jg., Lb. Kde husy, tu lejna: kde žena, tu kleveta. Jg. U blázná kord, u ženy pláč, u psa moč, u konč lejno, to když chti, hned jest hototo. Jg. — Vz v S. N. článek: Výlánk.

### Lejnok, a, m., onthophagus, hmyz. Krok.

### Lejnokam, a, m. Koprolith. Mus.

### Lejnovál, a, m. = hovnivál.

### Lejnovka, y, f., agaricus finetarius, Mistlewamm. Roste tam, kde bylo kravským lejnem huojeno. Berg.

### Lejsek, ska, m., muscicapa, Fliegenfänger. L. malý, m. parva; černohlavý, m. atricapilla; bělokrký, m. albicollis, šedivý, m. grisola. Fré. 355.

### Lejstra, ster, n., z lat. registra, spisy, Schriften. — L. u tkadlečív, Schützenbahn. Vys.

### Lejstřík, u, m., vz Rejstřík. L.

### Lejta, y, f., roznice na ryby, Fischfass. Us. v Třeboň. Da. Vz Léta. — L., sud, roznice na vodu. Us. V Časl. Směl. U Beechyně. Mý. Sud na vození vody k požáru atd. naloheř sklopcem opatřený. Us. ve vých. Čech. Jir., Kd.

### Lejtar, u, m., vrchní snop v mandeli nejvýše postavený. Však nám obili nezmokne, leda něco svrchu, l. snopy přikryje, jako kvočna kuřata. Us. u Počít. Zelený.

### Lejtko, vz Lýtko.

### Lek, u, m., leknutí, der Schreck, Schrecken. Hus. D. Od leku onemoeněti. Z leku = z leknutí. Jg.

### Lék, u, m., lík, zastr. také léka, y, f. O původu vz Mz. 55. Synonymia: lékařství, posihění, polehčení, občerstvení, pocistění. Vz Lékařstvi. L. jest hmotný prostředek k zachování n. k napravení zdráví za živočišného, hojivá věc, hojivo, medicina, medicamentum, Medicin, Arznei, Heilmittel. — L. posilující, D., pro prsy, k děvčí. Jg. L., který všecky nemoci hoji. V. L. horký, rozrazivý, odrazivý, obměkčivý, prodlivavý, vyhnojivý, vyčistivý, utvrzující, krotivý, stavící, rozpustivý, vytahavý, vysusivý, rostivý (heilend), Lk., pro počení, ochladující, odvozující, počistivý, ochranlivý (Přiservativmittel). Sp. — Lék proti i pro nějakou nemoc. L. proti jedu (dryák). V. Proti věku neni léku. Lom. Buoh ustanovil rozličná lékařství pro rozličná přihodnie porušenie v přirození. St. N. 182. Dovol mi utrhnout koření pro veliké bolení. Er. P. 66. Cf. Není na světely blína, aby pro něco nebyla. Er. P. 100. Ošlejchová voda je dobrá proti písku v ledvinkách. Čern. Vz Lékařstvi. L. od čeho. Brt., Brs. 133. dává předložkám proti a od přednost. Léký 1. hitně, tak zvané species

t. j. hrubě rozkrájené a rozlučené směsy bylin atd., prašky, pilulky, sousta, soustička, kuličky, caltečky, nálepy, masti, lektvare, a náčinky; 2. tekále: stávy, roztoky, nálevy, odvary, napojky, stavičky, smíšeniny (mixtury), kloktadla, vstřikování, náhrivky, klystury a lázně; 3. parni: kuřidla a kadidla, věchovadla (inhalace), lázně plynové a parni atd. S. N. Léký dívati, V., přijmati, bráti, us, strojiti. Kom. Drži jen, us na léčících (na likách). Ros. Na likách býti (stále užívati). Je živ jen na léčících. Us. Byl mnoho let na likách. Us. Léku požívati, užiti. Lk. Nejlačinějsí lék voda — kdo mu rozumí. C. Lékům ani evalem neutečes. Pk. Za léky, aby pomohly, nemá se děkovati; Nemocný, užije-li 7 léků, nevyžije. Us. na Mor. Moju milenku chytila hodonka, půjdu ji na léky do tej apatéky. Mor. pis.

### Lekáni, n. Strach připadl na mne a l. = děšeni, der Schreck. Br. L.-se a l. (V.) = báni-se, bázeň, das Erschrecken. L.-se čeho Kom.

### Lekař, e, m., der Erschrecker. Mřk.

### Lékař, líkař, e, m. Syn.: Zkušený v hojení, hojící, doktor v lékařství. V. L. od lék a o tom vz Mz. 55. Lékařa (lekovati = sánare, uzdravovati), lit. lékurus, strněn, lžáhi, medicius. Schl. Arzt. L. ranný (strč. ruční), dobytéci, polni, praporní, plukovní, Jg., zulní, na oči (oči), D., oční, Us., životní l. cisář. Nerona. Byl., konšký (koní), vznecsený, unčely, V., duchovní i tělesní, Háj, chudých n. pro chudé (ne: chudý, osobní (ne: tělesní, ale tělesní je dobře, staví-li se naprsta duchovnímu), Sm., dobytéci n. zvířečí, J. tr., očkovný šp. m. očkovací, podlékař, nižší l., Us., námešný l. okresní. Er. L. vojenský: ranhojící, podlékař, nadlékař, plukovní, stábní, výšší stábní l., S. N., odvodní (Assentirungs). S lékaři činití má = je nemocen. V. Apollo, bůh lékařův. S lékařem rozumým se poraditi. Čern. L. léči nemocen za peníze, zdarma. L. chodi, jezdí k nemocným, navštěvuje nemocné. Us. L. pochybuje o nemocném; l. vzdal se naděje v uzdravení nemocného. Jv. Kan slunce nechodi, tam chodi lékař. Lb. Kdo se lékařům svěří, nech peněz nečelí; Nedospělý l. hotový zhoubee (záhubbee); L. léči, Bůh uzdravuje; Živ buď s rozumem, obejdeš se l-řův. Pk. Cf. Běda té slepici, na kteréž se jestříb učí (říká se o nových, mladých l-řích). Mus. Mnoho lékařů, hotová smrt. Aesop., C. Ne hned jest lékařem, kdo o neduzích a bylinách mnoho mluvití umí. V. Mnozi doktorí cisáře umorí (a moží chučari polivky nedovaří). C. L. je poctivý kat. Lomn., C. — Vz Nástroje pro lékaře dobytčího. Cn. — Vz Rb. str. 267., Tk. II. 390. a hlav. S. N.

### Lékaření, n., lékařství. V. — L., užívání léků, das Mediciaren. Sych.

### Lékařiti, il, ení, lékařstvi provoditi, Arzt sein; lékář užívati, mediciniren. Us.

### Lékařka, y, f., die Artzin. Jel.

### Lékárna, lákárna, lékovna, y, f., řec. ápoθύγη, lat. officina, Apotheke. Jeji časti: krám; laboratori-um, a, n.; sušírna a záhřevna k sušení bylin a k chemickému připravování léčiv; sklad na zboží. Vz S. N.

898

Lepiti — Lepší.

lípavati — klejovati, kleben, kleiben, klei-
stern, pappen; schmieren, wellern, flieken;
aus Leim bilden. Jg. — co: papír, stěnu,
strop 1. Jg. Ptáci hnizdo lípaji. Jg. Zrádné
ceedule lípali, kladli a metali sů. Jir. — co
kam: papír na okno, na stěnu; návěšti na
rohy, Us., šperky na děti, Kom., masš
na hlavu, Us., zlato na sebe 1. St. skl. Tkařleč
strhané niti do půlkruhu lepi. Krok. — na
koho. On na mne lípal (ve hře v karty n.
při dražbě = přihazoval). Jg. — co z čeho:
rhnce z hlíný. Kom. — Br. — co v co:
v hromadu. Vus. — co kde: Diem dále, že
ty zle lépaš kostely na chrámu. Odp. Br.
1514. — co k čemu. Rk. — co komu.
Vlastovička lepi si hnizdo. Ros. — se. Lepi
se to. Us. — se na co. Mastně prsty na všecko
se lepi. Sych. Děti se lípaji na vůz (věseji
se). Plk.

Lepivý — lepavý, anklebend. Mus.

Lepka, y, f., lépe: lebka, der Helm. Kom.
L., na Slov. = škrob knihařský, maz.

Lepkavost, i, f. = lepkosf, die Klebrigkeit. Jg.

Lepkavý, lepký, klebrig. Ma l-vé ruce.
(kradej). Vz Zloděj. Lb.

Lepkokrevni. L. mrtvice. Schleimschlag. Jg.

Lepkokrevný, lepkou krev mající, der
schleimiges Blut hat. Jg.

Lepkoruký, na jehož ruce vše se lepi,
zlodějský, der lange Finger hat. Baiz.

Lepkosť, i, f., od lepký, vlastnosť, když
něco lepkavým jest, die Klebrigkeit. L. oči,
die Trießfängigkeit. — L. = sama látka lepká,
die Klebrigkeit, klebrige Materie, der Schleim,
die záhe Fenchigkeit. Kopřiva všeku l. ze
žaludku vypudí. Jad. — L., Verschleimung
des Blutes, Zähigkeit der Säfte, Schleims-
sucht. Ja.

Lepkostudenosť, i, f., Schleimsucht. Vz
Lepkosť. Ja.

Lepkostudený, schleimig. L. prým, bledý
otok krku, Schleimbräunne. Ja.

Lepkovlhkosť, i, f. Schleimigkeit, Schleim,
Klebrigkeit. Jád. L. prsní. Ja.

Lepkovlhký, schleimig, záhe. Jád. L.
kašel se souchotinami, Schleimlungensucht,
zimnice, Schleimfieber, průjem, Lymphdurch-
fall. Ja.

Lepký, lípavý, klebrig, záhe, anklebend.
V. L. hlinka, Jel., země, Br., šťáva, nečistota,
Jd., vlhkost, Byl., oči. Jg.

Lepna, y, f. = leperna.

Lepnatost, i, f. Leimigkeit. Jg.

Lepnatý, lipnatý, leimig, záhe. Ros.

Lepní, Leim-. L. prut. Aqu.

1. Lepnice, e, f., Leimtasche, pouzdro n.
kůže na vějičky lepem namazané. Šp.

2. Lepnice, e, f., bartsia. L. horní, b. al-
pina, rostl. FB. 59.

Lepník, u, m. = lepenec.

Lepnouti, lípnouti, pnul, a pl, utí = lepiti,
kleben, ankleben, hängen bleiben. — abs.
Kam přijdje, tam lepne. Jg. Jako klišť lípne.
Us. Mám žízeň, že jazyk lípne. Us. — k ně-
čemu, na co. Méd lepne k prstu, na prst,
když se ho dotkne. Jg. Vz Lipnouti.

Lepný, lepicí, Weller-. D.

Lepobradý, lepou bradu majici. Macháček.

Lepokeŕ, e, m., calothamnus. Rostl.

Lepoklas, u, m., phryma. Rostl.

Lepokvitek, tku, m., holdes Blümchen.

Kamar.

Lepomluv, u, m. Euphemismus.

Lepontské Alpy, čáš středních Ap. Vz
S. N.

Leporostlý, schön gewachsen. L. panna.
Krok.

1. Lepost, i, f., lepkosf, lípavosf, die Kle-
brigkeit (v tomto smyslu slova tohoto málo
se užívá). Jg.

2. Lepost, i, f., tenkosf, čiplosf, vyzáblosf,
subtilnosf. V. Die Dünne, Schlankheit. L.
mładence, sosny. Jg. — L. = jemnosf, Fein-
heit. L. mravů. D. — L. = pěknost, krása;
lepota, dobrota. Jg.

Lepoška, y, f., vz Lepeška.

1. Lepot, i, f. = krása. Když kto chce
světu vzácen býti v kráse, v lepoti i v čemž-
koli. St.

2. Lepot, i, f. = tesknosť, nesnadnosť,
práce. Cf. lopot. Budův k kramolu a v lepoti
a v tesknosti; A co lepoti a práce při dětech
bývá. St.

Lepota, y, f., dobrost, leposf, dobrotivosf,
láska, die Güte. St. skl. — L., leposf, jemnosf.
Feinheit, Grazie. Aqu., Ctib., Pulk. L. mravů.
— L., pěknost, krása, die Schünheit. S libostí
hleděla na jeho lepotu. Troj. — Hus., Pulk.,
Leg., Kat. 178., 1365., 125. —

Lepotělka, y, f., eumorphus, hmyz. Krok.

Lepotný, teskný, pracný. Vz Č. Dodatky.

Lepotravka, y, f., leptochloa. Rostl.

Lepotvárný, schón von Gesicht. Krok.

Lepotvorný = krásně tvořený, wohlge-
staltet. L. dei. Rkk. 10.

Lepovatý, lepovitý, voller Leim, klebrig.
Jg.

Lepový, Leim-. L. síť, veliké rámy, na
kterých jsou napiáté šnůrky lepem namazané,
na které se v noci při světle ptáci lapaji. Sp.

Lepra, y, f., kožní nemoc. vz Malomoc.

Lepšení, das Bessern. V.

Lepšený, gebessert. Jg.

Lepšeti, besser werden. L.

Lepší, besser; kompar. k, dobrý'; superl.:
nejlepší. Starý přitel nejlepší. V. Smrſ, co
lepší, bere. Us. Na lepší něco mítí. Us. On
tím nic lepší není. Kon. Jedno lepší než
druhé (= není vše jedno; n. = obě špatné).
Páni nalezli, že Marketa k tomu statku lepší
právo mä, nežli Jan z Roketnice. Tov. 81.
Jestliže by kto chtěl lepší spravedlnosť mítí
podlé práva k těm dědinám. Vl. Lepšího něco
udělati. V. Jestliže kdo co lepšího radi. Kom.
Lepší malý zisk než veliká škoda. V. Lepší
hršf jistoty, než pytel naděje. Lepší kyselé
něco nežli sladké nic; L. jedno dnes, než
zejtra dvě; L. pták na talíři pečený nežli
dva v povětři vznešeni; L. pták v ruce nežli
dva letice; L. zajíe v pytli než holub na
střeše; L. celé než upravené; L. vrabec v hrsti,
nežli zajíe v chrasti; L. před smrti holba piva
nežli po smrti vědro; L. kabát nežli košile.
Vz Zisk. Lb. Lepší bažant na míse, než když
létá po dvore; Lepší vrabec v rukou, nežli
orel v povětři. Lepší vrabec v hrsti, nežli
čáp na střeše. Lepší dnes kus, než sejtra
hus. Jg., Lb. V lepší pošlo (než jsem oče-

912

Líbati — Líbiti.

ruku. Us. Paty by mu l. mohl (tak mnoho dobrodini přijal). Ros. — koho proč : z lásky. — koho kde, kam: v besídce v čelo, na čelo, na čele. Libál ho před otceem, aby mu svůj věděk na jevo dal. — L. = okoušeti, kosten, V., lízati, lecken. D.

Líbavý, gern küssend; küssbar.

Libček, vz Libeček.

Libčeves, Libčoves, vsi, f., Liebshausen, ves v Žátecku. Vz S. N., Tk. I. 78.

Libice, ves v Rakovnicku. Tk. I. 615., III. 71., 84.

1. Libě, příjemně, libězně, lieblich, angenhm. L. mluviti, V., spáti. Us. L. vonvý. Byl.

2. Libě, říčka padající do Želivky. Tk. I. 405.—407.

Libec, bee, m., les u Jičina. Us.

Libeč, e, m., ves u Trutnova. Tk. I. 430., III. 116.

Libeček, libček, liběcku, m., levisticum, ligusticum, Liebstöckel. Rostl. L. obecný lékařský, levisticum officinale. Kk. 198., FB. 94., přespolní, Linn.; jelení, cervaria. FB. 93.

Libečkový, Liebstöckel-. L. voda. Cern.

Liběchov, a, m., ves. Tk. II. 451.

Libein, ném, Libová u Mohelnice.

Libějice, dle Budějovice, ves v Písecku. Vz S. N.

Libek, bku, m., ligustrum. Krok.

Libek, bka, m., milek, Liebhaber. Th.

Liběn, bně, f., Lieben, ves u Prahy. Tk. I. 37., 248., II. 540.

Libeni, n., obliba. Kb.

Libenyk, dle ‚Dolany‘, jm. místní. Mus.

Libent, u, m., záliba, Gefallen, Gewohnheit. Je to jeho l.; má ten libent. Us. u Příbrami. Sml.

Liber, a, m., bůh rímský plození, později Bacchus. — Liberali-a, i, pl., n., die ‚Gymnasium‘, svátek boha Libera. Liberalien.

Liběr, e, f., ves u Ríčan. Tk. I. 47.

Liberaj, e, m., die Liverei, Livree. Us. Kram.

Liberalism-us, u, m., z lat., svobodomyšnost. Rk. Freisinnigkeit.

Liberalista, y, m., dle ‚Despota‘, svobodomyslník. Rk. Freigesinnter.

Liberalní, z lat., svobodomyslný, liberal, freisinnig, freigebig. Vz S. N.

Liberee, ree, m.; Liberek, rka, m.; Liberka, y, f., město v Čechách, Reichenberg, lat. Ligurcum. — Liberčan, a, m. — Liberecký. Vz více v S. N.

Liberia, e, f., republika černošská v Guinea i u moře. Vz S. N.

Liberka, y, f., ein Pfundgewicht, Pfund, liberní závaží. Us., D. — L. = Liberee.

Liberní, od libra, dvou-, tři-, čtyr-, pětiliberní, půlliberní, čtvrěliberní. Pfündig. Us. L. jablko, libernáč, Pfundapfel. D. — Jg.

Libernice, e, f., hruška, Pfundbirn. D.

Liběšice, dle ‚Budějovice‘, ves v Litoměřicku. Vz S. N.

Liběšovice, v Žátecku. Tk. I. 404., III. 71., 122.

Libětice, ves u Sušice. Tk. III. 17.

Libětová, č, f., Libethen, město v Uhřich. Plk.

1. Liběvý, zastr. = libivý.

2. Liběvý, libivý, libový — masitý. Výb. I.

Líbezně, lieblich, angenehm. V hudbě: gracioso. Dch.

Libeznice, e, f., ves v okr. karlinském. Vz S. N. — V Kouřímsku. Tk. I. 615., II. 487., III. 52., 73. — L., škola. Kom. Did.

Libeznost, i, f. = milost, libost, lahodnost, die Anmuthigkeit, Anmuth, Annehmlichkeit, Lieblichkeit, Holdseligkeit. V. L. mravův, V., hudby. Plk. Jest mu k libeznosti. Háj. Míti v někom (v něčem) l. Ros.

Libezný, lubezný = milost, libost budící, milý, milostný, annehmlich, anmuthig, gefällig, niedlich, lieblich. V. L. hudba, hlas, spaní, povaha, slova, krajina, vyhlídka, D., větrové, Rohn., vůně. Br. Libezným býti. Us. — komu proč. Bohu a lidem pro svou enosť l. Pulk. — L. = libost mající, gefällig, wohlgefallig. L. vůle, Gefallen, Wohlgefallen. V., Br.

Libchava, y, f. L. hořejší, Ober-Liebich, ves v Litom. Vz S. N.

Libice, e, f. (strč, lubica), libička (lubička) = milenka. Rk., Tkadl. — L. = ves nad ústím Cidliny. Vz S. N. IV.; Tk. I. 615, III. 131.

Libička, vz Libice.

Libichov, a, m., něm. Liboch, ve s Lítoměřicku. Vz S. N.

Libina, y, f. Amanda. Dch.

Libinovec, vce, m., mýcnocladus. Rostl.

Libiš, e, f., ves. Tk. III. 86.

Libišovany, Libichovany, dle ‚Dolany‘, ves. Mus.

Líbiti, (strč. libiti), 3. pl. bí, lib, libě(fie), il, en, eni; libivati = milovati. — co, koho: milovati, lieben. L. vino, pečenku, vojnu, sváry. Plk. Co kdo líbí, to chválí. Kající jest ten, kdo nižádného hřiecha nelibi. Hus. Deer. 53. Také u Domažlicie. Er. P. 248. — co komu. Libí si nový kroj (miluje jej, má jej rád). Ros. Líbil (chválil) mu ten kroj. Ros. To si dám (nechám) libiti, german. a šp. m.. To je dobrá. Brt. Vz Ht. Obr. 18. — koho kde jak. Lubila (milovala) ho rovným plamenem v srdeci. Vid. list. Ač toho v srdeci nelibil (nemiloval). Troj. — co na kom. Ty nejvíce líbíš (miluješ) lásku na nás. Pis. 1529. — koho čím: ústy = libati. St. skl. — se, libým, milým býti, behagen, anstehen, belieben, wohlthun, gefallen. Jg. Co se líbí? Us. Lib se to neb nelib. V. — se komu. Tato rada se mi líbí. Háj. Jak se mi (ti) líbi. V., Kom. Nelibilo se mu to. Ros. Mně se to nie nelibi. Us. Bude-li se Bohu l. V. Samému sobě přiliš se l. V. Každý, co se mu líbí, káže. Cr. Každý jest svého statku pánem a s ním učiniti může, co se mu líbí. Kol. 64. Nenarodil se ten, kdo by se líbil všem. C. Neni nalezen člověk, ten, jenž by se líbil (zachoval) lidem všem. C. Co se komu libí, tím se neotráví. Lb. Jak se komu líbi, jednomu trnky, druhému slívy. Pk. — sekomu na koho. Nelibilo se mi to na něho. Zlob. — do koho. Jak se všem mondrým lidem do žen dobre líbi. St. Velmi se mu dobre líbilo do toho něměho. BN. Libí se mi to do něho. Us. To mi sě do tebe nelibi. Pass. 491. Nelibilo se jednomu do druhého. Bart. I. 6. — se komu čím. Postavu rucha lidem

Líbiti — Libovati.

913

k oku l. sě. Št. — od koho. To se mi od něho líbí, šp. m.: to se mi líbí do něho, při něm, v něm. Cf. V němž se mi zalíbilo. Br. Vz Brs. 99. — na kom. To se mi na něm líbí. Ml. — se z čeho. Ač se jest líbila z panenstvi. St. — s inft. Libí-li se Vám jiti s námi? D. Králi se líbilo nás tam poslati. Troj.

Libitina, y, f., římska bohyně pohřbů.

Libit-um, a, n., lat., ad l. — dle libosti. Nach Gefallen. Rk.

Libivina, libovina, y, f., libově maso bez tuku a kosti, Fleisch. V. — L. rostlin, dužnina. Rostl.

Libivo, a, n., jm. místní. Mus.

Libivost, i, f., die Fleischigkeit.

Libivý = libový.

Libka, y, f., políbení, Kuss. Krok.

Libkovice, ves u Rípa. Tk. III. 63.

Liblice, ves u Čes. Brodu. Tk. III. 35., 41.

Liblín, a, m., ves v okr. Královickém. Vz S. N., Tk. I. 87., III. 130.

Libnice, ves. Tk. I. 89.

Libný = libost působící, příjemný, angenhm. L. děvče. Us. Klat.

Libo, vz Lib, Libý.

Liboc, e, f., ves u Prahy. Tk. I. 615., II. 540.

Libocit, u, m., Wohlgefühl. Rk.

Libocitný, krasocitný, geschmackvoll. Krok.

Libočka, y, f. = libička. Tkadl.

Libodar, u, m., blahodar, duchodar, xáquóžna, die Geistesgabe. Sv. apostol Pavel devatero darů těch uvádí. I. Kor. 12., 8.—10. Šk.

Libodržice, ves v Kouřímsku. Tk. I. 302., II. 452., III. 134.

Libohájek, jku, n., Lusthein. Rk.

Libohlas, u, libohlásek, sku, m., angenhm. Stimme. Chmel.

Libohlasný, liebliche Stimme habend. L. hudba. Chmel.

Libohrad, u, libohrádek, dku, m., Sommerhaus. Balb.

Libochovice, dle Budějovice, mě. v Litořecku. Vz S. N.

Libochovičky u Okoře. Tk. III. 134.

Libochut, i, f. Geschmack. Rk.

Libolička, zastar. = libička. Tkadl.

Libomilý, lieblich, hold. MM.

Libomír, a, m., vlastní jméno. Mus.

Libomírný, friedliebend. Jg.

Libomluvec tví, n., Wohlredenheit. D.

Libomluvný, lieblich sprechend. Palk., MM. 103., Měst. bož.

Libomudre, e, libomudřec, dře, m., Philosoph. Smrž.

Libomudrcký, libomudrecký, philosophisch. Jg.

Libomudrctví, n., Philosophie. Smrž.

Libomudří, n. Philosophie. Dch.

Libomysl, a, m., jm. mužské. Jg.

Libomyslička, y, f., liebe, gute Seele.

Tkadl.

Libomyšl, e, f., jm. místní. Mus.

Libopění, n., angenehmer Gesang. Kamar.

Libopěvec, več, m. Minnesänger. Rk.

Libopěvný, melodiös. Rk.

Liboproud ný, holdströmend. Dch.

Libor, u, m., lantana. Kk. 179.

Libořice, dle ‚Budějovice‘, v Žatecku. Vz S. N.

Libosad, u, m., Lustgarten, Park. Dch. U Jičína.

Liboslav, a, m., jm. mužské. Jg. — L., i, t., jméno místní. Mus.

Libosměška, y, f. (nově), holde Lächlerin. Krok.

Libost, libost (strč. lubost, proto lépe: libost; kromě toho jest to odvozeno od: lib, a, o), i, f., libostka, libůstka — příjemnost, liběznost, Lieblichkeit, Anmuth. — L. krasy. Troj. Cit libosti. Jg. Na tom náu tvá milosť zvlášť libost ukáže (Gefallen erweisen). Pr. — L. = zalibeni, milost, útécha, Gefallen, Wohlgefallen, Vergnügen. L. mítí. V. To je má l. Kom. To je l. tyrana. V. K libosti býtí = libiti se. V. L. v něčem mítí. Ros., Žk., Nz., J. tr. Svou l. nad něčím ukázati. Ňt. V čemžť bychom koli mohli býtí k l-sti, tof bychom velmi rádi učinili. Pr. Libosti mluviti = pochlebujati; libosti činiti. V. Podlé mé libosti. V. Podlé své libosti a vůle dělati. V. Svou l. provoditi. Kom. Nezvedlo se podlé libosti. V. To jest na libosti každého. Us. Hanka. L. v rozkošech. — L. = rozkoš. V. Lust, Wollust. Jíti za svou l-sti. Bart. I. 27. Libosti oplíže, chlipné, nečisté, neřádné, nezřízené, zapověděné, nešlechetné, smilné, neslušné. V. Libostem těla sloužiti, V., uzdu pouštěti. Kram. Světské l. St. Po rozkosích a libostěch svéta se pustiti. Kom. L. svou naplniti. St. Co l. plodi, to často škodí. C., Pk. — L. = milost, láska, Liebe. Ojíř.

Libostka, libůstka, y, f., Lust, Vergnügen, Wollust, Wohlgefallen. St., Reš. Vz Libost.

Libostný, lieblich, wonnig. L. stín. Jg.

Libosvor, u, m. (nov.), Uibereinstimmung, Harmonie. Krok.

Libošín, a, m., ves u Slančho. Tk. III., 71., 72., 136.; hrad u Prahy. Tk. I. 615.

Libotati se, klátiti se. Liboce se, liboce, listeček zelený na lúce; esčce by se libotal, kdyby ním větrříček fukotal. Mor. Pis. 280. Zb. Libounce, sehr lieblich, sanft. Nej.

Libounký, gar lieblich. L. větrřík, Nej., hlas.

Libování, n., das Belieben, Wohlgefallen. V něčem sobě l. V.

Libovati, zalíbení mítí, Wohlgefallen haben, lieben; loben; sich gültlich thun. Jg. — co = milovati: pravdu. Br. Kteříž ty věci libují. V. — Kom. Jedni to, jiní jiné libují. Bs. — co komu: Liboval (chválil) mu ten kroj velice. Ros. — si něco. Libuje si (chválí si, má jej rád) nový kroj. Ros. — Br., Syeh. On si to velmi libuje. Us. A ucho posluhače takového moudrý sobě libuje. Br. Co sobě vic libujete, pravdu-li čili řeč lahodnou? Tata vazba jest přy spatná m. lib. si v čem, ale káraná vazba jest lépe doložena než doporučená. — si čím. Vojákem si libuju. Er. P. 433. — co čím, Tvě řeči ústy svými sobě libují. Br. — si co při kom. Kom. — si na čem. L., Sm. — si v čem. On si v tom velmi libuje. Us., Bs. — s infinit. Kdo libuje (má to rád) zle činiti, mluviti. Lom. — co do

Líh — Lichopes.

919

kový, hoffmannský, jaloveový, kalmusový, kantaridový, kminový, ledkový, materiáldouškový, medunkový, melasový, mravenici, ocetní, octový, olovný, orechový, pomorančí, puškovorevý, rozmarinový, sírkový, skořicový, slívový, solný, frešňový, ammonatý, visňový. Kh. L. jak se dělá? vz Korálka.

1. **Líha**, y, f., dle (il. 134. méně správně: líza, y, f.; líz, u, m. L. řez do stromu k naženační hranie; odtud: borovice lizovaná, hábr lizovaný atd. Pr. Die Lache, Anplättzung, Plättung, das Waldzeichen.

2. **Líha**, (líha, Plk.), y, f., lížina, lížinka = podklad, podkladek. Unterlage. — L., jedna ze drou klad, které jsouce prkny požožené na lešení vedou, Balken zur Laufbrüeke. — L., líhy, klády ve sklepě, na kterých sady leží, die Kantner. Us. — L., líhy, lížiny, dvěhladká dřeva podlouhlá a spojená, po něž se sady smýkají (pivo do spilky atd.). die Schrotleiter, Schrotstangen, der Schrothock. Jg. Pivo po zle spouštěti. Ros. Jde mu všeeko jako po, libách. Vz stran přislovi: Stěstí, Stastný. C., Lb. — L., líhy, rámec, na který se behoun přeremíje, když má být kresán, die Schleife. Rohn. — Vys. — L. od koše, rámec, v němž koš mýlnský visí, líziny n. kačátka, die Rumpfleiter. Us., Vys. — L., veliký záhon, někde: lícha. Vz Líha. — L. u řezníka přístroj, na který se poražený dobytek klade. Us. — L. Líhy u sání a u vozu. Jg.

Lihanec, nce, m., der Fladen, Honigkuchen. Kom., V. Koláči, vaječnici, l-ci, lektvarě, pernik. Reš.

Líhanice, e, f. = líhárna. Reš.

Líhaŕ, e, m., kdo pivo po líhách smýká, Schröder. Ros. — L. Spiritusfabrikant.

Líhárna, y, f., léhárna, Schlafstube.

Líhati, vz Léhati.

Líhatý, plný líhu, geistig; o nápojich. Světoz.

Lihéŕ, líhýŕ, e, m., prut železný n. dřevěný, kterým se píst pumpy zdvihá a spouští, die Druckstange. Sedl.

Líhnouti, hnula hl, utí; vylíhnouti, hecken, gebären, brüten. — **koho**. Slepice líhne kuřata (vysedí), Ros.; koza, ovee atd. líhne mladé. Us. — **se** = rodití se. Kuřátka se líhnou. D. Kde místa nemá etnosf., tu se líhne vše-like zlosſ. Kor. — **se z čeho**. Kuře z vejce se líhne. Us. Vetzché slovo jest, že ze zlých obyčejů dobrá se práva líhnů. Vš. III. 21. — **se kde, v čem**. Vš.

Líhnutí, n., das Hecken, Gebären. Brüten. D.

Lihoměr, u, m. Alkoholometer, Areometer. Us., Ck.

Lihováha, y, f. Spirituswage.

Lihovar, u, m., lihopalna, y, f., Spiritusbrennerei. Us.

Lihovarnický. L. spolek. Spiritusindustrie-Verein. Deh.

Lihovarnictví, n. Spiritusbrennerei.

Lihovati, na sromech liby dělati, anplätzen, Lachen machen. Us.

Líhovatý, geistig (o nápojích). Rk.

Líhovina, y, f., geistige Essenz. Rk.

Líhoviny, pl., f. Spirituosen, geistige Getränke. Rk.

Líhovka, y, f. Liqueur. Rk.

Líhovna, y, f. Spiritusbrennerei. Rk.

Líhový, Geist-, Spiritus-. L. tinktura (Alkoholatura), nápoje (jichž podstatnou částkou líh jest): korálka, pivo, vino, likery atd., S. N., lak. Prm.

Lich, vz Lichý.

Lícha, y, f., líše, e, lìšice, e, f, lìchý počet, ungerade Zahl. Vz Lichý. Jg. — L., včer cybiračí, eo nad miru, nad počet jest, etwas Ueberflüssiges, Ueberfluss; tento význam jest původní. St. Polepsí sě tiem (vidíte), že lišice nepísem a móžem na mále dosti jmíti. O 7 vstupn.

Lícha, y, f, líha, plocha podlouhlá, na jakověž děli se zahrada n. pole, větší záhon, breites Beet. Ackerbeet. L. má 12 i více brázd, záhon měně (6—8). Někde l. znamená půl záhon. Jg. — L., traf, rad v lese, die Waldflur. Na Mor. Vz Gl. 124.

Lichati, lichati = brati na lich súdu, gerad und ungerad spielen. — se čeho = vzdáti se čeho. D., Sm.

Líchati, brázdami lichy znamenati. Us.

Lichenin, u, m. lichenový škrob v lišejnici. Moosstürke. Sfk. 553.

Lichevní hřích = lichva. Boč. Úroky lichevní nad obyčej sobě dotahuji vymyslenými koláči, sedlanými koňmi, šubami. V. Wucher.

Lichevnice, e, f., Wucherin. Jg.

Lichevnický = lichvářský. Brike, D.

Lichevnictví, n. = lichva. Koll.

Lichevnik, a, m. = lichvář. V., Št. Sob., Br., Kom. L. horsí jest něž zloděj; L. je vražedník. Rb. Mözk a krev sirotků vyssávaji lichevníci. Ler. Kdo nad hlavní summu úroky vytahuje, je l. Kdo Wucherer.

Lichevnost, i, f., Wuchergier.

Lichní, lichý, ungerad. L. prst. = lichní. Reš.

Lichník, u, m., lichní prst, der Ohrfinger, kleine Finger. V.

Licho = elc, na Slov. Se mnou je licho. Plk. — L., a, n. = lich, lichý počet. Sudo licho. Na Slov. — L. = něstěti. Nevěděti, komu padne lichem, komu sudem. Jg. Někoho v licho vpraviti. Jg. — L., vz Lichý. Na licho o něčem sníti. S8. J. 52.

Lichoběžník, u, m., v němž jsou jen dvě strany rovnoběžné. Trapez.

Lichoběžný, trapezisch. Krok.

Lichocení, n., das Schmeicheln, Liebkosen. D.

Licholist, u, m., phyllodium, Blattstielblatt. Vz Kk. 31.

Lichoměrnosť, i, f., Schmeichelei, Falschheit. Jg.

Lichoměrný, pochlebný, schmeichlerisch, falsch. Puch.

Lichometněti, falsch werden. Rk.

Lichometník, a, m. = pochlebník. Vz násled.

Lichometný, krajinomluv m. lichotný, slabika me jest vsutá tak jako slabika pa v: nešta-pa-stný, zatrace-pa-ný. Mš. Dle Prk. je slovo toto složeno z lichů a metný od metati.

Lichoples, i, f., ochechule, sirene. Mat. verb.

578

920

Lichopobožný — Lichý.

Lichopobožný, gleissnerisch. Čas. duch.

Lichopříživné rostl., pseudoparasiticae,
unechte Parasiten. Kk. 15.

Lichoprorok, a., m., lichý, živý, nepravý
prorok, ein falscher Prophet. Sš. Zj. 365.

Lichoradka, y, f., kaltes Fieber. Na Slov.

Lichorodý, heterogenens. Sedl.

Lichospěrený, ungleichgefiedert. Rostl.

Lichosť, i, f., lichý počet čísel, die Un-
gerdach (der Zahl), nepodstatnos, nepra-
vost. L. zprávy. Vz Lichý.

Lichostranník, u, m., figura lichostranná.
Krok.

Lichostranný, ungleichseitig. L. troj-
hran. Sedl.

Lichota, y, f., nenpřímnos, podrod. (Syn.:
zchystalost, nškočnost, šalba, osemetnost, ši-
badstri), Falschheit, Hinterlist. List. V. Li-
chotou ho podvedli. Aesop. Lichoty uzivati.
Plk. — V Opav. nadávka rozpustilým ho-
chům. Ty lichoto! Plk. — L. = bezpráci,
Unrecht. Stele. — L. na Slov. a na Mor.:
čarodějnice. — L., y, m., vzteklý člověk. Llk.

Lichotář, e, m. Pán Bůh káře l-ře. Plk.
Schmeichler.

Lichotil, a, m. Vz Ocas. Schmeichler. Č.

Lichotilka, y, f., Schmeichlerin. Rk.

Lichotina, y, f., zlomek. Bruch, Rest. Us.

Lichotíř, e, m. Schmeichler.

Lichotiti, il, cení přilichotiti, lichotivati,
schmeicheln, liebkosen, heucheln. Jg. —
komu. Us. — se ke komu. Lichotí se
k němu. Us., Ml. — aby. Lichotí se k nám,
aby na nás něco vyloudil. Sych.

Lichotivost, i, f., lisavost, schmeichleri-
sches Wesen. Jg.

Lichotivý, pochlebný, úlisný, schmeichle-
risch, listig. Ráj.

Lichotník, a, m., schmeichelhafter, listiger
Mensch. Jg.

Lichotnost, i, f., Falschheit, Arglistig-
keit. D.

Lichotný, úlisný, schmeichelhaft. D. —
L., podvodný, nškočný, arglistig, falsch, ver-
schlagen, hinterlistig. Mat. verb.

Lichotský, nezdárny, ungeraden. L. dílo.
Na Mor.

Lichotvar, u, m., ein Gauklerbild. Rk.

Lichotvárce, e, m., ein Gaukler. Rk.

Lichotvárný, gaukelhaft, fälschlich. Dch.,
Rk.

Lichovatí, lichy dělati, Beete machen.
Us. Dch.

Lichověšti, n., falsche Nachricht. Jg.

Lichpue, sp. z něm. Lichtputze, štipee
(pl., slova štipee), knotník. Ne: kratiknot. S.
a Ž. Vz toto.

Lichten, Lichnová u Rožnova ve Slez.

Lichtenberg, Svéřlov u Mor. Ostravy na
Moravě.

Lichtenbrunn, Bílá studně u mor. Třebově.

Lichtenfeld, ves, neznámo kde v Čech.
Tk. I. 406.

Lichuceves, vsi, f., v Rakovn. Tk. I. 87,
146, III. 129.

Lichva, y, f., lichvice, lichvička, z něm
leihen (hebr. lavah), prvočné úrok z peněz
půjčených (usura, Zins, Interesse; plod pří-
plodek); později tolik co sedlant neb zisk
půlisný a nedovolený z peněz půjčených;

hlavně byla l. židovská, braní úroků nad
uroky (usura usurarum, anatocismus, Wü-
cher, Wucherzins). Telhý ihned od toho
času má na mne lichva (uroky) jíti z té ji-
stiny svrchu psané. Chřejice tu jistinu dluhu
nadepsaného i s lichvou (s úroky) na to
příslou ode mne zase mítí. Žríž. Ferd. 55.
Dle Kn. dr. 134. byla lichva (židovská) úrok,
jenž židům se dával: ,dobytí v křesfanech
neh v žídech pod úrokem ne lichvami. (Tov.
90.); proto se čto ve žríž, o lichvách židov-
ských, které vždy byly větší než obyčejný
urok zemský a někdy sněmem až na 20 ze
sta ustanoveny byly. Vz Gl. 134. Na Slov. =
uzerva, z lat. usura, a l. je tam (a také
u Chodů v Klat.) = menší dobytek, zvláště
držědu. Č. Lichva pästi, chovati. Jg. O pů-
vodu vz také Mz. 56. Ktožt na úrok dávají
penieze, lichvát je St. Na lichvu půjěti,
půjčovati (lichviti). V. Dáti peníze na lichvu.
Jel., J. tr., Br., V. Na lichvu bráti. Reš.
Z peáěz lichvu bráti. V. Lichvu a nekoho
bráti. Br., St. N. 91. Lichvu a úrok běres.
Us. Chudoba lichvy nezná. D. L. židovská,
urok ze úrok, lichva na lichvu. V. L. dva-
nácte ze sta do roka. V. (Urok český = 6%
urok čísaršký = 5%); L. obilná. V. Lichvou
néčcho nabyti. D. Zákon proti lichvě. Jg.
Patent o lichvě. Užitek z lichvy. Sp. Peníze
nebiji se pro lichvu. Rk. Kdo se de strčes.
práva dopustil lichvy a jak se nakládalo
s lichváří? Vz Rb. 252.—253., 267. Vz S. N.

Lichvaci, lichvecí = dobytéti, Vieh.- L.
trh. Plk. Vz Lichva.

Lichvačka, y, f. = lichevnice.

Lichvář, e, m., lichevník, Wucherer. L.
duši hubi. Plk. Dvakrát dvě jest pét, řekl i.
a počítal dále. Hus.

Lichvařiti, vz Lichviti.

Lichvářka, y, f. = lichevnice.

Lichvářský, wucherisch, wucherhaft. Us.

Lichvárstvi, n., lichveni. Wucherei. L.
provozovati. Us.

Lichveni, n., das Wuchern.

Lichvice, e, f., kleiner Wucher. Th., Plk.

Lichvička, y, f. = lichvice. Jg.

Lichvíti, 3. pl. -vi, il, en, ci. Syn. Li-
chevníkem býti; z penéz lichvu, úrok, užitek,
plat bráti; penézi těžiti; pod úrok bráti,
wuchern. Jg., Sob. — s čím: s penézi. V. —
cím: penézi. Kom. — na kom. Bližním
kradl, na něm lichvil. Peš. — na koho. St.
N. kř. 99.

Lichvoberný, wucherisch. Reš.

Lichý; lich, a, o něstojný, nerocnj
(pocětem), ungleich (von Slaven); kompar.
líssí. Lichý počet. Us. Číslo je buď sudé n.
liché. Ml. L. setnina, ungerade Kompaguie.
Čsk. Liché osle = samotné, jedno. Výb. I. —
(4n ± 2) sudoliché číslo. Lichomistný 1.,
2., 3., ... (2n ± 1). Lichostupný díchostup-
nový) x 3, y²⁻¹. Nz. — Kat. 2557. — Lich,
m., licha, y, f., licho, n., subst. = lichý počet,
ungerade Zahl. Lichou býti (bez jednoho).
Žádný neostal lichou (bez druhu). Us. Dal
mů lichou. Us. Jest lichem těch ptáků.
Us. Suda n. lich? Sudem n. lichou? Sudo-li
či licho? Us. Hrátí na lich sud n. na soud
a lichu n. v sud a lich, při čemž se ptáme:
Suda-li či licha? licha n. suda? suda neb

Lísa — List.

925

vrat při mláčení mlat se zahrazuje. Da. —
Lísky n. popletky, kterými se voda na po-
toce atd. nadřzuje. Ms. 1596. — L., hranič-
ník, strom v lese utatý, zvýší muže označuje
meze. Us., Jg.

Lisabon, a, m., hl. mě. portugalské. Vz
S. N. — Lisabouan, a, m. — Lisabonský.

Lisač, e, m., der Lecker. Us.

Lisal, a, lisálek, Ika, m. Fuchsschwänzler,
Speichellecker. Rk.

Lisáni, n., das Schmeicheln, Liebkosen,
die Schmeichelei. Jel. Utivosf. nezáleží to-
liko v řečech a chlácholení, v pochlebování,
v lisání a lahození. Res.

Lisař, e, m., dobrý pes na lisy (lišky). Šp.

Lísati, lisávati, hladiti, pochlebovati,
schmeicheln, fuchsschwänzen, streicheln, lieb-
kosen. — komu. Mladá lísá starei, aby dával.
Cíb. Lisá jí. Jel. L. sobě (pochlebovati).
Kon. — komu čím. Kteří nám líbými věčemi
toliko lisáji. Har. — se ke komu. Ten jako
liška lísal se pomalou ku knížeti. Haj. Lev
se k člověku lisal. Vodn. — Kom., Dal,
Lom., Stele. V. — se ke komu čím. Ja-
zykem co pes ocasem k nim se lisáji. Smrž.
— komu v čem (pochlebovati). — se před
kým. Počne ten kuonč krotek býti a před
ním velice se liše. Alex. fab. c. 7.

Lisavník, a, m., zastr., der Schmeichler.
Rozk.

Lísavost, i, f., schmeichelhaftes Wesen. Jg.

Lísavý, schmeichelhaft, liebkosend. L. pani,
přítel, lež, vzhledání. Jg. — komu. Žebrák
l. močným. Kon. — ke komu. Pěs na ne-
známé štěčka a k známým lisávější jest. Sent
phil.

Lisči, n., lísky, Haselstaudengebüsch. Zlob.

Lisek, sku, m., vz Lis.

Lisek, sku, m. Wüldehen. Us.

Liseti, el, ení, fuchsroth werden. Rk.

Lísi, zastr., = lisči, Fuchs-. Vz Lis. a, m.
Nynie běr sě lisimi skoky, i jáz tako pojdu
tudy. Rkk. 88. Podasti si přesilně rucě, i po-
zřesta lisíma zrakoma na královy voje (op-
trně, chytře). Rkk. 10.

Lisice, e, f. = lis, die Presse, Kelter.
V l-ci vino tlačiti. Ben. — L., cedidlo na
mest. Mostschiher. Aqu. — L., místo před
korárnou zapažené lisou n. jinak, kde koné
kovaři, Gitterkasten. — L., jm. háje v Byd-
žovsku. Hank.

Lisk, u, m., hlahol prudkého vyhození,
schwipp, patsch. — L., u, m., lisknutí, ein
Schlag. Jg.

1. Líška, y, f., vz Líša.

2 Líška, y, f., liskový strom n. keŕ, co-
rylus, Haselstaude, -strauch, rod stromů z řádu
dubovitých. Vz S. N., Cl. 116., Kk. 139—142.,
FB. 26. Až pes na lisku poleze (nikdy). Dář
(bude dobrý), až pes na lisku vleze (Cf. Až
kočka vejce snese. Vz Nikdy). D.

Líškačka, y, f., der Ballschlägel, Balester.
Rk.

Liskanec, nce, m., poliček, Ohrfeige. Us.
na Mor. Kd., D.

Liskárna, y, f., liskovna, das Ballhaus.
Ros.

Liskati; lištití, 3. pl. ští, il, ěn, ční; lisk-
notni, knul a kl, ut, utí; liskávati, nčěm
ploskatým odmrskovati. Ros. — koho =

udeřiti po liéi, brínknoti. Schlagen, maus-
schellen. D., Kd. Na Mor.

Liskavka, y, f. Ballspiel. Ros.

Liskavý, gläuzend. Na Slov. Baiz.

Lisknoti, vz Liskati.

Liskovatý, liskovec, liskový, vz Lěs-
kovatý atd.

Lískoví, n. Haselgestände. Rk.

Liskovice, e, f. = liskovka.

Liskovina, y, f., Haselstande. Af l-ny
okusi, kdo na výstrahu nedá. Sych.

Lískovka, y, f., ein haselner Stecken.
Oddal se s paní liskovkou (byl bit). Vz
Trest. Č. L. v raji rostla. Č., Pk.

Lískovna, y, f., liskárna.

Lískový, lěskový, liskový, od lísky.
haseln, von Haselstaude. V. L. ořech, Kom.,
řasa, zahrada, háj, strom, ker. žába. Jg. Jádro
jako l. ořech. Ler. Lísková mášť divy tvoří. Č.

Lísky, ler. Lisa.

Lisna, y, f., Losch, místo v Brněnsku. Mus.

Lisnice, e, f., klada v lisu, kterou se
vino, olej tlačí. Kelterbaum. D.

Lisovatěti = liseti.

Lisovati, keltern. — co z čeho: z olivy
olej. Světoz.

Lisovna, y, f., die Presse, mísnost k lisó-
vání vina atd.

Lisovní, Press-, Kelter-.

Lisovník, a, m., der Schmeichler. Č.

Lissabon, vz Lisabon.

List, u, lištek, tku, listěček, čku, m. Das
Blatt. Listy rostlin json nejvjece zelené a do
plochy rozšířeny. Listy se děli v šupiny
a listy vlastní. Lupeny. Supiny (nezelené,
listy nepravé) u cibule, hlíž atd. List elastní
n. lupen má tři části: 1. pošu (Scheide),
2. řapík (Blattstiel), stopkovitou část, 3. čepel
n. plochu listní. Pošva a řapík někdy schá
dějí. Čepel má líne a rub, někdo n. okraj, do-
lejšek n. zpodení, konec n. špičky, nervaci
n. nervaturu (rozvětvení žil). Listy s řapíkem:
řapikaté. Listy bez řapíku json: prisedle,
ožimavé, šbíhavé, obalové. — Listy dlě
postavení: přeslenaté (stojí-li ve větším počtu
na stejné výsle v kruhu okolo stonku),
vstřišené (stojí-li po 2 naproti sobě), strídavé
(jednotlivě v rozdílných výškách stonku),
dvořadé (stojí-li na stonku ve dvou řadách),
rozety (na koneč oddenku hustě nad sebou
a ve hvězdovitém rozložení sestavené listy). —
Listy děle traku: thusté, masité, válecovité n.
trubkovité, široké, lýrovité, směstnané, měkké,
žlabovité, dužnaté n. tučné, ploché, kruhovité,
čárkovité, okrouhlé (u osyky), přiokrouhlé
(u žahavky), eliptičný (u střemchy), vejčitá
(u buku), podlouhlé (u kaštanu), kopinaté
(k oběma konečům sůžené, u vrby bílé), čá-
kovité, úzké, dlouhé, všude stejně široké
(u tisu), jehlicovité (u borovice), šidlovité,
stětinovité, trojbranné, vráskovité, svraskalé,
kosníkové n. kosočtverečné. — Dle konce
n. špičky listu a z podiny: klinovité (u petr-
klíčě), kopišovité (u sedmikrasy), opak vejčité,
(k špíce šírši), ledvinkovité (u kopitníka),
srdčité (u lípy velkolisté), píkovité (u šfoviku),
střelovité n. šipovité (u svlačce rolního), opak
srdčité (na konci vykrojené a k dolejšku sů-
žené (u šfavele), zaspičatěné (u višně). — Dle
krajce: celé (nedělené n. jen po kraji dělené),

List.

927

žádostivý - prosebný, Háj, účenský (vyňčený, za vyučenou, Lehrbrief), klecí, kšaltovní, hlavní, Hauptschuldurkunde (Pt.), napomínací, žalobní, zřizovací, žápisní, otevřený (nezávěrný, nezapčetěný), na přijatou (l. přijímáni, příjimaci, Empfangsschalinu, rodní, schválující, správný (Gewerleistungsurkunde), sbohnodý (Freibrief), výsadní (Diplom), Jg., vyvazený (neplatný, poněvadž již zaplačeno), Pr. měst, pozývaci (Edikt), rozřední (Klassifikationsliste), zachovací (svých oživání, Us., VI. zř. 482, Wohlverhaltungszengniss, Sob. 102., o chování-se, Conduiteliste), poispíni (Konskriptionsliste), ustavovací (dekret), složní (Erlagsschein, o složení věcí k soudu, Depositenschein), nákladní (povozní), vývozni (Ausfuhrpass), klatební, svolávací (Kouyokatonsedikt), provolací (Edikt, vyzvání, obeslání provolacím listem), přísežný (Eidesurkunde), provolací (Einberufungsedikt), přívozí (Einfuhrsschein), kvladní, výměnný, obdrženci n. příjimací, poruční (na poručenou, přimluvný, Empfehlungsschreiben), propustní, vojenský propustní I. (Entlassungs-, dovolovací (Erlaubnisschein), prošlý, mrtvý domovský (eroschen), jmenovací, ustavovací (Ernennungsurkunde), přiznací (přiznávací, Fassions)-, běhlý (Flugblatt), dlužní s úroky pěti ze sta, přimluvný, rodní (narození), obdržení (Gegenbescheinigung), odevzdáci (Gegenschein), dožádací I. k někomu (Gesuehschreiben), I. mistosti (Gnaden-), závazný (Haftungsurkunde), něčí rukou psaný, na obehod podomovní, očkovací, zatímní, kupní (trhový, Kaufbrief), na vysvědčenou, manský n. lenní n. na léno, propustní (Freibr.), losovní n. losovací, národní, pohnací (Vorforderungs-), obsylací, na zarážku horní (na zaražení hor, Muthschein), služební (Dienstschreiben), průvozní (Pasiersch.), zástavní (Pfandschein), odevzdáci (Uibergabs.), výsadní (Privilegien), obydní n. příbyteční (Quartierzettel), dotazovací (Nästions-), vladní, pocestní n. průvodní, návratný (Retourrecepise), oběžný, zástavní (Hypothenkenbrief), nápravní (Schadloshaltungsrevers), pokladní (Schatzkammersechein), propustní (Scheidebrief), na nějčině směnky, hnaci (Schubpass), námořský (Seebr.), bezpečný (bezpečnosti), služební, státní dlužní, na prominutou daň, hlasovací, denní, týdenní, taxovní, dílečí (Theilungsinstrument), zapovídaci (zápovědný), prodejný (Verkaufsnote), pojišťovací (smluvní, vážní, volebnosti, oveřenou n. vandrovní, erbovní, platební, časopisný (novin), dodací (Zustellungsschein), na dekret slibu poručnického, zatýkací na někoho vydati, měřící (na míru, Messzettel), mistrovský, opovědní, dohodći; v l. nahlédnouti, l. starý v nový obnoviti, J. tr., propustný, na rozloučenou, odpovídací, oznamovací, plodový (Frucht-), licí (Giesszettel), průkazný, prokázka, Legitimations-), věřící (l. na uvěřenou; l. věřící někomu dátí, jim někoho opatřiti); l. na něco dátí, listem (pisemné) něco vyšvědčiti, Nz., na měšfanství n. měšfanský, potvrzovací, J. tr., zpětní (Gegenschein), zemský, obranecký, hnanecký, stanovištní, svědeční, platební na nájemni grošů, na platek z nájemného, Er.; kabinetní (l. panovníkův k někomu), královský, smírný, postupní

(Cession), oddací (oddávací), Rk., jednačí, zalmouvací(objednávací),schvalovací,odevzdáci, vydací, dluhový, Nz., výslužní, ukládací, nařození (rodní), vyrovnací, sjednávací, odvodní (Abführschein), odváděci, platební, mrtvý u. umorený (amortisirter Schein), ukládací n. základní (Anlageschein), ustanovací (zřizovací,dosazovací,Austellungsdekret),tičastni, (Antheilschein), oznanovací, doručovací, přizuávčí, vztahovací (vztažný, potažný), na dostávání zboží, prázdný (Blanket), kassovní, kontrolní, celní, pověrovací, složní (l. o složení věcí k soudu, Erlagsschein), přívozni, vstupní (vchodný), dovolávací, dožiádací (Gegenscheus-), vybírací, pojistný (pojišťovací, proškodu z ohně), jednačí(Geschäftsbericht), obchodní, na obehod podomní, na dřívi, kupní, kupecký, skladní (Lagerschein), přijčovní (Leihamtszettel), odvodní (Liefersch.), upomenáci, průchodní, vyplacený (frankovaný), poštovní, předplatní, promessní, smluvčí, končený, závěrečný (Schlussbericht), titulní, nárizovací (Verordnungsblatt), zavazovací, Verpflichtungsschein, pochvalný, žehračí, zibrácký, palíčký, doručovací, Auslieferungschein, na půjčku lodní, Bodmereibrief, l. pod pečeti, Vael. II., Pr., povozní, Frachtbrief, s rukojměmi, Bürgschaftsurkunde, slibčí, Tov. 153., vyběrací, zavazadelní, Gepäckschein, zápisní (Verschreibungsurkunde), týdenní (týdenník), platební, dohováčení, do nemoenice, na životní daň, Sp., klečí (Bann.), ohradní (obramný), podpůrčí, na ukázku, zapovídací, výhostní, věnní, pohorechý, zvodzný (Ehescheidungsbrief), příčí (Anstandsbr.). Th. Pohrali mu listy na jeho zbožie (statky). Arch. I. 159. Po všem kráľovité listy rozposylali. V. Listy zdělati. Cr. Podali do toho sjezdu listu věřicího. Bart. 206. 37. Pod jménem zápisů všichkni listové svědeční a kteříž pravdu napravují, míní se. CJB. 415. Já vyznávám tiesto listem všem vuobace. Dsky. L. slibčí (Interimsschein) do listu dokonáni. Tov. 153. Kdožby koli měl které listy na peníze. Ferd. zř. Máme sobě obapolně půl léta napřed dátí věděti listem (= písemné) neb ústně. Tov. 161. I mají jemu dátí l. zvodní, Exekutionsbescheid, Einführungsbescheid. Ferd. I. zř. Listem něco slibiti. Ferd. I. zř. A též libily kteří v městech panského n. rytiřského stavu, jižto nemaji než na listech, těž mají všichni podlé možnosti svých támhouti. Ferd. I. zř. Na cestu listy věřicimi se opatřiti. Ml. Někomu dátí věřící list, opatřiti někoho věřicím listem (Beglaubigungsurkunde); na něco dátí; vysvědčiti něco listem; listy palíčké metati; listy volební k nahlédnutí vyložiti, J. tr. Vyplatiti si listek na stanoviště. Er.; I. dlužní vystaviti. chyběm m. vydati. Sb. Summu učiného zaplacení na dlužním listu poznamenati, Řd.; listy na léna vydati; listy věřící na něco od někoho mítí. Er. Skládací I. na něco. Řd. L. mocný o pořízení statků manských. Er. Umoření, strana, vydávka, podáni, příjem, shirka, rozsnášeč (listonoš) listu; list umořiti, l. dlužní vydati, dátí; l. průvodní někomu zoapatřiti; prokázati se listem o něčem (eine Urkunde zum Ausweis vorzegen). Sp. L. psaný k Judským. Br. S listem k někomu jítí. Solf. Známo činíme

Lišťatko — Litev.

931

Lišťatko, a, n., vz Lišč.

Lišč, čte, n., lišťatko = liše, 1. Junger
Fuchs.

Lišti, léšti, n., liskový háj, Haselbusch. V.
Lišti = lišči. Aqu.

1. Lištička, y, f., malá liška. V.

2. Lištička, y, f., lišta. Leistchen D.

Lišteni, vz Liskati.

Lištka, y, f. = lišta. — L., zadní ochlpený kraj bolte, helix. Ssav.

Lištnicar, n, m., drobná mince za Rudolfa II.

Listota, y, f., lištoty, pl., klepy, Klat-
scherei. Us.

Lištovaně, getafelt, eingefasst. Vz Lišta.
Jg.

Lištování, n., das Tafeln, die Bekleidung,
Einfassung. Br. L. dverí, Thürverkleidung.
D. — L., listované dílo, Leistenwerk. D.
Us. — Jg.

Lištovati, listami pokryti, mit Leisten
beschlagen. — eo: světnici. Us.

Lištovatý, mit Leisten beschlagen. Rk.

Lištovník, u, m, Leistenhobel. Rk.

Lištva, lištička, y, lištvice, e, f., na
Slov., Mor. a v Opav. (Pk.) = lišta; niční
k věseni šatů, rohatina, Plk., Kd., police,
mísník, Tellerbrett.

Lit, vz Lití.

Líto, a, n. Hoblovati po lítě a proti l-u
(od kořene i. e. flustši strany k tenčí straně
a naopak). Vz Léto (na konci).

Litanie, e, f., z lat. litania a to z řec.
litavie, pokorná prosba. Litanei. Střídaré
modlitby, při něchž jedna osoba stručnou
modlitbu (prosbu) pronáši, sbor pak kratičkou
přupovědí přisvědčenje. L. o všech svatých,
loretanská, o novšvětějším jmenu Ježíše. Vz
S. N. — L., žalosticé a nudné cyprarorání,
nářek. Rk. — L., množství, celý rejstřík
něčeho, eine ganze Litanei, ein ganzes Re-
gister. Je toho celá l. Us.

Lítati, vz Létati.

Litava, y, f., vz Litva, — L. řeka v Ra-
kousich, něm. Leitha. Vz S. N.

Lítavě = létavě.

Litavka, y, f., pták lehkého letu. Us. Dch.
— L., vedlejsi řeka Beroucky.

Lítavost, lítavý = létavosť, létavý.

Litba, y, f. = zloba, zlo. Litbu tvořiti.
Výb. I. — L., lijavec, Gussregen. Us. Radm.
— L., die Geisserei.

Litě (strč. litutie, lituto) = prudee, heftig.
L. se na někoho oddati. Troj. L. proti ne-
komu zuřiti. Ráj. — Jg.

Litec, tee, m, slevač, der Giesser, Schmel-
zer. L. obrazů D.

Litec, tee, m, lítý člověk, ein Wütherich,
Bluthund. D.

Litecký, Giesser. L. umění, die Giess-
kunst. D.

Litel, e, m., lito, a, n, kostroum, jedliči
ratolesť, kterou o velikonočních svátečích
děvčata po všech nosi zpívajícíce: Smrt nesem
ze vsi, nové léto do vsi atd. Us. Na Mor. :
Smrt nesem z města, nové léto do města atd.
Mřk. Cf. Lito. — Jg.

Litěn, tně, f., ves u Karlšteina. Tk. III. 125.

Litenčice, dle Budějovice, me. na Mor.
u Kroměříže. Vz S. N.

Liter, vz Litr.

Litera, literka, y, f., lat., písmeno, der
Buchstabe. Abecodní litery. V. Květovaná
l. (musirter Buchstabe). Nz. Vykláditi něco
(zákon) dle litery (a ne: dle smyslu). J. tr.
L. zabiji, ale duch obžívuje. Br. Poznámky
jsou tištěny drobnějšími literami (Letter). Vz
Kuželka, na niž litera. Us. — Tri liter pán
kep — nestyda, blázen, Hundsfott L., Sm.
Litery umění. Učiti literám. V.

Literácký, literárisch, Literatur-. L. noviny,
bohek, duch (člověk učený), umění (literní),
společnosť, kůr (jednota). Vz Literák. — Jg.

Literák, a, m, literat, ein Gelehrter, Schrift-
steller. C. — Literacy zvlášť slouli lidé pred
službami božími n. při nich v kostele písne
z knih zpívající. Mitglied einer Sängerge-
nossenschaft. Vac. Gabl. Vz vice v S. N.,
Literat a Gl. 135.

Literarní, lat., písemnický, písemní, lite-
räisch, Literär. L. historie = dějepis písem-
nietvi. Rk. S. společnosť, ústav, historie,
vlastnictvi, S. N., pozůstalosť.

Literat, a, iterator, a, m., spisovatel, účenee,
ein Schriftsteller, Gelehrter. V. — L., úd spolku
zpěváků v Čechach v 15. stol. vzniklého
V. Vz Literák, S. N. a Tk. II. 390., Gl. 135.

Literatský, co se týká literata. L. jednota.
Vz S. N., Gl. 135.

Literatura, y, f., lat. = písemničti, úhrn
všech knih. L. jest soubor všech písem
utkvělých plodů duševních, zavřející v sobě
písemní památky a práce všech národů, ruko-
pisné i tištěné, anechni v kámeň dlané
a v kov ryté. S. N. L. čili písemničet jest
soujem všech plodů slovesných buď psaných
buď tištěných, jimž duševní život národa na
jevo vychází prospijaje tůži rozvoji vzdě-
lanosti lidské. KB. 1. Vz tam. Literatura je
obsahem přesná věcná a krásná či basnická.
Věcná: védecká, prostonárodní (popularní).
Vědecká: filosofická, bohoslovná, jazyko-
zpytná, historická, přírodnická, právnická,
lékařská atd. a každý z těchto oborův opět
podle svých částí jako filosofická. Filosofická
pak: aesthetická, duševědná atd. Prostoná-
rodni: pro lid, pro mládež, pro ženské po-
hlavi, pro jistě stavy, pro vzdělané obecenstvo.
Krasná l.: poesie, rečníctvi. (Světské: poli-
tické, soudní, naucené,CHOvnité. — L. obecná,
l. filosofie, l. řecká, východní n. orientální,
národní (franc, angl, řecká). L. klassická
č. stará a novověká či moderní. — L. svata
n. cirkevní; světská. — L. stará n. mladá,
veliká n. malá. Historie n. dějepis literatury
n. literarní historie. Vz S. N. Dějepis lite-
ratury české, vz S. N. II. 315.

Literka, y, f. Buchstäben. Bibl.

Literně, buchstäblich. Slovo l. bráti. Br.

Literní, od liter, Buchstaben-, buchstäblich,
Smysl literni. D. L. pohádka, logograf. —
L. = liter n. učenosti se týkající, wissen-
schaftlich. L. umění. Obírati se s literním
uměním; učiti se svobodnému, liternímu
umění; evičiti se v l. umění; rozvěži se
s literním uměním; učení opustiti. V. L.
umění jest obecným lidem místo stíbra. V

Litěti, čl, ční, grimmig, grausam werden.
Jg.

Litev, vz Litva.

938

Logický — Lojový.

Logický, logičný, logiční, z řec., myslový, Ss. L. 189., umnicky, důsledný, logisch, folgerecht, vermuitgemäss. Rk.

Logik, a, m., rozumověede, umník, ein
Logiker. Rk. Vz Logikář.

Logika, y, f., z řec., umnice, umověda,
rozumověda, Rk., myslověda, Logik, Denk-
lehre, Denkkunst. L. je nauka o správných
dobích (formich) myšlenek. L. pouhá neb
obecna (pura), užitá n. zvláštní (applicata).
L. užitá je vývodná (deductiva) a přívoda
(inductiva). Jd. L. psychologická (fysiolo-
gická), formalní, dialektická. Hs. (S. N.)

Logikář, e, m. Logiker. Jel. O hubení
logikáři, že takové bláznivé konsekvence či-
níte. Str. Vz Logik.

Logirovati, z něm. a to z fr., lépe tedy
ložovati, bydleti, logíren, wohnen. S. N.

Logis, loži, fr., byt, obydlí, Wohnung.
S. N.

Logistika, y, f., či čára logarithmicá
(mth.), slove krivka, jejíž úsečky k sobě se
mají jako logarithmy příslušných pořadné
stálin číslem znamených. Rovnice její
jest: x = n. log. ay. — Osa úseček jest ne-
dopadnici (asymptoton) a połtcěnice (sub-
tangenta) jest veličina stáli. S. N.

Logograf, a, m., z řec. L-vé, první děje-
piscí národa řeckého pověsti prosou pišici.
S. N.

Logogrif, u, m., taková hádanka, při níž
přesmyknutím čili přesazením hlášek vždy
jiné slovo povstává: libim — bilim, skála —
láška. Vz S. N. L. (z lóyos, řeč a ;yóqos,
síf rybářská), řeč vtipně tak nastrojená, aby
se v ní zapletl jak v síti. KB. 315., 224.

Logrfuky, šp. z něm. Lagerfuge u zed-
níků m. ležmě, loží spary.

Loh, u, m., řvku v Rakousich, Laa; 2. =
sklep = loch, Keller, vz Loch., Kts., Us.
v již. Čech., u Petrovic v Ber., Dch.; 3. spatné
m. hloh.

Lohaza, y, f., ječná kroupa, Gerstengraupe.
Na Slov. Ryb.

Lohniti, il, čn, čni, chlastati, saufen. Na-
lomil se. Us.

Lohot, č, f., krupky s deštěm, Gräupeln
mit Regen. L. padá. Us.

Lohova, y, f., sezan, das Sesam. D.

Lohový, lépe hlohový. Jád. — L., Laa-
fluss. Th.

Lohyně, č, f., lépe: hlohyně.

Loch, u, lůšek, šku, m. = důl, dutina,
dira, jeskyně, Grube, Loch, Štele., Puch.
Vodu v lochu, studnici, rybnice bráti. Mus.
1864. 30. = L. = sklep, Keller, V., Háj,
Lom., v již. Čech. Kts. = L. = hloh, v již.
Čech., Kts., v Krkon. = L., místo v Ra-
kousku, Laa. D. = L. Aus dem letzten Loch
pfeifen, z posledního mlátiti, mliti. Brs. 100.

Lochan, u, m., pánvice, Becken im thie-
rischen Körper. Ssav.

Locheivý, lochtivý, kitzelig. Us. Bolesl.

Lochenice, vz Lochynice.

Lochia, e, f, očistky, slove výtok dělohy
aneb materniku v době omladků se jevici.
S. N.

Lochna, y, f., lépe snad lachna, manda,
škápa, chlapkyně, ein langes Weibsbild, eine
Standarte. Jg.

Lochočice, ves. Tk. I. 363.

Lochovati = vydražeti, lochy dělati. —
V hornietvi = skálu dlabati, vrtati, Rohn.,
prorážeti, díru v ní dělati. Vys. — L., biti,
schlagen, prügeln. — koho. Us. u Petrov.
Dch.

Lochovice, dle ‚Budějovice‘, ms. v Ho-
řovicku. Vz S. N.

Lochtati, vz Lektati.

Lochtivý = lektavý.

Lochvistě, č, n., v Krkonoši lečení,
ložisko zajícovo. Hasenlager. Kb.

Lochyně, č, f., vlochunč (brusnice), vac-
ećinium uliginosum. FB. 67.

Lochynice, Lochenice, ves u Kr. Hradce.
Tk. I. Ss., III. 57.

Loitsch, Logac, Legatec v Krajinsku.

Loj, e; lůj, gt. loje, m.; v již. Čech. luj
(vz ů), Kts., u myslivč: běl, běli. Šp. Od
li (li-tí), vz i v oj a új. Unschlitt, Inselt,
Talg. V. L. hovězi, kozi, jelení, skopový,
ověi (vz Šfk. 498.), šmalobarský, jadrný,
přepouštěný n. přečištěný. Kh. Loj čínský,
(z plodů stromu stilingie), Šfk. 499.; telčei.
Šfk. 498. L. přepouštěti, přeškvařovati. Šp.
Svička bez loje = knot, hlupee. Prov. Sádlo
se nessesá tak hustě jako lůj, protože je
břidší. Kom. Loj mítí; lůj dáti. D. Nehledej
na šávě loje = marná věce. Vz Marný (stran
přislovi). Flaška, Č., Lb.

Lojalní, vz Loyalní.

Lojan, u, m., Stearin, Šm., Talgsäure. Tpl.

Lojanka, y, f., Bergtalk. Presl.

Lojanovka, y, f., Stearinkerze. Šm.

Lojda, lajda, y, f., ženština i životem
i strojem nepořadná, Schlampe. Na Slov.
Ryb. — L., ženština khavá, eine Trief-
äugige. Bern.

Lojdák, lajdák, a, m., chlap drzý, nepo-
řádně strojený, frecher, unordentlich geklei-
deter Kerl. Na Slov. Plk.

Lojdavý = krhavý, triefäugig. Na Slov. Plk.

Lojdisko, a, n. = lojda. Plk.

Lojdy, pl., f., krb, das Triefen der Augen.
Plk.

Lojiti, il, ení = lojem mazati, mit Un-
schlitt bestreichen. Na Slov. Plk.

Lojník, u, m., kámen omakáním loji po-
dobný, der Talg. D.

Lojný, talkig, fett. L.

Lojolita, y, m., Jesuit. Kom.

Lojovačka, y, f., u tkadleč, lojovaci
šetká. Pinsel znam Bestreichen des Anzet-
tels mit Unschlitt. Vz Tkadleovství.

Lojovatěti, čl, čni, talkicht werden. Us.

Lojovati, mit Unschlitt bestreichen. —
eo čím. Tkadlee osnovu lojovačkou lojuje,
aby změkla. Krok.

Lojovatost, i, f., Talkigkeit. Us.

Lojovatý, talkicht, voll Unschlitt. Zlob.

Lojové, čho, n., das Unschlittgeld. Od
řezníků platu lojového. 1701. Gl. 136.

Lojovice, e, f., lojová svička, Unschlitt-
kerze. D.

Lojovina, y, f., Stearin. Techn.

Lojovitý, talkicht. Rk.

Lojovník, a, m., Unschlitter. Tk. II. 375.,
381., Mus.

Lojový, Unschlitt-, Talg-, Talk-, talkig.
L. svička, svíce. Kom.

Lom — Lopáč.

941

chen. Oščepový lom, rachet kopí. Rkk. 51.
— L. čin lámaní, der Bruch; pranice,
šarcvátku. Dal. — L. = místo cylámané, díra,
ein Bruch, eine Ernechöffnung. Lom kamene
(kamenný, na kámen). Rk., V. L. mraanoru
(mramorový), solný. Har., Reš. V lomích se
skrývati. L. Trhovati jako o kamenný lom.
C. Vz Lomář. — L., tože medvědi. Bären-
lager. Sp. — L., Krimmung. Takovými
okolky a lomy toudril svůj život. Jel. Pres
doly a lomy. Kom.

Lomář, e, m. (skalník, kamenolomec). L.
láme kámen v lomu (v kamenici, kameništi,
lomniči) ocelovým klinem, sochorem a per-
líkem (kladivem) a trhá tvrdé skály pra-
chem provrtav je vrtadlem. Pt. Der Stein-
brecher.

Lomazice, ves v Žatecku. Tk. I. 78.

Lombardie, e, f., krajina v severní Italií.
— Lombardocë, staroněmecký národ. Rk.
Vz více v S. N.

Lombardský, lombardisch. Lombardská
škola mališká, sloh stavitelský. Vz S. N.

Lomeování, n., das Schütteln, Plage. L.
zimničné. Jg.

Lomecováti, hin und her schütteln, rüt-
teln. Jg. — kým, čim. Zimmice jim lom-
ene. Us. Zima mnnou lomenje. Zlob. Vitr
lomenje stromy. Puch. Duch zlý Saulem
lomenje. Br., Str., V. Ústy lomecovati =
= tlampati. Rokyc. — co. Nešlechetnosti mysl
jeho lomeují. Záv. — kým kdy. L. sebou
v padoucnici. D.

Lomeec, mce. m. = lomář. D.

Lomení, n., das Brechen, die Brechung.
L. rukama, das Händeringen, Kom., hlasu
(ve zpívání). Br. — L., námětky, Gesims.
L. na kamnech, na zdí. Aqu.

Lomenice, e, lomenička, y, f., přístřešek
v čele stavení n. z prken sbíty štít domu,
štít průčelí, bedra, hlaviny, svisle, der Schild,
Giebel. Jg.

Lomenička, y, f., die Giebelspitze. Plk.

Lomeničný, Giebel-. L. prkna. Um. les.

Lomený, gebrochen. L. papršek světla,
ůhel, Sedl., číslo, Us., čelí, gebroehene Front,
Čsk., samohláska, vz Samohláska.

Lomič, e, m., der Brecher.

Lomidlo, a, n., stůl k lámaní a převalo-
vání těsta, die Brechbank. Jg.

Lomihnát, a, m., orel moršký, Secadler,
halietos albicella. Palliardi.

Lomikamen, e, m., Steinbrech, saxifraga,
rostl. Cl. 47., Kk. 202., FB. 96.

Lomitel, e, m., v math., Brechungsexpo-
nent. Stě.

Lomitelnost, i, f., die Brechbarkeit. Sedl.

Lomitelný, lomný, brechbar. Jg.

Lomiti, vz Lámati.

Lomized, zdi, m., der Mauerbrecher. Spl.

Lomíželezo, a, m., lamželezo, ein Eisen-
brecher, Bramarbas. Rk. Casto ve sloven.
pověstech. Fr.

Lonnice, e, f., jméno místa. L. u Budě-
jovic, u Jičína. — Lomničan, a, m. — Lom-
nicky. Vz S. N., Tk. III. 652.

Lomnosť, i, f., Zerbrechlichkeit. Jg.

Lomný, zerbrechlich. L. zem, skála, ká-
men. Ros.

Lomot, u, m. = lomoz. Kartig.

Lomotati, krachend brechen, zerknacken.
Jg.

Lomový, Úhel l-ý světla. Brehungs-
winkel. Presl. L. kámen. Lagerstein. Um. les.

Lomvia, e, f. L. tenkozohá, uria lomvia,
pták plovací. Frč. 342.

Lomoz, u, m., lomot, Gekrache. L. kopí,
bítevný. Jg. L. v prehbi = klíní, lámaní.

Lomozitel, e, m., der Kämpfer. Leg.

Lomoziti, krachen, durchbrechen, schütteln, kämpfen, sich rackern; 2. na Moravě = povykovati. — kým, čim = lomecovati. Dábel jal se královicem lomeziti = smýkati. Pass. 821. Dábel tři hodiny jim lomozil. Svěd. — Leg., D., Pass. 481. — se s kým, s čim = potýkati se. L. se s dáblem. Leg. S prací (= pachtiti se).

Lompoš, e, m., lumpus. Lump. Na Slov.
Plk.

Lompošovati, liederlich sein. Plk.

Lon, lun, u, lonek, lounek, nko, loník,
louník, u, m. = zákolník, kolek zelezny do
osy k zatýkání kol u vozu. Die Lünse. Lüne,
Loue, der Achsennagel, Lindennagel. Je-li
nahoře širší, aby blátu nedal do os padati,
slove záblatník. Kothdeckel. Us., D. — Jg.
Vz Mz. 58.

Lona, y, f., vodní vlna, Welle. Na Mor.

Loncovati se, hazeti se jako vlny, sich
herumwerfen. Na Mor.

Lonč, e, m., Deutsch - Landsberg, mě.
v Stýrsku. Vz S. N.

Lončák, a, m., divoké sele, kterému jde na
drúh rok a tak až do konce druhého roku
se nazývá, überlaufener Frischling. Sp.

Lončatník, u, m., couronpita. Rostl.

Lončík, u, m. Topfstein. Krok.

Londyn, a, m., hl. mě. v Anglii, angl.
London, něm. London, lat. Londinum. —
Londyňan, a, m. — Londynský. Km. Vz S. N.

Lonějšek, šku, m. = loňsko, das vorige
Jahr. Na Slov. Ryb.

Lonější, loňský. Na Slov.

Lengobardové, něm. národ plemene snev-
ského. Vz S. N.

Loni, lůni (= v loni, v lůni) lokal bez
předložky; vz Lokal, Vloni, Dole. Vor einem
Jahre, vorigen Jahrs. To se stalo loni. L.
V lomi tu byl, ne letos. Us. Až dá-li Bůh
v lůni (= nikdy). Vz Nikdy. Lb. Co bylo
loni, nikdo nedohoni. Bern.

Lonicerka, y, f., lonicera. Rostl.

Lonigsdorf, Lomigsdorf, Dlouhomilov
u Zářebu na Mor.

Loňsko, lonsko, a, n., předešlý rok, das
vorige Jahr. Us.

Lonský, loňský, na Slov. také lonější,
vorjährig. Lonského roku = v loni. D. L.
víno, ovoce. Kom. Z loňského smíchu pláč.
D. Loňské slívy připomínati (= něco minu-
lého velebiti). Ros. Lonského sněhu zpomí-
nati. D.

Lonšták, lonštík, a, m., lonské hovádko. L.

Lontar, u, m. L. obecný, borassus flabelliformis, Fächerpalme. Kk. 121.

Loosan, Lazany u Chomútova.

Lootse, něm, lodní průvodči, lodivoda.

Lopáč, e, m., viniční lopata na krátké
násadě, flache Schaufel. Čsk. 185.

Lordosis — Loterie.

943

Lórdos-is, y (e), f., rcc., zkrivení pátere
ku předu. Vz S. N.

Lorec, rcc, m., hrad u Kutně Hory. Vz
S. N.

Lorety, z fr. roulette (rulet), ruleta, rolefa,
opona, spouštěcí v okně. Rk. Tak v mluvě
obecně. Spusť ty lorety m. opony.

Lorgnette (fr., lornět), druh brejlí, opa-
třených zvláštní rukověti, by rukou libovolně
držena být mohla. Vz S. N.

Loricati, jestěři štítnatí. Vz S. N.

Lorovati co: pláty (v mincovně), pláty
vyvářené z černa na bílo vyvařovati, aus-
sieden. Am.

Loryř, e, m., kdo loruje. Vz Lorovati.
Der Aussieder.

1. Los, u, m., vče (hůlka, kostka, konle,
cedule atd.), kterou se rozděluje na rozhoznje
to, co náhodou n. štěstím rozhodnouti chcelce,
losovni znameni, das Los, Kabel. V. Los vře,
metati. Jg. Los o něco klásti. L. spadl na
Matěje. Skut. Padl los = (rozhodnuto je).
Us. L. vrzme, abychom zvěděli. Jan. O můj
sat metali los. Jan. — L. = l. loterni, ein
Lotterielos. Čislo, výměna losu; vyťažený,
cáštečný los. Šp. Losy koupiti, tāhnouti. Ten
l. vyhrál. Us. — L. = rozhodnuti něčeho ná-
hodou. Losem něco dělití, rozhodnouti, voliti,
vziti. Us. Vziti, co los n. štěsti přineslo. V.
Díl losem připadlý. V. — L. = co se komu
dostane náhodou, losocáním. Vyhráti veliký
l. (největší dil, zisk). Jg. — L. = štěšny,
zdářeni, osud. Los. Bestimmung, Amt, Stand.
Šastný los na něho spadl. Chc. 449. Nikdo
na svěm losu přestávati nechce. Záv. Mílo
kdo se svým losem spokojen jest (se svým
štěstím). Us. Ten jest naš nyni los. Ros.
Tvůj l. je šfastný. Ros. — L. = počet, Zahl.
Počisti v los se svatými. Jg. — L. — heslo
(vojenské), das Losungswort. V. — Jg.

2. Los, a, m., das Elenthier, cervus ales,
ssavec z čeledi jelenův. Vz S. N., Frč. 381.
Od losa lůsata, od svině prasata. Pk.

Losa, y, f., kůň, Pferd. Us. Bydź.

Losament, lozament, losument, lozument,
ložament, u, m., byt, Wohnung, Quartier,
z fr. logisment. V.

Lösch, Lišěn, Lišňa u Brna.

Loschitz, Loštice u Mohelnice.

Losen, Lažany u Mor. Třebové.

Losi, od losa, Elen-. L. kůže. Us.

Losice, e, f., samice losová, die Elenkuh.

Losina, y, Elenfleisch. Rk.

Losiny, dle ‚Dolany‘, Ullersdorf, ves na
Moravě.

Loskati = luskati, knallen. Na Ilané.

Loskot, u, m., loštění, das Geprassel. L.
od mečů, Háj, slona. Jg.

Loskotati, knallen, krachen. L.

Loskotný, knallend, krachend. Rk.

Loskuň, č, m., liparis, ryba. Krok.

Losní, -ný, od losu, Los. L. nádoba,
cedulka, kamének. V.

Losnice, Lössnitz, v Sasku. Vz S. N.

Losník, losovník, a, m., kdo losuje, der
Loser, Losdeuter. Losnici s dáblem v losy
a punty vcházeji. Br.

Losokoz, a, m., antilope eleotragus, der
Rietbock. Ssav.

Losos, a, losůsek, ska, m., salmo, der

Lachs. Vz Frč. 288. L. nakládaný, nasolený
n. tunný, růžový vltavský, uzený, v oleji.
Kh. Co je platno lososovi, že ho naji ry-
baři rádi? Hnš. Lov, lovení lososův. D. Vz
S. N.

Lososárna, y, f., lososnice.

Lososí, Lachs-. L. maso. D.

Lososina, y, f., Lachsleisch. D.

Lososnice, e, f., slup na lososy, die
Lachsfälle. D.

Lososník, a, m., der Lachslinger. D.

Lososopstruh, a, m., na Slov. hlavatka,
die Lachsforelle. Jg.

Losovovina, y, f., Lachsentleisch. Rozk.

Lososovité vyby, salmones, lachsartig:
lososí, pstruzi. Vz S. N.

Lososový, Lachs-. L. maso, drob. Ros.

Losovací listek. Loszettel. Čsk.

Losování, n., metáný losu, das Losen,
die Losung. V. Spis o l., protokol o l. Šp.
Dodačené losování, Nachlosung. Čsk. — L.,
hádaní z losu, das Wahrsagen aus Losen. Jg.
— oč: o sukni, Br., o perize. Ros. — koho kam.
Na jich místo jiné losovali. V. — co komu.
Tobě jsme tu paní losovali. Syr. — jak.
Dodatkem l. (nachlosen). J. tr., Čsk.

Losovina, y, f., losovátkuže, Elenhaut. Hlas.
Losovní, Los-. L. kamenní, V., spis o lo-
sování), protokol, listek. Šp.
Losovník, a, m., losník. Kom.

Losový, Elen-. L. kůže. Kom.

Lospitz, Lovčevice u Jemnice. Na Mor.
Lössnitz, Losnice v Sasku.

Losument, u, m., z franc. logement, Woh-
nung, Quartier. Gl. 136. Vz Losament.

Losůsek, ska, m., vz Losos.

Losňa, y, f., Strippe an den Stiefeln. —
L., Waltersdorf, v Olomoučtě. Mus.

Losťek, trudivatý, kupferig. Voda ze
svínského kořene (scrophularia major) pá-
lená a tou červená l-čká tvář myta, zahání
cervenost. Był.

Losittil, il, ční, loskati, prasseln. Knallen. Th.
Lot, u, m., ein Loth. Libra ma 32 loty.
Lot má 4 kventle. V. Lot činí nyní 1750187
dekagramu (4 loty as 7 dekagramů). Vz
Dekagram, S. N.

Loštický, trudivatý, kupferig. Voda ze
svínského kořene (scrophularia major) pá-
lená a tou červená l-čká tvář myta, zahání
cervenost. Był.

Losittili, il, ční, loskati, prasseln. Knallen. Th.

Lotaringy, Lotringy, lat. Lotharingia,
Lothringen. Vz S. N. — Lotarinský, Lot-
rinský. Lotringové, Lotrinkové.

Loterie, lotterie, e, f., v ohec, mluvě
lotrie, luterie; Lotterie. L. jest odvážná hra,
kde hráč za určenou sázků na jedno nebo
více čísel určených kupuje si naději, že ná-
hodou na číslo od něho obsazené připadne
výhra v poměru k sázece vysoká. L. třídní
(veliká) a číslová (malá) či lotto. Tato má
90 čísel. U nás sázi se do loterie paterým
způsobem: a) extrato, b) nominato, c) ambo
solo, d) terno solo, e) ambo terno. Vz více
v S. N. IV. 1401. V loterii vyhráti, prohráti.
Jg. Jakoby je byli z loterie vytáhli (ne-
nadále ustanoveni). Bern. L. výstavni. Sp.
Reditelství loterie. J. tr. L. hrst naděje,
pytel nejistoty; L. kapsu ubije; Kdo se na
lotrii spouští, opouští se; L. slibuje, kapsáře
stahuje; L. slibuje dukáty, svlíkává kabáty.
Dch. Hra v loterii. J. tr.

Louštěti — Lov.

947

Louštěti, luštěti, čej, čl, čení, luskati, praštěti, knacken, knastern. Loď praštěla. Pref.

Loustiti, 3. pl. šti, il, čn, ční; louštivati, knacken. — co: ořechy (louskati). Ros. Verka šišky loušti. Ilas. Len, hrách I. Zaszkoudlý, co by evrěky louštil. Mus. Zima mne loušti — mnnu potřáša. Jg. Psota ho louštila. Rvač. — L., rozluštití úlohu, hádanku, otáčku. Tyto frase některí zavrhuji; rozlušují prý se jen ořechy. Ale zda-li nejsou úlohy počětní a hádanky tež jakési ořechy, do kterých se dův tip dobývá, chtěje je rozlousknouti? Myslím, že metafora tato obstati? může vedlé rozřesiti. Mtc. Mor. 1873. 168. Mašek. Ovšem podotknouti slušno, že thematikové a jini nyni skoro výhradně slova řešiti, rozřesiti uživaji. — se. Hrách se loušti. D. — se čim. Žralé strouči dokrem se loušti. Koubl.

Loutse, e, m. = loutnař. Wus.

Loutati — žvýkatí, zdoulavštěžrati neb jistí. — eo. Ty to pomalu loutáš. Us. u Krásné Hory v Táborsku. Langsan essen, schlinugen, fressen.

Loutečka, y, f., ein Püppchen. Vz Loutka.

Loutečník, a, m. = loutnař. Tk. H. 379., 382.

Loutečný, Puppen-. L. kramář. L.

Loutenice, c, loutenistka, y, f., die Lautenspielerin. Jg.

Louteník, a, loutenista, y, m., Lautenspieler, V.; Lautenmacher. Jg.

Loutenka, y, f. = loutna.

Loutka, loutečka, y, f. Loutky, malé podobizny lidské atd. ze šatů, dřeva, hliny, atd. udělané, eine Puppe, Spielzeug, -doecke. V. Dítě loutkami hrajě. Kom. Loutky prodávati. V. Stroji se jako loutka. Jg. — Loutky = sochory v lisu, kterými vřeteno se točí. Rohn. Die Kelterstangen, Wendhölzer. Jeden ze 4 nebo 2 sloupů, mezi nimiž jest v lisovně upevneně štok. Čk. 342. — L., jeden ze sloupčár, mezi nimiž pila chodi. Rámec pily chodi v loutkenti, die Nuthen. Vys. — L., žábek, dráž, ku př. u okna, kam by sklo zapadlo. Pfalz. Us. Deh. — L. Loutky = trámy kratší v stěně parnu od malou dělici a kolmo stojící po obou stranách otvoru do parny vedoucího. Us. Deh.

Loutkář, e, m. Puppenspieler, Marionettenspieler. L.
D. — L., Puppenspieler, Marionettenspieler. L.

Loutko, a, n., loutka, Kelterstange. Ros.
— L. ve mělýně, die Rennsäule. Leška.

Loutkoheree, rce, m. Marionettenspieler.
Rk.

Loutkohra, y, f. Marionetten- Dockenspiel. Rk.

Loutkov, a, m., ves v Pacovsku. Vz S. N.
Loutkovati, loutky dělati, s loutkami
hráti, puppen. D.

Loutkovitý, puppenhaft.

Loutkový, L. hra, Marionettenspiel. Deh.

Loutna, loutenka, loutnička, y, f., die Laute. Na loutnu biti, hráti. V. Umi to dělati, jako tento pento na loutnu housti. Krab. — Jg.

Loutnář, e, m., der Lautenmacher. Ros.

Loutnářka, y, f., die Lautenmacherin.
Ros.

Loutnárský, Lautenmacher-. L. řemeslo.

Loutnárstvi, die Lautenmacherei. Ros.

Loutněř, e, m., loutnýr, loutenista, Lautenist. Vus.

Loutník, a, m. = loutnař.

Louvre (lúvr), fr., starý palác královský v Paríži. Rk.

Louza = luza. Har.

Louzárný, Pöbel-. L. chasa. Trip.

Louzeni, n., vábení, das Locken, Reizen. Vz Louditi.

Louže (strč. luže), e, loužka, loužička, kaliště, kaluže, kaluha; močídlo, bahniste, bahno. Lache, Lacke, Přítze, Sumpf, Kothlache. V. L. se potahuje žabineem, to znamená děšť. Us. Polič. Páni jezdí po louži (blabuňky se dělaji, když prši). Us. Polič. Louže k blátu přilivá (blátó blátom opravuje). Ros. Nepřílévej louže k blátu. D., Pk. Bláta do louže přidávati. Str. Chtě se louže uvarovati, upadl do bláta. Jg., Lb. Vz Bláto, Neprozřetelný. Trefil z louže do bláta. Ros. Pomohl mu z louže do bláta. Hjá. Pomohl mu z bláta do louže. Kdo tu náilil tolik louží? Us. L. krvě, vina. Us. Dostati se do louže, in die Patsche kommen. Dch. Upadl z bláta do louže. Fr.

Loužek, žku, m., malý luh. Gl. 136.

Louženi, n., die Beize. Čsk.

Loužici, Lauge-. L. kašna. Techn.

Loužiti, 3. pl. -ži, luž, il, en, ení -- do louhu vložiti, laugen. — eo: kuži. Loužení koží. Us. — Jg. Vz Jirehař. Koželuh.

Louživo, a, n., Lauge, Beize der Gärber. Us.

Loužnatý, loužovatý, bahnitý, voll Lachen, přítzig. Jg.

Leužni, od louže, Lachen-. Rohn.

Loužny, Aescher-. L. dílna, kád. Us.

Loužovatý, vz Loužnatý.

Loužový, Lachen-, Přutzen-. Jg.

1. Lov, lov, lóv, volání na krávy, aby šly do chléva. Podte, malenky, podte, lov, lov, lóv! Us. Polič.

2. Lov, u, m., lovení, lap; honba, hon, honitba, myslivosť, polovačka, polovka, polování, polovek. L, houční a lapání n. střílení zvěři, ptáků, ryb atd. Der Fang, die Jagd. Lov tichý, zatáhnutý, obstavený, svobodný, podzimní, zimní, propachtovaný, přeznalý, zatažený, panský, dobrý, slavný, slavnostní, horský; 1. honnými ptáky (Beize), na stváničti. Sp. L. zvěři, V., ptáci n. ptáčů, Vogelfang, Aqu., ryb, lososův, úhorů, volavek. D. Na lov jítí, vyjíti, vyjítí. Us. Lov udělati. V. Byl s nim na lovu. Hjá. Z lovu se vrátiti. Hjá. V lovich pracoval. Jel. Návrat z lovu; na 1. zatroubiti, lov zůžiti, das Jagen enger fassen, zářiditi, spořádati, uspořádati, obmeziti, provozovati, obstaviti n. zatáhnouti (einrichten, einstellen); zvěř plachtami neb síťmi ohraditi; 1. lesní, polní, dvorský, v povětři, vyhražený, na vysokou prostřední a malou zvěř, na srstnatou a pernon zvěř, na divoké husy a kachiny; 1. je v zátahu, je zatažen; na lovu něco zastřeliti; ani chloupku na lovu nezastřeliti; niaklad, výdaj, vycházka, vyjiždka na lovu; oprávněný k lovu; vzdálenosť lovu; příběh, příhoda na lovu; zákon o lovu; právo k lovu; lov sokoli, dobrý, spatný, prázdný, když se ta zvěř nezastihne, která se honi, das Fehljagen). Sp. S ptáky byli na lovu. BN. Není

948

Lov — Loyalní.

můj lov, neni můj zajie. Pk. Čím json vody
kalučjsi, tím jsou lovy valnějsi. — Vz Lo-
vecký, Lovčí, Honba, Hon.

Lovba, y, f, lovení, Fisch-, Aalfang. Ros.
Vz Lov.

Lovczhaber, zastr. = lovčí Haber, oves
dávaný lovčím, oves lesni. Vz Gl. 136.

Loveovský, Jäger-. L. řemeslo. Jg.

Lovecovství, n., lovecké umění, die Jä-
gerei, die Jagdkunst, das Weidwerk. Sp.

Lovcovstvo, a, n. = lovcovstvo. Pulk.

Lovecový, L. trouba, Jagdhorn. Pulk.

1. Lovčí, Jäger-, Jagd-. L. trouba, kůň, D.,
pes, V., anekdoty, arithmetika, pořadatel,
dohlížitel, služebník, výměr, kniha, výkaz,
etat, škoda, hosť, stavení, družina, zákon,
štěstí, hlídač, panoš, kalendař, kočír, ko-
mora, kazatelna, literatura, vábení, přepych,
lhřidek (Jagdschloss), hudba, hudební na-
stroj, soused, řad, smlouva pachtovní, patent,
pavillon, zřízenec, pištěce, kůň, brána, policie,
stavovisko, prach, tlumok, věc, předmět,
sloup, stání, písář, škola, ochrana, služeb-
nost, znamení, ošťep, pokuta, zemiště, správa,
zbraň, vůz, desátěk, zvyk, zvěrozpyt, úřad,
obyčej, síť, skrývce. Sp. L. právo (Jagdge-
richt) hradu Buchlova. Tento ve svém způ-
sobu jediný a ještě r. 1610 veleslavný, krva-
vým lovčím pravem' nazývaný soud náležek
k výsadám držitelů hradu Buchlova na Mo-
ravé bližho Uher. Hradiště. Právomoenosn
soudn toho vtzhovala se původně jen kychu
lesnímu, honcůnímu a riničnímu, později
však ke všem zločinům, na něž ztráta ži-
vota nebli eti stonovena byla. Šp. Vz Lo-
vecký, Myslivecký, Honební.

2. Lovčí, ího, m. (zastr. louchi, lowehy,
louchi, louchie, lowthzeye), v starsí době
vrchní lovee, spráce lori, Jägermeister, Auf-
seller über die königlichen Forste. L. ko-
runný, nejvyšší. Tk. III. 9. — L., n., plat
za lesní chrastí, sláni. Gl. 137.

Lověice, e, f, lovici ženská, Jägerin.
Sp., Bern.

Lovčířství, n., lovectvi. Šp.

Loveee, vee, m., kdo lovi zvěř, myslivec,
der Jäger; Fischer. L. bludný, Rkk., ryb,
Jg., přední lovee při lovení mensich rybníků
sluje: předák; zadní: zadák. Sp. L. honí je-
lena. Tkad. Kmet na groš, pán na kmeta,
kněž ne páná lovee. L. Starý lovee dvouno-
hých ovce. Vz Zhýralý. C.

Lovecký, Jäger-, Jagd-. L. pes, vak,
skorně, V., trouba, trubka, D., oštip, ošťep,
Jg., nůž, řežák, Rohn, služba, dobrodrž-
ství, dobrodruh, spis, oděv, nářadí, lékař,
úřad, úředník, událost, případ, kořist, most,
ochotník, znak, význak, třesavka, račeníce,
hospodářství, zvyk, obyčej, básěn, zaměst-
nání, dějepis, domeček, srdec, ohmivosť, dvůr,
klobouk, okres, řeč, mluva, tábor, pisečí,
rozkoš, potěšení, veselí, hajeslovi, závisí,
znamení, soukrouné právo (das Jagdgericht,
vz. Gl. 137.), výskostnost, obecenství, cestos-
vání, dostaveníčko, doba, výjev, obraz, brad,
zámek, židle, hrích, technologie, názvosloví,
ústěstí, stejnkroj (uniforma), neřesí, po-
mer, rozkoš, časopis, zvyk, umění, poradek,
světnice, nájezd. Šp., výprava (Jagdzug).

Dch. Zahrajte mi loveckou (ein Jagdstück).
Šp. Vz Myslivecký, Lovčí, Honební.

Lovectví, n., lovcovství, lovčířství, lovecké
umění, die Jägerei, die Jagdkunst, das Weid-
werk. Sp., D.

Lovectvo, lovecovstvo, a, n. = myslivei,
lovič, der Weidehaufen. Sp., D.

Lovek, vku, m. = luk. Us.

Loveni, n., lov, honění, lapání, střílení. Ná-
řadí k l. rybníkův, vz Nářadí, Ryba, Rybník.
Sp. L. perl. Das Jagen, Fischen, Fangen.

Lovíč, e, m. Fänger, Jäger. Us.

Lovíště, č, n., viz -istě, Jagdbezirk, Wild-
bahn, Wildführe, místo, kde se lovi zvěř. Sp.
Na tom vchu chtěl l. jmíti. Břez. 204. L.
hájené. D. L. na úboře. D. Voda l. pobrala.
Us. Ryby do l. sehmati; ryby v lovišti chytaty.
Fischgrube.

Lovitelný, jagdbar. Us.

Lovitvi, 3. pl. -vi, lov, -vě (ic), il, en, ení;
loivatí, jagen, fischen, fangen. — abs. Kdo
chee l., musi do vody. Sp. = co: zvěř, ryb,
V., rybník, perly, raky. Us., lidi (si ziskati),
L., něčí přízeň. Nt. Ije se děva kytieu lovit.
Rkk. 60. = čeho. Sel ryb lovití. Br. Ale
to je m.: Sel ryb lovit, a gt. ryb visi zde
na supinu lovit. Vz Supinum. Vazba slovesa
l. s genetivem je spatná. — co kým,
ćím. Volem zajice i., Bern., zajice psem, Us.;
ryby síti, sakem, vrší, udici. Kom. — co kde.
V hustém n. kalném l. (příležitosti uživati).
Ros. V rybnice, v jezře. Us. V povětrí ryby
l. V. Lovi v obojku. C. Lovi v krejčovské
oboře (hledá hmyz). C. Snáže jest v kalně
vodě ryby l. C. Umi v kalném l. Šp. V str.
ništi ryby l. Šp. Při břehu l. Pref. Král
lovit na Krivoklátě. Ml. Ryby před sakem
l. (starati se o něco před časem). C. — kdy.
Za kalně vody nejlip se lovi. Šp. koho na
co: ryby na udici. Sp. — komn. Lev honí
svým mladým. Us. — proč jak. Bratra
lovi až k smrti pro svá domněni. Ché. 453.

Lovka, y, f, vz Lov. Šp.

Lovkyně, č, f, Jägerin. Rk.

Lovník, a, m, kdo lovi; lovní pták. Žid.

Lovno, snadno k uloveni. Šp., L.

Lovný. L. = umějící lovití, der gut fangen
kann. L. pes. Th. Kočka nelovná, ústa ne-
mluvná níčeho neziskají. Us. L. pták. Šp. —
L. = snadný k uloveni, leicht zu fangen.
L. zvěř. Šp. = L., který se smě ři lovití. L.
jelen (jagdbarer Hirsch), který má 10 výsad
(Enden). Šp. — Vz Lovecký, Lovčí, Honební,
Myslivecký.

Lovosice, pův. Lovasice, dle Budějovice,
Lobositz, mě. v Litoměřicku. Vz S. N.

Lovový, Jagd-. Brez. Rožm. 240.

Lovské, čho, n., plat lovčí. Jagdabgabe.
Gl. 138.

Lovství, n. = lovectvi.

Löwenau, Lovinov u Zábřehu na Mor.

Löwitz, Levice v prus. Slez.

Loxodromická čára, kosnice, z řeč,
křivka na povrchu konle n. kulovee (sferoidin)
k věskerým poledníkům rovnou měron sklo-
něná. S. N.

Loyalní, z fr. loyal a to z lat. legalis =
zákonní, řádný, věrný panovníku, loyal, rech-
mässig, redlich, bieder, treu.

950

Lstivý — Lucký.

Lstivý, listig. L. líbání. Sych. L. ruka k nouzi přivádí. L. svědek mluví lež. Vz Úškok. Lb. *Stran příslučí a pořekadel* vz: Čuba, Drak, Had, Illaditi, Kralka, Liška, Med, Nakouřiti co čím, Něhet, Nos, Oko, Pazour, Pes, Prach, Rybník, Sobol, Vlk, Zrak. — komu. Kak jsi člověče svej hospodě Istivý. Alx.

Lštěn, a, m., ves u Dobříše. Tk. III. 37.

Lštění nad Sázavou, ves v Benešovsku. Vz S. N.

Lštinek, nka, m., ves u Krumlova. Tk. III. 104.

Lštití se = lesknouti se, glänzen. — čím: všelikým uměním. Alex. fab. c. 160.

Lub, u, loubek, bku, m., něco širokého v kolo ohnutého. Jg. L. ve mlýně (kadlub, obluk) bezedná díže, v které json mlýnské kameny a která obíli mezi ními dohromady drží, der Kranz, Lauf, Rand, die Zarge. Vys. Lub oraziti (naň uhoditi, aby monka s něho spadla, poněvadž tam jinak vždy něco mouky zůstává). Odtud přísloví: *Nechal si za lubem*. Ostalo mu za lubem. (Vz Setrný. Lb.) Vždy zůstane něco za lubem (o sobcích). Us., Č. Mití něco za lubem, (pomyšlěti na co). Us. Každý ví, co má za lubem. Č. Lub u krupníku. L. u říčice, síta, škatule = postranní část síta neb škatule. Sp., D. Tuhý jako lub (pevný). Us.

Lubaň, č, f., Lauban, mě. v Lehnicku v Prusku. Vz S. N.

Lubař, e, m., kdo luby dělá, der Laufmacher. Zlob.

Lubava, y, f., mě. Löbau.

Lübeck, Lubek.

Lubek, a, m., řtěž Bukovec, mě. Lübeck v Německu. Vz S. N. — *Lubečan*, a, m. — *Lubecký*. — L. = loubek.

Lüben, Lubin.

Lübenau, Lübenov.

Lubeneč, nce, m., Lubenz, mě. v Chebsku. Vz S. N., Tk. III. 123.

Lubenice, e, f., zastr., lubený pancíř, ein schuppiger Harnisch. Haj.

Lubený, z lubu, Lauf, Span.- L. nádobí (sito, buben atd.). Jg. Vz Lubenice.

Luběšov, a, m., v Rakovn. Tk. I. 87., III. 138.

Lubice, c, f., libice = milá (strč.) Vyb. I.

Lúbie, zastr. = loubí, podloubí. Jir.

Lubij, e, f., Löbau v Sasku. Vz S. N.

Lubin, a, m., 1. Lübden, 2. Lüben v Prusku. Vz S. N.

Lubinka, y, f., lubinia. Rostl.

Lúbiti = lúbiti.

Lublaň, č, f., Lublana n. Ljubljana, u lidu řtěž Lebljana a Bljana, y, f., lat. Labacum, něm. Laibach. Vz S. N. — *Lublaňan*, a, m. — *Lublaňský*. L. bařina.

Lubleneč, nce, m., Lublinitz ve Slez.

Lublin, a, m., mě. v Polsku. Vz S. N.

Lubník, u, m. = lub ve mlýně. Lpř.

Lubno, a, n., mě. v Lužici, Lauban; ve Štýrsku, Leoben. Sf. Star. 707.

Lubňov, a, m., Lübbenau, v Prusku. Vz S. N.

Luboměr, a, m., jméno muž. — Luboměř, e, f., Laudmer, Liebenthal, na Mor.

Lubomír, a, m., jm. mužské.

Lubor, a, m., jm. mužské.

Lúbosť, i, f., zastr. = líbosť.

Luboš, e, m., jm. mužské.

Lubovatý, k lubu podobný, laufartig, spanartig. L. kůže (spatné vydělaná), hornichtes Leder. Krok.

Lubovitý, borkenartig. Rk.

Lubovná, é, f., Lublovia, Lublau, ves v Uhřích.

Lubý, zastr. = libý. Jg.

Luca, Luka, y, f. (Lucea), mě. v Italii.

Lucani-a, e, f., byla krajina v již. Ialii.

Lucanský. Vz S. N, Lucania.

Lucanové, za starodávna národ v jižní Italii. Vz Lucania.

Lucemburk, a, m., mě. Luxemburg. — *Lucemburský*. — *Lucemburčan*, a, m. — *Lucemburčanka*, y, f. — Vz S. N.; Tk. I. 616., II. 16., III. 652.

Luceri-a, e, f., mě. v Apulii. — *Lucevrijský*, *lucerský*.

Lucerna, y, f., lucernička, z lat., svítílna, Laterne. L. jeho shasne. Br. Kouzelná l. D. Žena bez rozumu, co l. bez svíce. Berg. — L., lucernka, burgundské seno, vojtěška, Schnecken-, Luzernklee. — L. v stavitelstvi, malý, prolamovaný, okny a malou stříškou opatrený nástavek na vrclu kupolovité a valbovné střechy, aby více světla do stanovi padalo. S. N.

Lucerňák, u, m., košík na lucernu, Laternenkorb. Ús. — L., vojtěška. Vz Lucerna. Us. Fr.

Lucernář, e, m., Laternenmacher, verkäufer. Jg.

Lucerník, u, m., podstavec, Laternenträger.

Lucerové, šlechta albanská.

Luciáš, e, m. = rarášek. D.

Lucídář, e, m., z lat., kniha vysvětlující, druh encyklopaedie. Vz S. N.

Lucie, e, f., Loucka, Lonce. Lucie noci upije (a dne přidává). Č. Sv. Lucie noci upije. An Lutze thut der Tag stutze. Vz Hospodářský. Lb., Deh. Lucie noci upije, due nepřidá. Hrš. Lucie, Lucie, ta nám noci upije. Er. P. 95.

Lucifer, Luciper, a, m., lat., světloňoš, jitřenka, dennice, Morgenstern; děbel, satan, Jg., kníže děblův. Teufel.

Luciferian, a, m., luciferu oddaný. Dal.

Lucihuát, a, m. = luciper. Kram.

Lucili-us, a, m., jm. římské. Luc. Cajus Ennius, básník, nar. 149. př. Kr. Vz S. N.

Lucina, y, f., u Rímanů bohyně porodu. Vj. Vz S. N.

Lucinka, y, f. = vojtěška, medicago sativa. FB. 102. Vz Lucerna. — L., jméno mladých kobyl.

Luciper, a, m., z lat., lucifer, děbel, vz Lucifer. Ve vých. Čech., Jir., a jinde.

Luciperovati, luciperem klíti, den Teufel oft nennen. D.

Lucko, a, n., staré jm. města a okršlku žateckého až ku hranicím Bavor a Sas, vz S. N.; pro hujnost luk. Haj. Lucko = Žatecko. Dal.

Lucký, Wiesen-. L. mlýn (v lukách ležící). Us., Deh. — L. kníže. Pulk. 39. Vz Lucko.

954

Lupati — Lupník.

až lupá. Ros. Šůnpá tabák, jen to lupá. Us. Hodinky, když jdou, lupaji (cvakaji, tukaji). Us. Od toho času počalo stavení v Praze lupati a třeštěti. Bart. — komu. Když ovcí stírihou, koze říť lupá (cizi škoda škola). — co = spěšné a hltavé jisti. Ten to lupe, lupá. Us. Vlk berana lupal. L. — 2. Biti, tlouci: hocha, mič. Ros. Lupui ho, až hned padne. Ros. — kam: do sebe l. (jidlo do sebe jen hazeti). Rk. — čim: očima (točiti, hazeti, tuze mhourati). Ros. — čím kam: očima na vše strany l. L. — jak. Bičiště na dvé luplo (prasklo, se zlomilo). Česká Včela. — co čim: mič lopatkou l. n. cukati = biti, tlouci. Jg.

Lupavka, y, f., větší druh červených jahod. Us. Vorl.

Lupee, pce, m., šupee, der Staubbesen. D.

Lupečnatý, z lupků složený. Presl.

Lupek, pku, m., ncrost, Schieferthon; Kohlenschiefer. Vz S. N., Bř. 112. — L., lupina, Schupchen. Rostl.

Lupen, u (dříve gt. také: c), lupének, lupínek, nku, m. — L., řepík, lappa, die Klette, das Klettenkraut. V. Na Mor. lapoun, lapouni; na Slov. lopouch. Jg. — L. žlutiny, něm. Leberfleeke. Jg. — L. větší n. hořký = babí hněv, řepík větší, D., lopuch vlnatý, areticum lappa, die grosse Klette. Kk. 167. L. menší, Spitzklette. D. — L. sladký, zaječi. Jg. — L. = list zahradních rostlin. Laub. L. zelný, Kraubtlatt, křenový atd. — L. stromorý, krětorý. Blatt. L. kalichový, kórunový, okvětový, vz Kk. 45. Vz více v: List. Jg. Jen v složených slovech rozěznáváme list od lupenu: stolistá růže (ne: stolupená); okvětí nnoholupené (ne: nnoholisté), prosto, samo-, dvou-, troj-, čtver-, pětilupené. Sk. — L. čluový, staniol. Zinnfolie. Techn.

Lupenártec, tee, m., penaeus, korýš. Krok.

Lupenatost, i, f. Vollblättrigkeit. Krok.

Lupenatý, laubig, blätterig. L. křoví, vápence, ohon (schuppig). Jg. L. stromy a kré: lipa, jeřáb, javor, kaštan, jasan, vrba, topol, osyka, olše, bríza, habr, dub, buk, jilm; trnka, střemcha, hloh,šípek, brslen. S. a Ž.

Lupenec, nce, m., dřevo oloupané, Holz ohne Rinde. Us.

Lupení, coll., lupeny, Laub, zvláště tolik co chrást, Krautblätter. Lupenim dobytek krmiti. Puch. L. široké (řepík), zaječi. Reš. Vz Listí, Lupen, Kk. 82.

Lupeník, u, m. Blattnelke. Tpl.

Lupenitka, y, f. L. zelená, phyllium siccifolium, pakobylka. Fré. 144.

Lupeno, a, n. = lupeni. Th.

Lupenonožec, žce, m. L-ci, phillo poda, die Blattfüssler, jsou koryši majici nejméně 4 páry lupenitých nožiček. Sem patří: 1. perloočky, daphnidae; 2. lupenonožky, branchiopodae, a) l. nahě, branchiopodae, b) l. střitnaté, apusidae, c) l. skořepaté, estheridae. Vz Fré. 92. a násl.

Lupenoskypec, pce, m., caryophyllaeus, hlišta. Krok.

Lupenovatost, lupenovitost, lupénkovatost, lupénkovitost, i, f. = lupenatost.

Lupenovatý, lupenovitý, lupénkovatý, lupénkovitý = lupenatý, laubicht. Krok.

Lupenovec, vce, m., pandarus, zabronožec. Krok.

Lupenový, Laub-, Blatt-. Jg.

Lupenuška, y, f., dero, červ. Krok.

Lupený, blättrig. Vz Lupen.

Lúpež, vz Loupež.

Lupice, e, f., vz Candat.

Lupiček, räuberisch, betrügerisch, dicbisich. Jg.

Lupictví, n., loupení, zlodějství, Betrug. Kram.

Lupič, e, m., Plünderer, Dieb, Räuber. L. cti, ze cti. Ehrenschänder.

Lupička, y, f. Räuberin, Diebin. Jg.

Lupičství = lupictví.

Lupín, u, m., lupinus, Feigbohne. Sal. — L., a, m., phyllirhoë, blanyž. Krok.

Lupina, lupinka, y, f., jakýkovil odlupek neb olupek. Schale, Hülse. Okrytá ovocné: hrachu, járín, mandli, ořechův. Jg. Lupiny n. šlupiny ořechové n. šupiny (svrchní, zelené). Čern. L. cibulná, vorchní šlupka. L. Citro nová jablka mají v sobě lupinu, maso, kyselou vlhkost a jádra. Krab. — L. rybí, šupina, Schuppe. Br. Ještěr lupinami oděný. Troj. — L. = tvrdá máždra, Schuppe, Decke. Křídla lupinami přikrývá. Orb. Spadly s oči jeho jako lupiny. Br. — L. hlavy, lup, otrus. Schuppe, Grind, Schiefer. Kom. Má lupiny na hlavě; má hlavu samou lupinu, jednu lupinu. Us. — Jg.

Lupinatěti, čl. éni, lupinatým se stávati, schuppig, hülsig, blätterig werden. Jg.

Lupinatiti, il, cen, cení, schuppig, blätterig machen. Jg.

Lupinatost, i, f. Hülsigkeit. Jg.

Lupinatý, schalig, hülsig, Schuppen-. Ráj. 1. Lupínek m. lupének, nku, m., vz Lupen, ein Blättchen. Ten šafářů synek píská na lupínek. Mor. P. 370. Zb.

2. Lupínek, nku, m., tenký plíšek, dünnes Blech. Jg.

Lupinka, vz Lupina.

Lupinkovatý, schuppig. Jg.

Lupinovatý, lupinovitý, luptovatý, schuppicht. Ros. L. hlava. Zlob.

Lupinový, Hülsen-, Schalen-.

Lúpiti, vz Loupati.

Lupivý = loupivý.

1. Lupka, y, f. Lupky, drobné šupiny stojící mezi kvítky rostlin spoluložných. Sk.

2. Lupka, y, f., udeření, lupnutí, cín Schlag, Puff. Dostal do hlavy lupku. Us.

Lupkáček, čku, m., zavěrák, kudla, Einlegmesser. D.

Lupkamen, e, m., lomikámen, Steinbrech, saxifraga, rostl. Reš. — L., bedrník, pimpinella saxifraga, Steinpimpinelle. — L., kamýky, zámořské jahly, lithospermum offic., weisser Steimbrech. — L., gypsophylla saxifraga, Gypskraut. — Jg.

Lupkorep, u, m., lepidurus, žabronožec. Krok.

Lupkosť, i, f., lupký = lupnosť, lupný.

Lupkovitost, i, f., šupinovitosť, Blättrigkeit. L. kůžc. Presl.

Lupkovitý, šupinovitý, schuppig, blättrig. Krok.

Lupkový, Schiefer-.

Lupník = lupeník.

962

M — Macula.

čuchati — čunuchati, douti — dmonti, drmo-
liti z dr (dr-áti), Šf., duch — dmuchati, čoud
— čmond, smoud. Jir. — M přípona jmen
podstatných: Radim, Kůrim, Vidim. Jir.
Vz Tvoření slov. — *Jména rodu žen.* v m
akončená skloňují se dle ,Kostě, jména
pak rodu muž. dle 1. sklon. *Jména měst*
rodu žen. mají tedy v gt. i: Chrudim, i,
Kouřim, i; vz Chrudim; špatné je skloňo-
vání jich dle prvého mužského skl. : do Kou-
řima. — Po m piš y ve slovech: my, mysl,
(mysliti, Litomyšl, myšlénka, smysl, úmysl,
myslivec), myš, odmykati, zamykati, mýliti
(mýlka, mylný, omyl), mýti (pomyje), mýdlo
(mýdlář, mydliti), hmyz, hlemýžd, mys, mýto,
smýkati (smyče), průsmyk. Jak ze slov
v závorce viděti, piše se y také ve všech
od nich odvozených slovích. Kz., Bž. Ml.
14. — M (vlastně CI): co lat. číslo zna-
mena 1000, MM = 2000, M = 1000000.
Gb. v S. N.

Ma = mne. Na Slov.

-ma, přípona subst.: Kosma, D., sláma,
ujma, krema. Mkl. B. 234. Vz Tvoření slov. —
V obecné mlarč koncocka instrumentulu plur.
místo 1. -mi: kosšma, s níma, tlustýma, ten-
kýma m. kosťmi, s ními, tlustými, tenkými;
2. -y: tělama, chlapama, dubama, slovama,
holubama, prstama m. těly, chlapy atd. Ve
vých. Čech., Jir., na Mor., Šb., a jinde. Ale
místy na Mor. ku př. na Rožnovsku správně:
tlustými těly. Šb. Na Slov. místy: tlustýma
těly, jinde: tlustýma tělama. Šb. Vz -ama,
-ema, *Dual*.

Má. 1. = moje. To je má (žena). Us. Vz
Múj. — 2. Třetí os. sg. pracs. slovesa mítí.
On má hůl.

Macă, e, m. = macăk.

Macák, a, m., kdo macá, der Taster. Na
Mor. Zlob.

Macaklice, e, f., phrynus, pavouk. Krok.

Macala, y, m., dozorec dolů solních, který
dělníky z dolů vylezší omakává, nemaji-li
u sebe kradené soli. Vys.

Macalka, y, f., prašnice, maňka, druh
pečiva. Aqu.

Macarát, a, m. M. jeskynní, proteus an-
guinens. Frč. 310.

Macaráti, proteidae, mají válecovité tělo,
4 nohy, za hlavou 3 žábry a 2 skuliny ža-
berní. Frč. 310.

Macatě, těnatě, masité, leibig. D.

Macatee, tee, m., pimelia, hmyz. Krok.

Macati = makati. — co: puls. L. — kde:
před sehou. L. — koho = omakávati, Jg.;
2. biti. D.

Macatosf, i, f., tělnatosf, masitosf, boube-
latosf, Leibigkeit, Fleischigkeit. Jg.

Macatý, masitý, boubelatý, tělnatý, leibig,
fleischig. Jg.

Macedoniané, přívrženci patriarchy Ma-
cedonia, jehozr. 360. Ariané svrhli. Vz S. N.

Macedonie, e, f., z řeč. — Macedoňané,
Macedonové, Makedonové. — Macedonský,
makedonský. Vz více v S. N. V. 6.

Macecha, y, f., macecha, maceška,
macoška (zastr. macesí), f. Manželka v doveje
je jeho dětem po drívejší manželece macechou
a ony jí nevlastními dětmi, pastorky. Nerlastní
matku. Stiefmutter. Otčím a macecha na

pastorky ne tak laskavi jsou, protože žádný
z nich rodičem není. Kom. Co matka, to
matka, co m., to m. L. M. je zlý prut. Sr.
Kolik vran bílých, tolik macech dobrých.
Lb., Jg., Ć. Macecha racocha. Lb. Hořko
od m-chy pastorkovi a těž nesladko od
pastorka maceše. Pk. Kde macecha, tam aj
otčím; M. čertův bič.; M. psia noha. Mt. S.
Není mu macochou (leccos mu dá). Us. —
M., osoba nelaskavá, skoupá. Štěstí, příroda
macechou mi jest. L. — M., maceška, květina,
trojník, trojice (že ma troji barvu), srdečné
koření, Jg., viola tricolor, das Stiefmütterchen,
Kk. 220., Čl. 59., FB. 78. — M., jméno pro-
hubiny v okresu blánském na Moravě. Jg.
Vz S. N.

Macek, eka, macíček, čka, maečnek,
ka, m. 1. Matěj. — 2. Hlupec, Húp, Tůpel.
Nezbední fučíkové a svárliví mackové, kteří
při dobrém kvasu vždy nějakou svádu začnou.
Reš. — 3. Kocour, kot. V. O původu vz Mz.
58. Čue macku! Pšic macku. Jg., Č. Vz
Kotě. Čue macku, nepleť se do toho. D.
Čue macku, jdi pryč. Vz Odehnati. Lb. —
4. Medvěd, na Slov. macko. — 5. M., macatý,
bučík, zdeněk, ein Dickbackiger. D.

Maceńí, n., dotýkání, das Betasten. Sal.

Macer, gt. Makra, m., jm. římské.

Macerace, e, f., z lat., močeni bylin,
kostí (aby maso odměklo a se odstranilo).
S. N.

Macešeti, el, ení, stiefmütterlich werden.
Jg.

Maceší, i, f., zastr. = macecha. V. —
M., adj. M. láška, neláška, srdee. Stiefmutter—,
stiefmütterlich.

Macešin, a, o. Stiefmutter—, stiefmütter-
lich. Macešino dítě dva obroky běre (dvoji
pokrm dostává). Pk., Jg. Příjemno, co mace-
sino česáni. Č., Pk.

Maceška, květina, vz Macecha.

Macešní, maceše náležitý, stiefmütterlich.
Reš.

Maceti, zastr., makati, tasten. Jg., Sal.

Macchiavelism-us, u, m., učení Macchi-
avellovo (1527.); chytrá vládní politika. Rk.

Macíček = macek.

Macies, lat., hubenství těla. Vz S. N.

Mackati = mačkati. Na Slov.

Macko, vz Mačo, Maček.

Mackov, a, m., místo. Tk. III. 56.

Mackování, n., das Schlagen. Prügeln.
M. začnou, jakoby byli nějaci drávi vleí,
sápaví medvědi a zuřivi lvové. Reš. Vz
Mackovati.

Mackovati = biti, schlagen; se, práti
se, sich katzbalgen. Děti se pořád mackují.
Us.

Mačna, y, f., machna, dicke Dirne. Omyl.

Maco, a, Mačko, a, m. = Maček, Mačej.
Na Slov.

Maceocha, vz Macecha.

Maeour, a, macourek, rka, m., macek =
koconr, Kater. Us. Plz. Prk.

Maeropoda, řeč, myši skákavě s dlouhými
zadními nohami. S. N.

Maeroura, lat. z řeč, podřadi raků dlou-
hocasých. S. N.

Maeula, lat., skvrna; bělavá skvrna oční
rohůvky. S. N.

Machačka — Máj.

965

Machačka, y, f., die Schwenkerin. Jg.
Machadlo, a, n., kývadlo, Pendel, Teeln.;
Fächer.

Machajda, y, m. a f., chamajda, ein Un-
geschickter. Us. Polič.

Machan, a, m. — Němec. Na Slov. Bern.
Mácháni, n, a) měčem, praporem, das
Schwenken; b) m. šatů, das Flauen; c) m.
se v něčem, das Fletschern, Mauschen. D.

Máchanice, e, f., máchanina, mácháni.
Das Geschwenke, Gemansche. To je m-ee
v tom blátě. Us., Jg.

Machaon, a, m., syn Aeskulapiův, hrda-
a lékař v achajském vojstě před Trojou. Vj.

Máchati; máchnouti, chmul a chl, ut, uti;
míchávati. — M. — sem tam hýbati, kývati,
povivati čím, schwenken, schwingen, fuch-
teln; práti (prádlo, něm. schweifen, flössen,
flauen). — se, manschen, fletschern, mähren.
Jg. — co: pridlo. I máchachu siho ostrě
meče. Rkk. 51. Vz Brt. Instr. 62. — čím: obu-
chem, šavli, Jg., praporem. Krepee měčema
máchasta. Rkk. 13. I máše (máchl) Záhoj
měčem. Rkk. 12. Máchnu ruků. L. S. v. 94
— čím kde (komu). Listem nad hlavou
máchaje. Leg. Praporem na ztečených brá-
bach m. Ml. Sátkem máchmul v povětrí. Jg. —
čím na koho. M. na koho rukou, aby mělč.
L. Máchmul rukou na něho (napráli). Us. —
(čím) kam. Hrom do něho máchmul. Us. —
čím po ko m. Machaník šavli po něm. Krok.
— se kde: v louži, v blátě se m., v rose teou-
rati, mokřiti se). Us. V křvi lidské m. se.
Kom.

Machen, něm. Die Waare zu Geldem ma-
chen, zboži na penize zvýšti. Zk. Sich dar-
an machen; dáti se do toho. Sich daran
machen, zu ...; jati se ...; ovati, neho
jen: ... ovati. Sich daran machen, das Laub
zu benagen; listi okusovati, začati neb jati
se okusovati. Mk.

Machek, chka, m., jm. vlastní. Jg.

Machina, mašina, y, f., z řec. 1. stroj.
eine Maschine; 2. něco velikého, etwas Gros-
ses, eine Maschine. To je brozná mašina
(zo zenké veliké a tlusté). Jg.

Machinace, e (-ći, i), f, z řec., leš, pikle,
pleticha, praktika, Ränke. L., Us. — Ma-
chinavati, praktik hleděti, pletichy, pikle
strojiti, něco zlého strojiti, machiniren.

Machla, y, machlač, e. m., bryndač,
 neprozřetelný člověk. Vz Machlaf. Us. Jilem.

Machlanice, e, machlanina, y, f., ver-
wirrtes Zeng, Gewirre, Verwirrung. D.

Machlár, e, m., na Sloven. dohazovač,
Mákler, Sensal. — M., kdo machla, der Ver-
wirrer, Fitzer. — M., šibal. — Machlárka,
y, f. — Machlárství, Fitzerei. Th.

Machlati, zmachlati = motrechati, wirren
verwirren. — co: šat. Us.

Machli. Děláte to ,machli machli i. e.
nepořádně. Vz Zmachlati. Us. Jilem.

Machlovatel, e, m., kazič, ku př. vina.
Verderber.

Machlovati, mazati, beflecken, na Slov.;
šiditi, betrügen.

Machna, y, f., měchna, tlustá ženština,
dickes Weib. D. — M., divoká sciné. Wild-
san. Bern. — M., v obecné mluvě: Magda-
lena. Jg., Gl., Pch.

Máchnouti, vz Máchati.

Machtovati, připravovati, ku pr. vino.
Machula, y, f., die Makel. Na Slov.
Machův, -ova, -ovo. Machovo tele
hlupce. Us.

Maiandr-os, a, m., vz Maecander.

Maidburk, a, m., Maidenburg (Device
hrad) n Mikulova. Gl.

Maidelnberg, Divčí hora na Mor.

Mailand, Milan.

Mainz, mě. v Německu, Mohuč, e, m.

Mair (fr., mér, a), starosta městský ve
Francii. Cf. Mayor. Rk. Bürgermeister.

Maires, něm., Marejž u Dačie na Mor.

Maiaspitz, Gross-M., Masovice velké, Tiefm.
Mašňky hluboké u Znojma.

Maître (fr., métre, a, z lat. magister), míst,
pán, velitel, účitel, výtečník, Meister, Lehr-
meister, Musiklehrer. Ten je v tom měl
(maitre). Us.

Maitresse (fr., metres), obyčejně metreska,
pani, velitelka; souložnice. Rk. Gebieterin,
Herrin; Liebchen, Konkubine.

Maiwald, Majka, ves n Dvorce na Mor.
Máj, e, m., měsíč patý, tráven, květen,
(zastr. trnopuk), der Mai, Wonnemonat, Elu-
menmonat. Máj (náje, majka) znamená v Če-
chách především záplna rozvité stromu bre-
zový, slovo to však i na jiné zelené stromky
a větve dipově, jedlové atd.) přeneseno jest
Toto slovo nálezá se těměř u všech národů
plemene arijského. Lat. majus odvozuje se
od matky Mercurovou, Majc, poněvadž přy
latinistí kupej měsíce toho těmto dvěnoho
bož stívem občovali. Recké máje znamení starou
žem, pomoceníci porodu, potom mátku, koj-
nou. V srbštině a v obecné mluvě české
přeházi toto slovo jen ve formě milostně
majka. Na Mor. majka milenka; na Slov

matka a žena vůbce a při ptačevu: sa-
nice. Tentýž knúm (skr. má) nalezá se v ree
křytgo, v lat. mater, v něm. Mutter. Tedy
němi nevhodné, jméno to odvozovati od
matky přírody toho času plodící, kterážto
se znamená jměnem máje. Jinak se jménuje
tento měsíc také 1. květen (květný měsíc)
a 2. trnopuk od kere trnového čili hloho-
vého, kterýž toho měsíce pušt; ale toho
jméno se nerozšířilo; 3. tráven. Er. Studený
máj, v stodole (v zahradach) raj. Vz Brezen
S. N. Jg., Lb., C. Když máj vláhy nedá,
červen se předá. Pk. Jestli měj nepriši,
tedy to červen převši. Er. P. 70. V máji
aby pastýři hůl ani neuschla. Suchý březen,
mokrý máj, budou humna jako háj. Er. P 70.
Když se ozve v máji hrom, chyť kamen
aneb strom (a třes jim, to přy síly dodává).
Er. P. 70. Roj, který se v máji rojí, za pluhý
vůž sena stoji; v červnu rojeni, nestoji za
zvončení teoz se při rojení děje. C. V máji
hřimoty nedělaji trampot. Pož. Máj, polezem
na stáj, máme tam hole, poženem na pole.
Hřš. Až přijde máj, budem mít raj (nebo:
přjdeme v háj). Prvního máje přijdem do
háje. Er. P. 70. Svätba v máji, volá na máry.
Hřš Chladný máj bude-li rositi, mnoho sena
budes kositi. Mnohlé bounřky v máji, radosť
v poli, v háj; Tenkrát můžěs nad pšenici
velkou radosť mít, musíš-li si prvním májem
na ni brejle vzít; Vlhký duben, chladný máj,

Tottäv: Česko-něm. slovník.

60

966

Máj — Majora.

ve stodolách, sklepích ráj. Kda. — M. — mladý včk. Jednou nám kvete máj. Žalosť
stírá máj s lice mého. Máj mého štěstí (kvét). Jg.

Maja, e, f., matka Merkuriova. Vz Máj.

Maják, u, m., rus., světlárna, der Lenchth-
thurm. Efesus město mělo se státi majákem
evangeliu a rozšiřování jeho. Sš. Sk. 221.
— M. = član, obložený třítnou neb chvoji
i haluzemi, na kterém myslivci k pernáté
vodní zvěři blízko připlouti mohou. Šp.

Majčení, n., přípismus, chorobně zto-
poření pyje. Vz S. N. Od majka, 2.

Majda, y, f., monda, dickes Weiß; také
o malých tlustých dětech. O ty malá majdo.
Us. Poličan.

Máje, e, f., máj, e, f. a m. máječek,
čku, m., strom březový a jiné zelené stromky,
větmy (vz Máj); podpatý stromek, který se
domy atd. o sv. duše, o božím těle ozdo-
bují. Die Maie, der Maibaum. M. smrková,
lipová, březová, jeřábová. Jg. Ve vsech mů-
lovníči divkám na nocí na prvního máje pod-
táji anebo ve dne při hudbě máje stavivaji.
Jg. Totěž na Mor. Kromě toho stavějí tam
juniáci o posvíčení máj červenými sátečky,
pentlemi, pozlacenými ořechy a jablky okrů-
slený; tento máj stává před hospodou a je-li
krásný čas, tančí se okolo něho. Mřk. Máje
stavěti; choditi s májem n. s máji. S. N.
S májem (s máji) podříjiti, pod májemi zpíváti.
Mm. Tesatii na roh kalenice máječek (věneček)
dávaji. Us. Všecko město pod májem sedělo.
Aesop. Vz S. N.

Májek, jku, m., vz Máj.

Majer, a, m., dvůr, Meierhof. Na Slov.

Majernice, c, f., šafářka. Meierin. Na Slov.

Majerník, a, m., šafář, Meier. Na Slov.

Plk.

Majestat, u, m., z lat. a) *Njeyšši*, ni-
kuu nepoddánoc moc a hodnost. Zločin ura-
ženého majestatu. Majestät. Plk., Žříz. Ferd.
— M., zernitnú tesk *njeyšši moci*, cisařské
n. královské roncho, Pracht, das Staatskleid.
Kral seděl ve svém majestatu na ryčku sta-
rého mésta. V. — M., stolice královská,
Thron. Rozbije m. svůj na něm. Br. Seděti
pod m-tem (pod baldachinem trůnu). Kom.
— M., soudná stolice boží, Richterstuhl. V.
— M., panoránž, Regierung. Br. — M.,
pečet královská, das grosse Staatssiegel. List
s m-tem slavné paméti Zikmunda. Žříz. Ferd.
Má král zemi potvrzení listem pod svým maje-
statem na svobody a práva dáti. Tov. k. 8.
— M., list královský. Vydal m. na vysazení
toho mésta. V. m. vložen jest ve dšky.
Žříz. Ferd. Zrláště list svobody udělené roku
1600. cisařem Rudolfem II. protestantům v Ce-
chách. Rk. Der Majestätsbrief. — M., titul
mocnářský, nejprve od Karla V. přijatý.

Majestatnost, i, f., velebnosť; co titul
panovníčni. Vz Majestat.

Majestatný, -tní, z lat., spanilý, velebný,
herrlich, majestätisch, Jg., právo (panovniči).

Majetek, tku, m., na Slov. = jmění, das
Vermögen. Koll. Ne: majitek. Ze slov ma-
jetnost a majetný vychází na jevo správnost
slova majetek. Brs. 100. Vz Majitel. M., ma-
jetnost, jmění. M. počiteční, koneční, mo-
vitý, nemovitý; m. spočítati, odděliti, změ-
niti, zapsati, přiznati, popatsi, srovnati, ode-
vzdati, přeněsti, převěsti, rozmnožiti, ztenčiti,
spravovati; změna, úškození, popis, část,
bilance, schodek, druh, stav, díl, rozmnožení,
účtování, přibytí majetku; daň z m-ku; po-
kuta na m-ku; poměry v m-ku. Šp. Vz Ma-
jetnosť.

Majetnice, e, f., die Eigenthümerin. Rk.

Majetnictví, n., Eigenthum. Trest. zák.

Majetnik, a, m., mající jmění, statek,
Besitzer, Eigenthümer. M. živnosti obchodni.
Pr. M. pluku. Burian. Ne: majitel, vz Ma-
jetek. Majitel.

Majetnosť, i, f., jmění, mohovitost, das
Vermögen, Habe und Gut, das Eigenthum.
Jg. Vz Majetek. M. polní. Us. Oddělení, při-
znání, popis, stav, přenesení, převedení, roz-
množení, zmenšení, ztenčení, spravování m-sti;
bez m-sti; daň z m-sti; pokuta na m-sti. J.
tr. Nápad m-sti na někoho. J. tr. M-ost svy-
jeviti. J. tr. Spravování m-sti zemi náležející.
Pr. Ve své m-sti zanechati. V té knize jsou
všecky naše m-sti zapsány. D. — M. = zá-
možnost, Wohlhabenheit. Vz S. N.

Majetný, možný, mohovitý, begütert, wohl-
habend. M. sedlák. Svétoz. — M. = vlastní,
eigenthümlich. Zlob.

Mající. Předmět okreslen býti mající, lépe:
predmět, jenž okreslen býti měl. Knu.

Majicnost, i, f., majetnosť, Wohlhaben-
heit. Us.

Majicný, majetný, wohlhabend. Us.

Májiček, čku, m., Feigwarzenkrant. Us.
Klatov.

Majiř, e, m. = majer. Na Slov.

Majitek, vz Majetek, Majitel.

Majitel, e, m. M., špatně, jakoby špatné
bylo: chovajitel; lépe: jmětel, Č., majetník,
vlastník, držitel, Brs. 100., Nnz., Pr. Cf. stvo-
řitel, učitel, badatel od stvoření, učiti, bá-
dati, ale majiti není, nýbrž je: iměti, měti,
mítí. Sm. M. domu. J. tr.

Májiti, il, ení, májemi opatřiti, lauben,
belauben. — co: okna, město. Us. Vz Maje.

Majitný, šp. m. majetný. Brs. 100.

1. Majka, y, f. (žertem) moje t. j. žena.
Us. Na Slov. samice; žena, matka. Bern.

2. Majka, májka, y, f. (zastr. mějka), má-
jový chroust, španělská moucha či puchyř-
ní lékařský, litta vesicatoria. Frč. 185.
— M., lat. meloë, Maiwurmkißer. Us., Frč. 185.
— M., vz Maje a Er. P. 71.

Majkati, pochlebovati, smilniti. Na Slov.

Majkový, od majek, von spanischen
Fliegen.

Majolenka, y, f., majolena, putzsičtiges
Frauenzimmer. Chodí vystrojená jako m. Er.
P. 262.

Majolik, a, m., majolika, y, f., hliněné
nádobí na způsob porcelanu. Jg. Nádobí
z pěkné, jmenovitě bezželezné hliny s bílým
polčáním (od starital. Majoliky = Majorky,
ostrova ve středozemním měri). Majolik, Fay-
ence. Cf. Sfk. 226., S. N. = Majolikory.
M. nádobí, talíf. atd.

Major, a, m., z lat., praporník, velitel
vojenského praporn, nejnižší důstojník stábní.
Vz S. N., Pluk. Maj. od armády. Er. P. 53.

Majora. Per majora (lat.), většinou hla-
sův. Rk.

968

Makotřasy — Malčice.

Makotřasy, dle Dolany, ves u Buštěhradu.
Tk. II. 541., III. 171.

Makov, a, m., nísto. Tk. III. 364.

Makovatěti, čl, ční, skvrny mákn po-
dobné dostávati, mohuähnliche Flecke be-
kommen. Č.

Makovee, vee, m., makový koláč, na Mor.
a na Slov. makovník, Mohnkuchen. Reš.

Makovice, e, f., makovička, vécpouzdra tobołka na mákové plody. Mohnkopf. Vz Kk. 58. Muohým meč hlavy co makovee dołá sraží. V. Tomń jsou makovic navařili (spí tyrdě). Vz Spani. C. M-ec řezati, sušiti, vyklepavati. — M. na sloupě, das Kapitál. V. — M. na rěž, na domé, der Thurmkopf, der Giebel, Gipfel. Korouhvička na makovicí kostelní. V. Do m-ce věze listiny položiti. Mk. Tee voda kam pán káže, třebas na makovicí. Prov. — M., makorka, sůl spužorá, se zrný píška a uhli. Vys. Das Molmsalz. — M., druh hrušek. D.

Makovicovitý, Mohnhaupt. Rostl.

Makovičný, Mohnhaupt-; Gipfel-, Giebel.

Makovina, y, f., peň n. lodyha maková,
Mohnkraut; šupina maková, Mohnhülse; prvek
v máku se nalezající, opíum, morphium.
Mohnstoff. Rostl.

Makoviní, n., makoviny, Mohnkraut. M.
na palivo. Us. Dch.

Makovště, č, n., makové pole. Mohnfeld. Rostl.

Mákovité rostliny, papaveraceae, moh-
artige. Vz Kk. 210.

Makovitec, tee, m., meconopsis, rostl.
makovitá. Rostl.

Makovka, y, f. Mohnusemmel. — M., Mohnsalz. Vys.

Makovník, u, m., vz Makovee, 1'pk.; ko-
láček z vymačkaného máku. Jád.

Makový, Mohn-, M. semeno (mák). hlávka (makovíce), pole (makovistě), olej, měko. šánek, ššiava, buchta, koláč (makovee, ma-kovník), slíže, kyselina. Jg. Af si to takové anebo makové. Vz Nevšimavý, Lhostejný. Lb., Č. On není ani takový ani makový, er ist nicht gekocht und nicht gebraten. Dch.

Makrela, y, f. M. ohčená, die Makrelle,
scomber secombrus, ryba. Frč. 296., S. N.

Makrobiotika, y, f., z rec., nauka o pro-
doužení života. Rk.

Makrony, vz Makaron.

Maksa = Maximilian.

Makula, y, makule, e, f., na Slov. ma-
chula, z lat., Mackel. V.

Makulář, e, m., ruční knížka, notulář,
raptulář, manut, z něhož se potom čisto
čerpisuje n. ingrossuje, Schmier-, Schmutz-,  
Sudelbuch, Kladde, V., Notizen, Notizbuch.  
Jg.

Makulatura, y, f. (z lat. macula, skvrna),
úspineň n. potistený papír na zabalování;
zkažený tisk nějak kníhly. Rk. Do m-ry néco
zavinonti. Jg. Také kníhy nejsouce pro-
dajny a majícce cenu toliko dle vahy. S. N.

Makulka, y, f., druh kulatých hrušek. Us.

Makuvka, y, f., padlá ženská. V Opavsku.
Pk. —

Mal, u, m., malení, Verminderung, Verkleinerung. Na Slov.

Mál, i, f., malosf. Kat. 1853.

Malaci-a, e, f., z řec., změkčení, odměk
mozku, kosti atd.; nepravě choutky na roz-
ličná jídla. S. N.

Malade, fr., nemocný.

Malachit, u, m. M-ty jsou nerosty vidu
nekovověho, střední tyrdosti a lutnosti. Obsa-
hují měd'. M. obsahuje vodu, kyselinu uhličiton
a kysličník měchatý. K nim patří také:
azurit, chrysokol. Vz tyto. Br. 32. Cf. Sfk.
327., S. N., KP. III. 64., 198.

Malajové, obyvatelé zadní Asie a indij-
ských ostrovův. Rk. Vz S. N. — Malajský.
M. plémč, poloostrov. Vz S. N.

Malakolith, u, m., nerost, odrůda angitu.
S. N.

Malakom, u, m., nerost z řádu drahokamů.
S. N.

Malaktika, pl., n., z řec., léky obměkčen
jící. S. N.

Malandria, e, f., z řec., mušky, košská
nemoc, Manke. S. N.

Malaria, e, f., it., zimnice (střídavá, ba-
riná). Vz S. N.

Malátenství, n. = malátnosf. Dal

Malátně, siech, schwach. M. si počínati
(Cyr.)

Malátnělost, i, f. = malátnosf. Th.

Malátněly — malátný. Jg.

Malátněti, čl, ční; zmalátněti, malátnivati.
Kránkehn, siech sein. V. — v čem: v zahá-
lení. Pont.

Malátnost, i, f., nemoc, wrotrost údůr, die
Schlaftheit der Glieder, Gliedereschwäche, Ab-
gespanntheit. Kom. — M., lenirost, Fahr-
lassigkeit. Prober se z m-sti svě. Kom.

Malátný; maláten, tna, tno, z fr. malade,
nemocný, nedůzivý, krank; lenivý, rozmařilý,
trág, schlaff. Prílismý sen télo malátné činí.
Zlob. Kdo nie nedba, malátný jest. Kom.
Živočichové nečerství a malátní (kačerí). Ler.

Malatství, n., malouocenství, Aussatz. Sal.

Malaxace, e, f., z řec., promíchaná tésta,
masti atd. (ve farmacii). S. N.

Malba, y, f., die Malerei. M. zašlá. Sych.
M. I. dle předmětů: historická (lič-li výjevy
vsemuho života: genrová), 2. m. zvířat, 3.
m. krajin, krajinomalba, l. m. květin a ovoce
(květinomalba), 5. zátiši (arabesky, grotesky),
6. portraectív (ličenich obrazův). II. Hledice
k technice: 1. dle lhmotné látky: a) vodu,
vodními barvami (na obmítec n. na mokrém
vápěné al fresco; guachová = en guache,
aquarela; miniatura č. drobnomalba); b) m.
olejni; c) m. pastelová; 2. dle rncjšiho zpu-
sobu zacházení: a) enkaustika, b) emailová.
Vz S. N. M. emailová n. smaltová, enkau-
stika n. vpalovací, na skle, na porčelánn, na
hlíně, na vosku, na sucho (tužkou), olejná
(olejovými barvami), prvotní, prospektová,
stínová (stínem), Nz., pastelová, vz Piste-
lová. Malbami néco okrášliš. Jg. Malbu ko-
nati, Šp. m. malovati. Km. Způsob malby,
Malweise. Dch. Vz Malování.

Malbina, y, f., nové, Gemálde. Mus. X. 76.

Malčat, u, m., palcát, néco tlustěho Je
to jako m. Us. Vorlik.

Malcontent, fr. (malkontān), nespokojený.
Rk.

Malčice, ves u Příbrami. Tk. III. 37.

Malý — Man.

973

Hlas. — M., nemnohý, nicht zahlreich, klein,
wenig. Jg. Nesvorný rod v malých dnech
zahynul. V. Zahynuli v malých letech. Troj.
Vz Máló. — M. čas: — kritký čas, kurze
Zeit, wenig Zeit. Před malou chvíli. V.
V malém čase V. — Male Hory. Adams-
stadtl. městečko v Budějovsku. Mus.

Malžen = manžel. Arch. I. 145.

Malženství, n. = manželství. Arch. I. 144.,
Dal.

Mam, u, m. Důvod, jenž k omylu zavádí,
jest mam. Mark. M. a klam. M. smyslů. Nt.
Der Schein, Trug.

Máma, na Slov. mama, mamka; mamička,
maminka, na Mor. maménka, na Slov. ma-
ménka, maminka, maminečka, maminčička,
y, f., na Mor. mamula, mamlenka (Brt.),
u děti = matka. Mutter, Mütterchen, Mämm-
chen. Paní mána, panímána, paní maminka.
— M., toto jméno divá se i cizím starším že-
nám. Paní maminko, kupte to ode mne. Us.

Mamel, u, m., Dolerit.

Mamelovitý, doleritartig. M. hornina. Min.

Mamej, e, m., mammea. Rostl.

Mameluk, mamaluk, a, m. Mamelukové,
mameluci, otroci; osobní strážcoré aegypt-
ských sultanův, Mameluck, vz S. N.; lic-
měrnici, odpadleci od víry. Apostat. Rk.
Jg. — M., neclidník. S týn mamelukem neni
reči. Us.

Mámení lidí, V., smyslů. Mark. Mam to
za pouhé m. Sych. Das Täuschen, die Täu-
schung, das Blendwerk.

Mámenice, e, f. Täuscherci, Stach, lépe;
mam. Jg.

Maměnka, vz Mamulenka. Máma.

Mámený, getäuscht, verblendet. Jg.

Mamertinové v Sicilii. Mamertinsky. Vz
S. N.

Mamičtví, n., = mámení. D.

Mamička, e, m., mamitel, Täuscher, Gaukler,
Betrüger. Kom.

Mamička, y, f. = matka. — 2. M., Gauk-
lerin, Betrügerin.

Mamičkár, e, m., mazánek, Muttersöhn-
chen. Pk.

Mamičný, mámivý, trügerisch. 1508.

Mamidlo, a, n. Gaukelei, Blendwerk. Mus.

Mámil, a, m. = mamič. Kom.

Mámilka, y, f. = mamička, 2.

Maminka, vz Máma.

Maminkové s kým = jako matka s ně-
kým zacházeti, wie eine Mutter thun. C. —
se = maminku často volati. Jg.

Mámiti, 3. pl. mámi, mam, mamě(ie), il,
en, ení; mámivati. Täuschen, bethören, be-
trügen. Jg. — abs. Jelen mámi, když zadním
během do stopy předního běhu slápne a tak
stopu trochu rozšíří nebo prodlouží. Sp. —
koho: lidí. V. — čim. Kejklíř činů obrat-
ností zrak diváků mámi. Kom.

Mámivina, y, f., ein betäubender Stoff.
Rostl.

Mámivý, klanný. M. obraz. Č. Täuschend,
bethörend. C.

Mamka, vz Máma.

Mamlas, a, m., muňa, nemlurný; maňas,
halama, hrubý, hloupy člověk. Lümmel,
Bengel. Mamlase jakýs. Us. — M. slove vy-
žel, který pernaté zvěři postřelené nepřináší,

nýbrž s ní si hraje. Šp. — Mamlasky,
mamlaský, schlingelhaft. — Mamlastvi,
mamlaství, n. Schlingelei. Jg.

Mamlivý, manný, täuschend, betrüge-
risch. Rk.

Mamma, y, f., lat., prs ženský.

Mammali-a, í, pl., n., lat., sssaei. S. N.

Mammea, pl., n., rod rostlin stromovitý.
Vz S. N.

Mammilla, y, f., lat., prsní bradavice,
sosee, cec. S. N.

Mammon, a, m., slovo syrské, bůh po-
hanů, moc nad bohactvím mající. — M., mam-
mona, y, f., bohactvi, časně jméní, statek,
der Reichthum, Mammon. Mammoně sloužiti.
Br. V m-ně poetivosf zakládati. V.

Mammonár, e, m., člověk dychtíci po
bohateví. S. N. Mammonsknecht.

Mammonik, a, m. = mammonář.

Mammoniti, il, ční = mammoně sloužiti,
geizen, zusammenscharren. Ten člověk po-
řad mammoní. Jg.

Mamulenka, maměnka, mamuliěka,
mamulěnka, y, f., matka. Sš. P. 147, 338.,
159., 193. (Prk.)

Mamný, v čem jest mam. M. důvod.
Scheingrund. Marek.

Mamut, a, m., elephas primigenius, Ma-
muthier. Frč. 376. Vz S. N. — Mamatory
M. kosf, kly. Jg.

1. Man, něměcké neurčité zájmeno
man vynáší se v jazyku českém: 1. rodem
trpýným. A tu bylo mnoho o věci zemské
rokováno. Háj. — 2. Rodem zcratným n.
středním. Mluví více, než se věříti může. Kom.
S měčenou nejdál se dojde. Prov. — 3. Druhou
osobou jednotněho čísla, když četa o každém
terdělití se může. Cemu sám nenechá. nečině
jinému. V. Dříve než začínáš, dobré jest
rozvážiti. Kom. Checs-li lidí poznati, musí
s nimi obcovati. — 4. Prentí osobou čísla
množ. rodu činného, když zájmeno to se rorna
našćemu my. Co sobě ccheeme, a bližnímu po-
vinni jsme. — 5. Třetí osobou čísta množ.
rodu činného, když zájmeno man znamená
tolik co lidé. Hráč obyčejně z jara seji. Byl.
Všecko mi prodali, nic mi nechali. Us. —
6. Zájjenem kdo aneb jménem člověk, když
je s nimi zaměnití lze. Jak kdo žije, tak
umírá. Prov. Člověk nemládne, ale stárne.
Chec-li člověk živ býti, musí pracovati. Prov.
Zk. — 7. Některí překládají něm. man tak
slovem: jeden, ale tento překlad nem. Špatný
(germanismus), ač čteme u Kom.: Šnek (točitě
schody) vysoký byl a v kolo, že by sobě
jeden závraf uhořití mohl. Kom. Lab. 99.
A v Pref.: Ani jistí, ani spáti se jednomu
necchce. (Brt.). — 8. Konečně se druhdy pod-
mět zcela cypoušti klade se 3. os. sg.); tento
způsob v řeči lidu nejčastější jest a ryze
slovenský. Brt. Co by pět (člověk, někdo
napočítal, byl jsem na místě. Brs. 100. Bolesl
přestala, jak by ufal. Brt. Za peníze všecko
dostane. I penězi celý svět projde. Do toho
kopce nevyjede. Ještě věli tam najde kousky
brambora. Spiš ho uslyši jak uhlédne. Po
ní nepozná, jak je tak veliká paní. Do toho
obřísla by navázal snop, že by jim nepohnul.
To je člověk dobrý, že by ho musil pohle-
dati. Sedna na železnici za hodinu je v Olo-

974

Man — Mandragora.

moući. A tak vždycky v irrealných větách přirovnávacích. Nemoc přestala, jak by ufal. Jako by namazal, jako by kámen do vody hodil atd. Brt. v Km. 1877. str. 157.

2. Man, a, m., kdo léno n. manství přijiná, nápravník, lat. vasallus. V., Kom., Br. Manové koruny české. Ten biskup má své many i zvláštní svůj soud. Tov. 122. Der Vasall, Lehensmann. — M. robotný, der Dienstmann, vz Gl. 141. — Manem břicha svého, nepravosti býti. Diener, Knecht, Sklave. Kram.

Mana, vz Manna.

Maňa = mañas, dle Báča.

Manakýn, a, m., pipra, pták skřivanovitý. Krok.

Mañas, a, m., tělo komolé, bez hlary atd. Leib ohne Kopf. Th. — M., modla, Götzenbild. V těch samých mañasich děábly etite. Br. Všecky mañasy troskotáti poroučel. Kom. — M. = hlupec, mamlas, Bengel, Schlingel, Lümmel. D. Jest mañas z hrubé látky. Sych.

Maňásek, ska, m., malý mañas. Puppe. Th. Maňaský, mamlaský, rekelhaft. D.

Maňasník, a, m. Puppenmacher. Th.

Maňaství, n., mamlaství, die Rekelei. D.

Maňata, y, m. Stědrý jsi jako sv. M., co na tvrdo vejce vařil a chudým polévku rozdával. Č.

Manati, rod ssavců z čeledi ochechuli, sirenida. Vz S. N.

Maňava, y, f., Haydl, místo v Budějovsku. Mus.

Mancáry. Peněz na m. (hojnosf.). Us.

Mancati = mačkati, quetschen. — co: hrušky. Us. Deh.

Mancinela, y, f., hippomane. Rostl.

Mancinit, u, m., nerost vláknitý, těžovec. S. N.

Manča, dle Káča — Magdalena, Jg.; Marie. Manda, y, f., Mandička = Magdalena. —

M., liná ženština, lochna, Strunze. — M., paní manda, der Hintere, popeau. Boli mne paní manda. Jg. — M. Mandu klásti = na vinici tyčkami na příč kladenými znamení dáti, až kam víno již sebráno jest. Ck. 343.

Manďák, a, m. = levák. Na Mor. a Slov. Mandalena, y, f. — Magdalena.

Mandant, a, m., z lat., plnomocnitel, zmocňující. Vollmachtgeber. Rk.

Mandarin, a, m., vyšší úředník v Číně. Rk.

Mandaska, y, f., lépe bandaska. Na Slov.

Mandat, u, m., z lat., nařízení, rozkaz panovnický, der königliche Befehl; plná moc, Vollmacht. M. královský. Br. M. vydati. Br. M-tem něco rozkázati. Stele. Pousance ztratil mandat, chybně prý m. pozbyl mandatu. Ale my slovesa ztratiti zhusta m. pozbyti užíváme. Vz Ztratiti.

Mandatar, a, m., z lat., plnomocník. Bevollmächtigter. Rk.

Manďavý = levák, mandák. Na Mor. a Slov.

Mandel, e, m., střlat. mandala = manipulus, strněm. Mandel. Gl. 141. M., 15 kusův. M. snopů, vajec, ořechův. V. Sedláci na desátky, tuety, mandele a kopy počítají. Kom. Mám důkazů na mandele. Sych. — Zvláště m. obili = 15, 18, někde i 20 snopů na hromadu postavených, der Garbenhaufe. Dávati, klásti obili do mandelův. Us. Desátek v m-lích.

Lépe státi za svým snopem, než ležeti za cizim mandelem. D.

Mandelada, y, f., mandlové mléko se zlontkem, cukrem, skořící a vanilkou. S. N.

Mandelička, y, f., druh letních hrušek. Us.

Mandelík, a, m., mandelka, mandeliček, čka, m., pták, Mandel-, Blaukrähe; m. obecný, coracias garrula. Frč. 357. — M., u, m., mandel, panák, bandor. Když žito se pošeče, stavi se do mandelíkův. Us. Bechyň. Mý.

Mandelinka, y, f., chrysomela. vz Hmyz. M. bramborová, doryphora decemlineata, brouk kolorado, Koloradokäfer. Deh. M. topolová, chrysomela populi. Vz více v Frč. 183.

Mandeliti, il, ení, při obíli = více klasů dávati, aby více mandelů bylo. Ta pšenice hezky mandeli. Us.

Mandl, u, m., die Mange, lépe: válník. Deh.

Mandlář, e, m., druh kramářů, Mandler. Tk. II. 404.

Mandle, e, f., mandl, u, m., mandly a mandle, pl., z ital. mandola a to z lat. amygdalum = mandlový ořech, jádro n. pecka, Mandelnuss, Mandelkern, die Mandel. V. M. v skóřípece, sladké (kamenné a praskavé, takové jsou i m. hořké), hořké, cukrovанé. Jg., Č. Mandle vařiti, loupati, řezati, sekati, do těsta zadělati. Us. Rezadlo na mandle. Cn. To je dobré jako mandle. Us. Jádra mandlům podobná. Ler. — M. v hrdle (dvě žlázy vejčité u počátku jienu svrchu dychavice.) Mandel. V Mandle spadly, se zapálily. Ja. Mandle spadlé (zánět mandli). Mandle někomu řezati. S. N. — M., mandlový strom. Vz Mandloň. Rostl. — M. zemská, zemní, Erdmandel, plod šachoru jedlého. Vz Kk. 116. — M., jádra kamenná, která v některých horninách dutiny vyplňují. Vz Mandovec. Vys.

Mandlík = mandelík.

Mandloň, č, f. M. obecná, amygdalus communis, gem. Mandelbaum; mandloň bohvňník, a. nana. Zwergmandelbaum. Kk. 252., Čl. 35., FB. 101.

Mandlovačka, y, f., hrubé plátno, kterým se prádlo, když se mandluje, na válei pevně obali, aby bylo hladké. Mangeltuch.

Mandlovadlo, a, n., das Mangebrett. Rk. Na Mor. říkaji: valaci deska. Mřk.

Mandlovati, mangen, lépe: váleti, cf.: Vypraná vestička neválená. Er. P. 107.

Mandlovec, vce, m., hornina obsahující bublinovaté dutiny uzavřenými plyny povstalé, které často tak zvanými mandlemi vyplněny jsou. Vz S. N.

Mandlovina, y, f., mandlové mléko. Mandelmileh. Jg.

Mandlovitý, mandelförmig. Rk.

Mandlovka, y, f., vrba pětimužná, salix pentandra. FB. 27. — M., mandlová houska. Us.

Mandlovník, u, m. Mandelbaum, amygdalus. Světoz.

Mandlový. M. strom, pecky n. jádra, ořech, V., mléko, olej, D., koláček, mýdlo, jablko. Jg. Vz S. N. Mandel.

Mandragora, y, f., pokřín, rostl. Atropa mandragora, Alraun. — M. = mrzout. Sych.

Mandril — Manský.

975

Mandril, a, m., ohyzdná opice, cynoce-
phalus mormon. Vz S. N.

Mandžurie, e, f., krajina v Asii. Vz S. N.

Mandyka, y, mandykár, e, m. — levičak.
V Opav. Pk.

Maně, maní, na Slov. maninou, na Hanč:
mańo (Brt.) = náhodou, zufällig, ungefähr.
Mani a náhodou se to nestalo. Ros. Mnozi
věci obecné toliko maní spravovali. V. Maně
přišel k štěsti. Sych. Mani to nalezł. Jg.

Manetín, a, m., město v Plzeňsku. Vz
Tk. III. 16., 494. Vz S. N.

Manevr, u, m., z fr. manoeuvre, zručný
postup a promyšlené sobě počínání při ně-
jaké věci, S. N., umělý obrat zvl. vojenský.
Rk. Vz více v S. N.

Mangan, u, m., buřík, jermík. Šfk. 227.
Vz S N.

Manganan, u, m. M. draselnatý, mangan-
saures Kali. 230.

Manganatý. M. kysličník (Manganoxydul), soli (Manganoxydulsalze), síran (schwefelsaures Manganoxydul), uhljeitan (kohlensaures Manganoxydul), křeman. Šfk. 228., 231., 232.

Manganičitý. M. kysličník, Manganhy-
peroxyd. Šfk. 228.

Manganit, u, m., samorodý hydrat kyslič-
níku manganitého. Šfk. 228.

Manganitý. M. kysličník, Manganoxyd.
Šfk. 228.

Manganový. M. kyselina, Mangansäure.
Šfk. 228.

Mangl, u, m., lépe než mandl, z něm.
Mangel, Mange, a to z řee. nýgyavor, osa n.
hřídel v klátce. Die Achse, der Globen im
Flaschenzug. Na m. jíti. Us. — M., Färber-
werkstatt (pončvadž v ní byl mangl). V. —
Manglér (později: mandlér), e, m., der
Mangler. — Manglérka, y, f. (mandlířka).
Die Manglerin. — Manglovačka: šat, který
pod válece se podkládá. Vz Mandlovačka.
— Manglovadlo (mandlovadlo), a, n., dřevo,
na kterém se mangluje. Rollholz. — Man-
glovatí co: košile, prádlo, sátky, mangen,
mandeln, rollen. — Manglovna (mandlovna),
y, f.: místo, kde se mangluje, Mangelkammer.
— Manglnovi, Mangel-. M. stůl. —

Maňhal, a, m., kaňhal, Kleckser. Sudler.
Us. Polič.

Manhanina, y, f., die Sudelei, Pantscherei.
Rk.

Maňhati, čvaňhati, máchati, mantschen.
M. se, máchati se. Maňhal se v jídle, ale ne-
jedl. Plk.

Manholt, u, m. Mangold. M. černý, Beiss-
kohl, beta nigra. Rkp.

Manchester, stru, m. (maněstr.), sametba-
vlhný vynalezený v Manchestru (Měnučestru),
mě. anglickém. Rk. M., látka bavlňena, aksa-
mítu se podobající. M. stříhaný, nestříhaný,
proužkovaný, pěkný; bavlňený aksamít. S. N.

Maní = mańě, temere. Jestliže pak se
mnou maní zacházeti budete a nebudete mne
chtiti poslouchati, tedy přidám na vás sedm-
krát více ran vedlé hřichů vašich. Br. Vz
Maně.

Manie, e, f., z řec., šílenosf., šílenství.
Rk. Vz S. N. Wuth, Wahnsinn, Tollheit,
Raserei, Verrücktheit.

Manière, fr., vz Manýra. Rk.

Manifest, u, m., z lat., vyhlášení, pro-
hláška; spis, jimž panující neb vláda neod-
vislý o svém činění veřejnou zprávu dávi.
Rk., Jg. Landesherrliche Bekanntmachung,
Staatsschreiben.

Manifestace, e, f., z lat., vyjevení, dáni
na jevo něčeho, Manifestation, Kandmachung,
Bekanntmachung. — Manifestovati, něco
vyjeviti, na jevo dáti, manifestiren, bekannt,
kund thun. Rk.

Manichaeism-us, u, m., náboženská sou-
stava, která perské a křesťanské nábožen-
ství v jedno hleděla sloučiti. Vz S. N.

Mauiili-us, a, m., jm. římské.

Manina, y, f., co z cesty jest. Maninou
= maní. Na Slov. Plk.

Manipulace, e, t., z lat., vykonávání, za-
cházení, nakládání s něčím, zvl. s úřadnimi
spisy. Manipulation, Handhabung, Behandlung
einer Sache.

Manipulant, a, m., z lat., nižší úřední
vykonávající zapisování, opisování, pření-
sení a ukládání spisův atd. Rk. Opak toho:
úřední konceptní.

Manipulovati s něčím (zacházeti s ně-
čím). Nz. Manipuliren, verfahren, handhaben.

Maniti = manem činiti, unterwerfen. Ms.,
Č. — koho komu, pod sebe. Kron. trub.,
Let. Vz Podmaniti.

Manka, y, f., die Vasallin. Gl. — M. =
Manča.

Maňka, vz Macalka.

Maňkavý, lepkavý, klihovatý, klebrig.
Knedlíky bez vajec bývají m-é. Us.

Manna, y, f., z hebr., dar boži. M., roz-
ličné plodiny rostlinstva. M. moučná, zrnitá,
rourovitá, cedrová, obecná, modřínová, ka-
labrijská, v slzách, v trubkách. Kh. Manna,
šťáva sladká na vzduchu tuhoucí z čisté-
ho eukru slizového složená, jež se z ta-
maryšku mannodárného prýšti. Kk. 229. —
M., také: chléb nebeský, sladká rosa ne-
beská, rosa medová. Jg. — M., ruda, rez
na pšenici a mnohých tráviček, po které
sláma zčerná a tak rostlina zkázá vezme.
Mehlthau. Vaňk.

Mannersdorf, Manerov u Bučovic na
Moravě.

Mannit, u, m., cukr manový. Vz Šfk. 561.

Mannovina, y, f., Mannastoff. Rostl.

Mannový, Manna-. M. strom.

Manoeuvre, vz Manévr.

Manometr, u, m. M. kovový (tlakojev),
Metallmanometer. Ck. M., řídko- či hutno-
měr, ve smyslu starším nástroj měření
hutnosti vzduchu oparového, nyní nástroj
k měření pružnosti či roztažlivosti vzdušníu
n. par zavřených zvl. v kotlech atd. Vz S. N.

Manouti, nul, nut, nutí = hýbati, míhati,
mávati, schwingen, bewegen. — čím na
koho: mečem. St. skl. — čím kde: listem
nad sebou mávaje řka. Pass. — se = mí-
hnouti se; na mysl jíti. — se komu. Mane
se mi ledacos. Sych. — se komu kdy.
Manou se v přenáramném snění obrazové
rozličných pohrom. Č.

Manový, manský, Lehen-, Vasall-, Pulk.

Mansfeld, a, m. Od M-dův. = od staro-
dávna. Llk.

Manský, lenní, Lehen-, lehenhaft. M. dsky

976

Manský — Manželka.

(dvorské), hejtmanství, hypotheka, investi-
tura, list, laudemium, odůmrí, pán, služba,
přavomocnosť, plat, příšaha, povinnost, po-
sloupnosť dědictví, právo, pronevěra, soud,
věrnosť, zákon, zřízení.) Vz více v S. N. V. 94.
M. způsobnosť, J. tr., statek, V., věce, sazba,
svazek, smlouva, úrok, záležitosť. J. tr. M.
dvůr, spravedlnosť, knihy, dědina, dědictvi.
Jg. Pod právo manské přijímá. V. M. grunt,
zboží. Th. Vz Rb. str. 267. Man na manském
privě souzen být má. Ferd. zř.

Manstří (manstýř; zastar.), e, m., z něm.
Mínster a tó z lat. monasterium, kanovnický
kostel. St. skl. Vz Manštýr.

Manství, n., manská poddanosť, Lehen-
verbindlichkeit, die Lehenpflicht, der Vasal-
lendienst, das Lehen. Jg. Učinil m. D. M.
podati. M. od někoho přijímatí. Jg. Země
v m. poddati. V. Zem od někoho v m. míti.
— M. = manský statek, léno, náprava, das
Lehengut, Lehen. Jg. M. někomu dátí, po-
dati. Dáni, podání manstvi. J. tr., V., Rb.
str. 267. M. čeho: stavení (feuda aedificii),
hradu (f. castri), stodoly (f. horrei), komory,
komnaty; příbytku (f. habitationis), nějakého
úradu (f. oificii, maršalka, truksasa, číšnika
a komorníka atd. říše římské), fojtování v.
opatrovatelství (f. advocatiae, Vogteilehen),
desátku (f. decimarum), honby (f. venationis),
zástavku (f. pignoratitiem, das Pfandlehen);
znaku, štítu, šibeničné, katovské, sondcov-
ství (f. jurisdictionis), honební, pošty (f. po-
starum); soukromá, státuí, korunní, říšká,
zemská. Vz více v S. N. V. 94. M. biskup-
ské, činžovni (das Zinslehen), dědičné (Erb-
lehen), hráské (Burglehen), knížetské neb
knížecí (das Fürstenlehen), komorní (Kamer-
lehen), korouhevní (Faluenlehen), koruny
ceské (v S. N. II. 315.), na víru podané
(feudum fidei commissum), nové (f. novum),
podané (f. oblatum), podplatné = činžovni,
po mečí (f. masculinum), pravé (f. rectum),
přeslucií (das Weiber-, Kunkel-, Schleier-
lehen), předhraničné (f. in curte), přikoupené
(f. ademutem), robotné n. poddané, rytířské
(das Ritterlehen), rychty = fojtství, scep-
trové (das Scepterlehen), staré (f. antiquum),
ůřední (f. officii), zahraničné (vně země, f.
extra curtem), zpupně, vz přikoupené. Vz
více v Gl. 141.—145., S. N. V. 94. — M. =
poddanosť, Gehorsam, Dienstbarkeit. Jg.
Pod m. a moc svou připraviti koho (pod-
maniti). V. Kazimír vévoda opolský knížeti
Václavovi opolské knížectví dobrovolný v man-
stvi dal. Kn. Pod své manství a poslušenstvi
přivěsti; v m. uvěsti. V. Z m. propustiti.
Zlob. — Vz Léno.

Manstvo, a, n., manové. — M. = man-
stvi. Aqu.

Maněstr, u, m., vz Manchester.

Manšeta, y, f., z fr. manchette, náručka,
Handkrause.

Manštýr, u, m., z monasterium, Kloster. Gl.

Mantilla (mantilja), y, f., špan.; mantilla,
f., z lat. mantillum, mantlik (V.), ženský
pláštík. Mantille, kleiner Mantel (der Frauen).

Mantine-a, e, f., mě. v Arkadii. — Man-
tinejský.

Mantlati, motouliti, packeln. Es wird da

etwas gepackelt, něco se tu mantli, se mo-
touli. Dch.

Mantlička, y, f., oděv, Mäntelchen. Štěle.
Mus. 1864. 21.

Mantlik, u, m., vz Mantilla.

Mantlocha, y, f., pletka. Us., Dch.

Mantlochár, e, m., kdo cizí věci zandá,
že se jich vlastník dopíditi nemůže. Us.
Unhošt.

Mantlochovati, pletky dělati, šáliti. Us.
Dch.

Manto, gt. Manty nebo Mantony, f. Vz
Leto. M., decera Teiresia, věšte thebského;
věštná vila neb nymfa italská.

Mantova, y, f., mě. italské, Mantua. —
Mantovan, a, m. — Mantovský.

Manual, u, m., z lat. manuale, rapulār,
notulār, makulār, z něhož se potom na čisto
do knih přepisuje. Sudelbuch, Klitterbuch.
V. M., příruční kniha (ńčetní). — M., po-
řadi ručních klapek na varhanách, klavia-
tura. Rk.

Manufakt, u, m., z lat., ruční výrobek.
Handerzeugniss. Rk.

Manufaktura, y, f., z lat., rukodilna,
rukodělnictví. Manufaktur, Werkhaus (wo
Waaren mit den Händen oder durch Trieb-
werke in Menge verfertigt werden).

Manufakturista, y, m., dle »Despotać, rukodělník. Rk. Manufakturistur, Handwirker; Gewerkhausbesitzer.

Manu propria, lat. (m. p.; m. pr.; m./p.),
vlastní, svou rukon (napsal). Us.

Manuscript, u, m., z lat., rukopis, Hand-
schrift. Rk.

Maňušky, pl., f., jehnědy. Na Slov. Rk.

Manúti = hýbati, kývatí; manu = po-
nul. Kat. 649.

Manýra, y, f., z fr. manière, způsob; sloh.
Manier.

Manžel, a, m. (ne: manžel, e, poněvadž
jest 1 tvrdé, tedy podlé: Páv; tedy vok. sg.
manželi šp. místo manžele, poněvadž se toto
slovo nesklání dle druhého sklonění. Vz -el)
Pl. manželé, Eheleute, muž a žena, manžel
a manželka; manželi, manželové, Ehemänner,
ženati mužové. Vz E. Ht., D., Mk. Manžei
m. malžen, 1 se přesmyklo, Ht., a malžen
z malž-žena. Mal pak má Mkl. za něm. mahal,
mál, concio, pactum. Der Gatte, Gemahl,
Mann. Vz Malžen. Zasnoubení po svatbě
manžel a manželka slovou. Kom. Žůstala osi-
rěla po manželu svém. Br. M-la propustiti,
opustiti. V. Manžely loučiti, rozloučiti, roz-
věsti. V. Abych je dostala za svého man-
zela; Přěskoda mého m-la. Er. P. 126., 357.
Ach kde si můj manžele? Mor. P. 448. (Zb.)
Manželé Josef a Marie Novák, šp. m.: Josef
Novák a Marie manželka jeho. Bs. Vz Jméno.
— Vz Rb. str. 267.

Manželčin, -ina, -ino, der Gattin ge-
hörig.

Manželka, y, f., na Slov. malženka, po-
malžonka, das Eheweb, die Gattin, Ehefrau,
Gemahlin. Jg. M-ku si jednati, namlouvati,
zasnoubiti; m-ku neb za m-ku pojiti, vzítí;
decera někomu za m-ku dátí; m-ku, za m-ku
miti; s m-kou se rozvěsti; m-ku propustiti,
opustiti; za m-ku svou se bátí (řevniti, že-
hrati). V. Zasnoubena mu byla za manželku.

978

Maporyjec — Marina.

Maporyjec, u. m., Landkartenstecher. Rk.

Mapovati, mappiren. Rk.

Mapovna, mapárna, y, t., Mappenarchiv,
Mappenlokale. Rk.

Mapovní, Mappen-.

Mapovník, a, m. = mapař.

Mar, u, m., maření, zmar, záhuba, das
Verderben. V mar přijíti. Zlob.

Mara = Māra, Maři, Marušě = Marie. Gl.

Māra, i, f. (na Slov. Mara, Marča), dle
Kača. = M. = Maři Magdalena. Jg.

Maran, a, m., myliobatís, ryba. Krok.

Marana, y, t., Mařena, Mořena, Morana
(zastr. Morena) = smrt, der Tod. Rk. Mo-
rana nań sáhla. Us., Jg.

Marasm-us, u, m., z rcc. magaíro, sešlosf
(věkem), chřadnutí. Rk. Vz S. N. Abzehrung.

Marast, u, m., mokřina, bláto, Morast. D.

Marāta, y, m. Stědrý (ironie.) jako sv.
Mařata. Mus.

Marathon, a, m., místo v Attice. — Ma-
rathonský.

Maratka, y, f., marattia. Rostl.

Marburčiti, il, en, ení, pře zrazovati,
den Process verrathen. Mus. III. d. 53., Gl.

Marburk, a, m., zastar. nadávka. Ze by
otece tvůj marburk byl, to jsem naň v hrdlo
lhal. Ku. dr. 134. Vz Marburčiti. Vz Gl.

Marcando, it., výrazné, důrazné (v hudbej).
S. N.

Marcell-us, a, m., jm. římské.

Marcipán, u, m., z střlat. Marei panis
prý, it. marzapane = chléb Marka, jenž jej
vynalezl, z mouzy, medu a mandlí. Jg. Rk.
Něs pařiček není vybříček, jídł a. m. i ne-
malovaný. Hrš. Oplatečník, kterýž marcipány
peče. V.

Marci-us, a, m., jm. římské.

Marcovní pivo, které má sýpání 2½ mě-
řice ječmene. Märzbier. Jg.

Marcový = březnový, März-. M. sníh.
Zlob.

Marčovice, ves u Volyně. Tk. III. 50.

Maree, rce, u, Březen, März. Suchý Ma-
ree, mokrý Maj, bude humno jako huj. Na
Slov. — M., mařee, marcově pivo, ležák.
Märzbier. — M. = marcový sníh, Märzschne.
Zlob.

Marecký, Mark-, märkisch. M. mince. V.
Marechal, a, m. (márešal), fr., marsal. Rk.
Marek, rka, Mareček, čka, m., z Mareus.
Na sv. Marka kdo nemá chleba, af konše
jabka. Er. P. 91. Před Markem když žáby
skvrčí, po něm obyčejně mlčí. Kda. Do sv.
Marka nesázej oharka (okurek), po sv. M-ku
nasázej oharků. Na Mor. Mík. — M., pál
vědra píra od mletí sladu mlynáři dávaněho.
Malzbier. Us. Také bednář ma svěcho marka i
vsecka čeládka pivovárská. Us., Jg. — Vz Jiří.

Marekanit, u, m., též marekanský obsi-
dian. S. N.

Mařena, Mařenka, y, f., Māra, Māři, Lehnel,
Lehnchen. — M., jm. smrti u starých Slo-
ranáře. Vz Marana. — M., barvířská rostlina,
brotec, mořena, rubia tinctorum, něm. Krapp.
V. Vz S. N., Mařina.

Maření časn. Zeitverderb. D., Kom.

Mařenkový, z mařenky, Krapp.- M. voda.
Čern.

Mařenový = mařenkový.

Mařený čas hron, neužitečným chozením.
Us. Verschwendet, verloren.

Margarit, u, m., margarita, y, f., perla.
Kat. 982. — M., perlovitá skvrna na oční
rohovce. S. N.

Marginali-a, i, pl., n., dle ,Gymnasium
v pl., poznámky na kraji rukopisův a kněh,
přípisky pokrajní. Rk.

Marhanik, marhan, u, m. M. obecný,
punica granatum. Granatbaum. Kk. 247.

Marhanikovité rostl., granateae, granat-
baumartige. Vz Kk. 247.

Marhati = mrhati. Na Slov.

Marhoř, Marhoře, e, f. = Marketa. Č.

Marhule, e, marhulka, y, f., merunka.
Na Slov. Jg.

Marchand (marsān), fr., kupec. M. de
modes (maršān de mód), modistka, obchodnice
s moduini zbožím, zvl. s čepei a klobouky.
Rk., S. N.

Marchantia, rod jaterných mechův. Vz
S. N., Marchantka.

Marchantka, y, f., marchantia, rostl.
Kk. 87.

Marchüberfuhr, Převoz u Hodonina na
Mor.

Māři, Māři, f., Marie. M. Magdalena. —
M. v botan. Svaté Maří dětel (kurí noha),
portulaca; slzy, dianthus; košile (vodní pepř,
polygonum hydropiper. V.). Jg.

Maria, e, Marie, e, Maří, i, f., Marinka,
Mariánka. Syn boží a panny Marie. V. Obraz
panny Marie. Svátek panny Marie. M. hrom-
ničná (Hromice), kořenmá, na nebe (na ne-
besa) vzeti (n. vznesení), navštivení, oběto-
vání, očistění (očišťování), početi, úvod,
zasnoubení, zvěstování panny Marie, postni,
semenná, suželná, veliká. Gl. 146., víťzná,
jméno Marie. Prsí-li na Marie navštivení, 40
dni desti konec není; Na Marie zasnoubení
děstě a jich přináší, na Marie zvěstování
sníh. Kda. — M. v botan. Slíčky n. růže
p. Marie (knotovka ušetnatá), lychnis flos
cuculi, Guckuckslichtnelke. Jg.

Mariahilf, Nová věs u Mikulova.

Mariaakron, Koruna u Záběru na Mor.

Mariana, y, f., Mariánka, Maria-Anna.
Mariane. Us.

Mariánka, vz Marjánka, Mariana, Maria.

Marianský. M. pobožnosť, kaple, bratrstvo.
Marien-, D., Zlob. M. lázně, Marienbad, mě.
v Čech. Vz S. N. M. sklo = široké, tenké
lupeny z velikých úlomků krystalických. Bř.
21. Vz KP. III. 25.

Mariáš, e, m., z fr. mariage, sňatek, svatba.
Rk. — M., hra v karty. Bz₂

Maribor, u, m., Marburg v Stýrsku. Vz S. N.

Mařič, e, m. Verderber. Jg.

Marie, vz Maria.

Mariendorf, Maryánov u Blanska na Mor.;
2. Mařives u Jevička na Mor.

Marienwerder, Kvidín v Prus.

Mariin, -ina, -ino, Marien-, Marijin. Kom.

Mařík, a, m., Marek, Markus. Th. =
Posedl ho Mařík (= je marnotrátce, nedbalec.
Od „mařiti“). D., Č., Lb. Vz Lenoch.

Marina, y, f., fr. z lat., námořnictvo,
vojenské lodi a vojsko na nich. Marine. Rk. —
M., Marinka, Mariechen.

Mařina — Marnivosť.

979

Mařina, y, f. M. barviřská, rubia tinetorum, Färbnörothe o. Krapp. Cl. 95., FB. 50. Vz Mařena.

Marinář, e, m., z fr., a to z lat., plavee mořský, zběhlý v plavbě, der Seemann, Seefahrer, Matrose, Bothamann. Br., D., Kom. — Na Slov. nořee, kdo umí pod vodou plovati, Taucher. Plk. — Marinářský, Seefahrer. Matrosen. M. chléb, Zwieback. Us. — Marinářstvi, n., Seefahrerkunst. Jg.

Mařině, éte, n., malá Mařa, Mařino dítě. Us. Dch.

Mařinka, y, f. M. vonpá, asperula odorata, Waldmeister. Kk. 170., Cl. 138. M. rolní, a. arvensis; drsní, a. aparine; psi, a. cynanchica; barviřská, a. tinctoria; svízelovitá, a. galioides. FB. 49.

Marinovati, do mořské vody vložit; pečené ryby s očet a korením zadělati. Rk. — co: rybu, mariniren Us.

Marionetta, y, f., z fr., kašpárek, loutka (panák), divadelní figurka pohyblivá na drátech. Rk., S. N. Marionette, Draht-, Gliederpuppe.

Mariša, e, dle Káča, Mariška, y, f., Marie. Na Slov. Plk.

Mařitel, e, m. — mařič. Č.

Mařiti, mař, -re (ic), il, en, éni; zmařiti, mařivati: kaziti, na zmar uváděti, verderben, verlieren. Od mr (v mřiti; cf. zmar a mariti, Gb. Hl. 146.). — co: statek, Us., přírozené semeno, Krab., čas, V., dobrodúni, dobrá slova. D. — co čím: noc bděním, Troj., čas hodováním, karbanem, Us., čas chytáním ryb. Ml. — co kde, v čem. Ojíř. — co s kým. Jdi, mař své rozkoše s lidmi. Gníd. — co kde, při čem. Já při tom marím jen svou práci. D.

Mari-us, a, m. Čajus M., slavný konsul a vůdcí rímský, nar. 157. př. Kr.

Mařivý, verderblich. Rk.

Marjánka, y, f. = 1. Marie, 2. vz Majorian.

Mark, march, u, m., marka, y, marchie, e, f., marky, ků (V.) n. -rek (Kom.), marchy, pl., die Mark. Vz S. N. Dali se do marku brandeburského. Kom. — Jg.

Marka, y, f., kraj, vz Mark. — M., ráha na stříbro a zlato, hřivna. Něm. marka 50 kr. r. č. Die Mark. — M., známka (na psaní, kolkovní). Marke. Rk.

Mařka, y, f. = Maria Magdalena.

Markasit, u, m., kyz železný ve tvarech kosočtverečné soustavy. Bř. 64. Wismuth. Jg.

Markér, a, m., z fr. marqueur, známkář, přisluhovač při kulečníku, sklepník. Rk.

Markersdorf, Hradečná u Unčova; Markvartice u Jablonného; Leskovec u Vítkova ve Slez.

Marketa, Markyta, Markélka, Markýtka, y, f., z Margaretha. Sv. M. strči (hodi) srpo do žita (vede žence do žíta). M. se srpem do žita. Hrš. Vz Prorok, Hospodařský. Lb. Na Marketu padá-li s hůry, bývaji v horách sena malé fůry. Kda. — M. Sv. Markety koření, spargula. Aqu.

Marketán, a, m. Vz Markytán.

Marketerie, e, f., z fr. marqueterie, umění vykládaného díla či mosaiky ve dřevě. Vz S. N.

Marketin, -ina, -ino, der Margarethe gehörig. Marketiny hrušky json naše druzky. Hrs.

Marketky, pl., f. Margarethbirnen. Rk.

Markoltuv, Markolts.- Nějakou M-vu hru vykonati a srdečné se smělosti z konve dopiti. Rěs.

Markoman, a, m., pl. Markomani (ne: -né, vz -an.). Knen gernanský. Vz S. N., Tk. I. 3.

Markrabě, č, m., nebo gt. -ěte, n., V., z něm. Markgraf. Markrabi, dle: Brikei, Sudí. Vz Jiří. Stran shody vz Hrabe. M-bě moravského. Zlob. Protim-bovi. V. M-bově. V.

Markrabina, markrabinka, markraběnka, y, f., Markgráfin. Let.

Markrabinka, y, f. M-ky, jm. polí v Kolsově na Mor. Km.

Markrabský, markgräflich. D.

Markrabstvi, n., ein markgräfliches Gut, Markgrafschaft. M. zpupné. Vz Gl. 146.

Markscheider, něm., měřič.

Markvarce, ves u Pelhrimova. Tk. III. 36., 45.

Markvartovice, dle Budějovice, ves v Opav. S. N.

Markyta, vz Marketa.

Markytán, a, m. (z it. mercatante, pro- davač, obchodník), vojenský kramář, Rk., jenž vojínům na pochodu i v ležení potravu a zvl. nápoje prodává. S. N. Marketender. Marketán. Pl. Marketáni (ne: -né, vz -án). — Markytánka, y, f. Marketenderin. D. — Markytánský, Marketender. — Markytástvní, n. Marketenderei. Jg.

Markýz, a, m., z fr. marquis (marky), šlechtický titul ve Francii a Italii, asi totéž co markrabě. Rk.

Marlin, u, m., hruboděrý flor, Marle. Techn.

Marmarské moře, u Řeku. Propontis. Vz S. N.

Marmelada, y, f., oecukrovaná zhuštěná povídla z rozličného ovoce. Vz S. N.

Marne, lat. Matrona. Marne, y aneb ostatní pády od lat. tvaru: Matrona, tedy gt. Matrony, dat. -né atd. Reka a Francii.

Marně, 1. neužitečně, darenně, ničenně, eitel, vergeblich, unsonst, unnütz. V. M. doufati, se nadáti; čas m. mařiti. V. M. darů od něho očekávaje. Br. M., jak bys hráč na stěnu házel, jak bys kamen do vody hodil. Plk. — 2. Marnotratně, verschwendisch. M. utráceti; m. statek utratiti, promrhati. V. — 3. Nevážně, nemracně, eitel, sůndhaft. Že takového skutku tělesného nečinil, ani marně té osoby se nedotekl. Schön.

Marněř, e, m., zastr. = marinář.

Marněti, čl., ční, eitel werden. Jg.

Marnice, e, f., eitles Weib.

Marník, a, m., eitler Mensch. Us.

Marnil, a, m. Prasser. Mus. Vz Marník.

Marniti, il, čn, ční, zmarniti — mařiti, verschwenden, vergeuden, verprassen; kvasiti, hovovati, banketiren. — co: čas. Rybay. Zloděje m., na Slov. = odsuzovati. Ryb. Vz Mařiti.

Marnivec, vce, m., ein eitler Mensch. Rk.

Marnivost, i, f., marnotratnosť, Luxus; ješitnosť, Eitelkeit. Nt.

986

Matenina — Matice.

Matenina, y, f. — matenice. D., Ráj.

Matenka, y, f., matená sláma, Wirrstroh, n., Us. Prach.

Matenosf., i, t., Verworrenheit, f. Jg.

Matený, verworren, verwirrt. M. sláma, Wirrstroh, n. Jg.

Mateŕ, chybně m. máti, gt. mateře, f., dat. mateři (Chč. P. 165. a), akkus. mateři (Chč. P. 42. b., Alx.), lok. mateři (Chč. P. 165. b.), instr. mateři. Pl.: mateře (matery, Chč. P. 171. a; vz Matera), mateři (mater, Chč. P. 171. a; vz Máti), mateřím, mateře, materich, mateřmi. Tedy podlé ‚Daň‘ a ne podlé Kost. Tedy chybně: naše mateř (m. máti) jest churava; viděl jsem svou máti m. mateř. Brs. S. Pět bratři svých z jiných mateři zaškrtiti dal. V. Dědictví po mateři V. Ne darmo čert svou mateř bil, že se neuměla ymvluviti. D. Dobrá máti. Rkk. Ríkáše mi máti. Rkk. Máti boží. Rkk. Před stolce mateře boži. Rkk. Dědictví po mateři. V. Domateře láti (pankhartů nadávati). Na Slov. Nepravu, nevlastní máč (macecha). V. Lakomství jest máti všechno zlostí. Troj. — Vz Máti, Matka.

Matera, y, f. — matka, Chč., Pass., St. skl., Troj.; 2. matrona, počestná, důstojná pani, Matrone. Mat. verb. Vz Máti.

Materanka, y, f. Vije vínky z m-ky švarná divčina. Mor. P. 209. Zb.

Materčina, y, f., mateřská řeč, die Mutter-
sprache. Svou mateřicinu przní. Pís.

Mateŕi, matčiu, Mutter. — V bot. mateři
douška, materidouška, materidouška, V., na
Slov. materina d. (Plk.), thymus serpyllum,
Quendel o. Feldthymian. Vz Čl. 80. Mateŕi
douška ohečna, t. chamaedrys, zelená, t. vi-
ridis; uherská, pannonicus; penížkovitá, t.
nummularius; úzkolistá, t. angustifolius. FB.
Gl. M. douška je dobrá proti trhání v břišě.
Čern. M. douška vlaská n. římska.

Material, u, m., z lat., hnota, látka k ně-
čemu, zásoba, připrava. Material = -ivo;
Brenn-, Leucht-, Baumaterial: palivo, svítivo,
stavivo. Mk. M. námořnický živoucí (= ná-
mořnici), mrtvý (= lodi). Čsk.

Material-e, i, f. Materialien. M. k sta-
veni Kram.

Materialism-us, u, m. Nauka filosofická, je podstata všeho a přivod jest hnota a smyslnosf. M. včení (dynamismus), duševní neb psychický. Dle stupně důslednosti své: upřímný a zahalený. S. N.

Materialista, y, m., dle ‚Despota‘, ko-
řenář, Jg., prodavač prašků, barev, koření
a sůněsny bylin lékařských, Materialist, Ma-
terialienhändler. — M., přivřenec materia-
lismu. S. N.

Materialní zboží či drogerie = zboží lékařské, Materialwaaren. M. kupectví, prodej zboží materialního, obchod se zbozím materialnim. Sp. = M., hmotný, hmot a láte se týkající, materiell. Rk. Vz Hmotný.

Materialník, a, m. = materialista.

Materidouška, vz Mateři.

Materie, e, f., z lat., hnota, látka, Stoff,
m. V. Bůh vyplnil prázdnosf. materií. Kom. M.
hedbávná. D. = M. = podstata, obsah ně-
čeho. M. kázání, řeči. = M., hnis ve vředu,
talov, hnůj, Eiter, m. Jg., Rk.

Materielný, šp. m. materialný, -ní. Brs.100.

Mateřin, a, o, mateřiný, matečin, Mutter.-
Otcovů vinů a mateřinů budů zlé děti. St.
M. otec, srdee, prs, bába (prabába). Jg. Ještě
mléko mateřino na bradě a chce se ženiti
(a chce mudrovati). D., Cas. mus. S mate-
teřiným mlékem vyssatý. V.

Materina, y, f. Mutterland, n. Balb.

Mateřinka, y, f., mateři douška. UOpav.Pk.

Mateřinsky = mateřský. M. mléko. Tabl.
poes.

Mateřinství, -stvo, a, n., mateřství, Mutter-
schaft, f. Bern.

Mateřizna, y, f., nápadek po matece, müt-
terliches Erbtheil. D. M-a otčizna. Dipl. boh.
1481.

Mateřka, y, f., möhringia. M. trojžebrá,
m. trinervia, trsnatá, m. muscosa. FB. 80.

Materna, y, f., vz Konopč. M., hesperis.
M. změnná, h. matronalis. FB. 76.

Materné, n., konopě se semenem. Na Slov.

Materní = děložní, materníku se týka-
jící, Mutter.- M. zily, čípkové. Byl.

Mateřní, matečin, mütterlich. M. dítě. Zlob.

Maternice, e, f., děloha. Bib. Jir.

Materník, u, m., děloha, matka ženská,
Gebärmutter, f. V. Shnilina m-ku, mrt. Ja. Zá-
pal, roztržení m-ku. — M., rostl., devaterník.

Mačerný. Podlé obyčje m-čho. Ze 14.
stol. C. Mutter.-

Mateřský, mütterlich. M. srdce, láska,
skutek, mléko, řeč, jazyk (mateřčina, mateř-
ština); děd (po matece); psotník (epilepsia
hysterica). D., V., Plk. M. srdce v dítках
a dětské v horách. Pk.

Mateřství, -stvo, a, n., die Mutterschaft. D.

Mateřština, y, f., mateřská řeč, Mutter-
sprache, f. D.

Mathematický, z řeč, počtářský, mathe-
matisch. M. zeměpis.

Mathematik, a, m. Dobrý m. Mathematik.

Mathematika, y, f., z řeč, počtářství, Jg., veličinověda, počtověda. Nz. Mathematik. M.: arithmetika č. počtářství a geometrie č. měřictví. M. všeobecná. M. použitá. S. N. M. čista (prostá ?), užitá (potřebovaná). Nz.

Matchanka, y, f., drehaná sláma, Wirr-
stroh. Us. Na Mor. mňatenka. Brt.

Matchati co: slámu = muchlati, wirren.
Rk.

Máti, mátie (Št.), skr. mátar, lat. mater,
řec. μαρτη, lit. motere. Schl. Mutter. Stran
skloňování vz Mateŕ. Máti v str. pl. od ma-
tera: matery, mater, materám, ale také: ma-
teře. Máti prý se také někdy neskloňuje: od
máti, k máti, ale toto minění jest zajistě
bezpodstatné. Mnohé mateře syny zbily. Ach,
co řekne moje máti. Rkk. 62. Otec n. mátie
jestí kmen rodu; Pýcha jest m. závisti; Cti
otce svého i mateř svů; Oddal sě s mateři
těch dětí; Cožť otcové a matery činie do-
brého dětem; Netbati otcová a mater; Když
dětátko beze křtu sejde, žalosť jest otci
i mateři. St. Máti. Dal. 9. — Vz Mateŕ, Matka.

Máti, z máty. Münz.- M. voda. Tys.

Matiáš, e, m. = Matčej.

Matice, e, f., na Slov. matica: matička
= matka; maternik; v bot. = střední, hlavní
kořen, Hauptwurzel; v mechanice m. n. matka
šroubu, Schraubenmutter. Jg., D., KP. I. 335.

988

Matný — Mazač.

Dureheinander. Dch. Spis v pravdě nematen.
D. Judith byla ne matná vdova, ale pravá
vdova. Nenieť to, dobrým m. žádosť, umřiety
a býti s Kristem. St. — M., na Slov. hmotný,
körperlich. Bern.

Mátoha, y, f. a m., zlý duch, strašidlo,
Gespenst, Schreckbild, n., Spuck. D. M-ynočni.
— M., brykole, vrtochy, Spuck, m. D. Zlě má-
toby, omina mala. C. — M., balamuceni,
ščindl. Us. na Mor. Brt. na mátohuch se
octnouti, auf den Holzweg kommen. S&S. 23.
381. — M. = motolice. U Přer. Kd.

Matohlavý = hloupý, kopfverrückt.

Matolice, ves u Písku. Tř.

Matoliny, in, pl., f., šupiny vinné, die
Trester. Jäd., D.

Matonoh, a, m., šmatlač, ein Grätschler. Jg.
Matonoha, y, f., jilek mámivý, lolium
temulentum, Taumellolch, m. Kk. 11-., FB. 13.

Matorně, ernst. M. veleti. S&S. Sk. 42.

Matornosť, i, f., prísnosť, Ernst, Strenge,
gravitas. Dávaji si tvárnosť náboženské m-sti.
S&S. L. 190.

Matorný = ernsthaft, obezřely, važný,
přisný. KB. M. člověk, mravy. Výb. I. Toho
skutečná potřeba v celé matorné opravdi-
vosti při písmě sv. se spatřuje. Sš. M. pro-
mluva, kajicnosť. Sš. J. 279., Sš. Sk. 225.

Matouš, e. m., Matthäus. Evangelium sv.
Matouše. Bib. Po sv. Matouši čepici za (na)
uši. C., Hrš., Er. P. 87. Sv. M. svačinu za-
kous (nedává se dělníkům svačina, poněvadž
se den krátí). Hrš.

Matovar, u, m., ovči nemoc. Berg.

Mátovky, pl., f. Krausemünzzelteln. Rk

Mátový, Münz-.

Mátožiti, il, ení = bláboliti, phantasiren,
u mor. Valachů. C.

Mátožník, a, m., figlář, Taschenspieler.
Na Slov. Kom.

Mátožný, strašný, schrecklich. Jg.

Matra, y, f., vrch v Uhřich. Bern.

Matra samaka. Rozměr iećený matra sa-
maka má tuto formu do sebe:

Jest epicko-lyrické povahy. Zk. Ml. II. 202.
Vz Mk. Ml. 323; S&S. 25.

Matrace, e, f., matraci, f., z it. materazzo,
střlat. matracium = poduška, polštář, die
Matratze. Madraci vlněná. V. — M., žiněnka,
poduška žiněmi vycepaná. Rk.

Matrice, e, f., z fr. a to z lat., matice,
forma na písmo, Matritze; razidlo v mincov-
nách. Rk.

Matrika, y, f., z lat.; matrikule. M., z lat.
mater, kniha mateční, do niž farář křty, od-
davky a úmrti ve své farnosti zběhlé za-
pisuje, die Matrikel. S. N. Výtah matřiční n.
z matriky; vedení matečních kněh, zapiso-
vání do matečních kněch (do matrik). J. tr.

Matrimoni-um, a, n., lat., manželšty, Ehe.
Matřinka, y, f., oděv ruských a polských
žen. Koll.

Matrona, y, f., lat., etihodná žena, dů-
stojná pani, eine Matrone. Vz Matera. Prk.
— 2. M., řeka v Gallii, nyní Marne.

Matros, a, m. Matrose, m., lat. nauta,
z holand., námořník, plavec, lodník. Rk.

Maťula, y, m. = Matěj, hlupák. Us. Plz.
Prk.

Matuliny = matoliny.

Matura, y, maturie, i, pl., f., die Früh-
messe. Gd.

Matuřeti, cji, el, ení = stařeti, alt werden.
MV.

Maturita, y, f., z lat., dospělosť, zra-
loš, Reife. Maturitní zkouška (zkouška do-
spělosti), Maturitätsprüfung. J. tr. Vz S. N.

Maturý, starý, alt. Pass.

Matuškova, y, f., matusehkaca. Rostl.

Matutina (hora), lat., jitřní (mše). Rk.

Matyáš, e, m. Mathias. Jest ho potřebí,
eo pátěho kola u vozn, eo Matyáše při úřadě.
Jg. Vz Matěj. Lépe: Matiáš.

Matzdorf, Mazánkovice u Bilska v Sl.

Maukeš, e, m. M. lakoňoská, aleurites
laceifera, Gummilackbaum. Kk. 236.

Maurici, m., dle „Jiří“, Mauritius. Sv. M.
děla snětivou pšeniči (kdo toho dne k ní
óre nebo ji seje). Er. P. 87.

Maurický sloh. Maurischer Stiel. Vz KP.
I. 143.

Mauritanie, e, f., země Maurův v severo-
záp. Africe. Vz S. N. Mauritanien. — Mauri-
tanský.

Maurové, jm. Arabů, někdy i Berberův;
také někdejsí Arabové španělští. Vz S. N.

Mausoleum-um, a, n., skvostný a slavný
náhrobek (hrobka), jaké v 4. stol. před Kr.
dala vystavěti královna Artemisia svému
manželu Mausolovi, králi Karie v M. Asii.
Vz S. N.

Máva, y, f. M. máslová, bassia butyracea,
Butterbaum. Kk. 192.

Mávati, vz Manouti.

Mavotati se, pohybovati se, sich hin
und her bewegen. Na Slov.

Mavun, a, m., centranthus Rostl.

Max, a, m. Ht. Obr. 14. Maximilian.

Maxdorf, Maximilianov, Dvorská u Brna.

Maxima, y, f., pravidlo, zásada. Grund-
satz, m., Triebfeder, f.

Maxim-um, a, n., z lat., největší množství
n. summa, nejvice. Prk. Vz S. N. Das Höchste,
der höchste Preis.

Mayor (angl., mćör), z lat. major, obečni
starosta, purkmistr, cf. fr. maire. Rk.

Maz, u, m., mazání, das Salben. Že kně-
zem jest po tom mazu 1520. — M., mo-
zadlo, Kleister, m., Schmiere. Mazem přilepití.
D. Maz knihařský (klí, Kleister, vz Kk. 113.),
ševcovský (vz Ciriz, Schusterkleber, -appe.),
Us., ve mělňě: námrsk. Sp. — M., bílá hlina
u hrnčířár, Töpferthon, m. — M. = skerna,
Fleck, m. Zlob. — M. na očích (mázdra, ne-
duh). — M. = prouha, pruh, pružina, lizna,
eine Strieme. Ten pce upáliti kázal a v ni
sv. Kristinu vsaditi; ta 5 dni s anděly pro-
pzěvujíc, bez maza (bez škody) vyšla. Leg.
o sv. Kristině.

Máz, u, m., lépe: más. Jg. M. činí 1:414724
litru (5 mážů as 7 litrů). Vz Litr. Más.

Mazaci, Schunier-. M. mýdlo. Dch.

Mazač, e, m., kdo maže, Schmierer. —
M., kdo špatně píše, škrabák, škrač, Schmier-
er, Kleckser, m. D.

Mazáček — Mázdřívka.

989

Mazáček, ška. m., der kleine Schmierer.
— M., mazánek, Weichling, m. Aqu.

Mazačka, y. f., která maže, špatně píše,
Schmiererin. — M., hlína k mazání, Schmier-
lehm, m. Us. — M., vz Mašlovačka.

Mazadlo, a. n., die Schmiere. M. na boty,
die Stiefelwichse. M. na ránu (masf), Salbe, f.
Ras.

Mazák, a. m., der Kleiber. Us. Litom.

Mazal, a. m. = mazač.
Mazalka, y. f. Schmiererin, f. Us.

Mazanec, nce, m.: kolač mazany, Kuchen.
Dal. 78. M-co pěci, jisti. — M., kolač n. bo-
chuček větkonoční, Osterlaib, m. Us. Južt je
počal mazanee kvísti (získ se ukazuje) St.
skl. — M., jídlo z rajce, mášla a masa. Jg.
— M., jahelník, rýžová kase, Us. Jilem.
— M. = mazánek. Jg. — V již. Čech = svítek.
Kts.

Mazanečnice, e, f. Kuchenbäckeriu. Jg.
Mazanečnik, a. m., der Kuchenbäcker.
Gl., Tk. II. 370., 380., Aqu.

Mazánek, nka, mazaneček, čka, m., člověk
rozmazaný. M. otečy, matčin. Zärtling, Weich-
ling, m. V. — Mazánkoré, bolesti před poro-
dem, ústípyk, Rüpfer. Us.

Mazáni, n., das Schmieren, Anstreichen.
Masf k m., Schmiersalbe. To je m. (mazanice).
Masti m., Salbung. V. Poslední m. (poma-
zání), letzte Oelung. D. — Někoho m-im
zkaziti (zacházením příliš jemným), verhát-
scheln. D.

Mazanice, e, f., Geschmiere, n., Schmier-
erei. D. To byla dnes m. v tom blátě (mazavá
cháže, práce); lepenice na hře; hlína mazavá,
lepenice, Kleiboden, m. — Jg. — M., pračka.
Rauferei, f. Da.

Mazanina, y. f., lepenice, das Lehmwerk,
die Lehmwand. Gl. — M., špatné psání,
škrábanina, Schmiererei, f. D.

Mazaný, geschmiert, gesalbt. M-ný boží.
Ctib. M. David. — čim: sádlem. D. Nema-
zaný vůz tézce se tahne. D. — M., prohnaný,
dobrá kopa, gerieben. Všemi masfmi m. Ten
je po čertech m-ný. Us. Da.

Mazář, e, m. Schmiersieder, -händler. L.
Schmierer, m.

Mazati, druhý vzorec časoslov pátřídy.
Maži (mažu), mažeš, maže, mažeme, mažete,
maži (mažou). Maž, mažme, mažte. Maže,
mažie, mažice; mazav, mazavši, mazavše.
Mazal, a, o; mazán, a, o. Budu m. Mazal
jsem. Mazal, a, o bych. Był, a, o bych mazal,
a, o. Supinum mazat. Podle toho vzoru časuji
se slovesa pátřídy v nichž hláška i, kteron
kmen prostě sesílen jest ve kmeni přítomném
(Vz Časování str. 165., b), vniká do koncové
souhlásky, čímž a) směžujeme a) hrdelnice h,
ch, k v ž, š, č (strouhati — strouže, dýchati —
dýše, skákati — skáče); β) zubnice d, t v z,
c (hlodati — hloze, fehtati — řehce); γ) sku-
peniny st v sc, sk v št, zd v žď (trestati —
trese, stýskati — stýště, hvizdati — hvíždě);
b) obměkčujeme sykavky s a z v šaž česati —
deše, mazati — maže; souhlásky na r v ň v ř
(stonati — stůně, orati — oře). Dle Bž. Ml.
200. VzVázati, Tázati, Plakati, Šonati, Psáti. —
Pozn. 1. Obecná mluva užívá v 1. os. sg. kon-
covky —u, jež spisovná řeč z pravidla v -i pře-
hlasuje: mažu, vážu, lížu, škrabu, klamu;

a v 3. os. pl. on (ve spisovně řeči z pravidla
-í): mažon, skrahou, lízou. — Pau n. 2. Slo-
vesa tato zabíhají ráda pod vzorec volati,
vjmeněli: kazati, mazati, psati, tázati se,
vazati; klamati a plakati řídí se jen někdy
vzorem volati. Bz. Ml. 290. Tedy: seči —
sekám, dýši — dýchám, paší — páchám atd.
Hlavne to číni ta časoslova, u nichž by jináce
indikat. od imperat. nebylo možná rozezmati:
tresei. Vz Ht. Sr. ml. 296. Časoslovo, M.
schmieren, kleistern, kleiben; biti, prügeln;
špatně psati, schlecht schreiben; tríti, utříti,
wischen, wegwischen, löschen. Jg. — abs.
Kdo maže, ten jede. Č., Sp., Lb. Podmáž
jim paleček, neb kdož maže, ten jede. Stele.
Ten maže (špatně píše). Ten malíř jen maže
(šp. maluje). Jg. Kůže maže (poučti). Ten maže
(utiká), jakoby mu koudel hofela (jakoby
mu koudel pod ríti zapálil). Us. Da. — co,
koho. M. boty, vůz. Jg. M. někoho = biti.
Jg. — eo, se čim (Chleb) mášlem, vůz kolo-
mazí, Jg., obraz štěkot, barvami. Kom. Co
se křídou píše, to se houbou maže. Jg. Stěnn
hlinou. Sp. S dělem žádných spolká nemá,
jakž ho tím žíry mazali (slovy špínili). Br.
M. masti, V. září mastmi, Kat. 2564., mazem,
skrohem, klihem. Jg. Zápasiti chtějice olejem
se mazali. Žal. 20. Cim víc je lejnmážeš,
tím víc smrkd. Sp. Jg. — eo, koho nač:
na kněžstvi, na královstvi m. (pomazati), D.,
ná krále, Plk., Jd., vůz na cestu. Ml. — eo
komu: záda (vybiti mu). D. Tučné svíni
darmo říf mažeš. Jg. — koho k čemu. Jak
jest mazán Kristus, já tě mažu k břečnému
spaseni. Ctib. — se s kým = mazlití se,
Jemanden hätscheln, D.; prátí se, prügeln. Us.

Mazavě, mazavým způsobem, schmierig.
Jg.

Mazavina, y. f., schmierige Masse, Kleber.
Rk.

Mazavka, y. f. Stará m. = starý vojak.
Us v Praze. Kda.

Mazavosť, i. f. Schmierigkeit, f. Jg.

Mazavý. M. kolomaz, schmiering; sýr,
Schmierkäse; chlapec (rozmazaný, Weichling).
Us.

Mazba, y. f., mazáni, přílepek, Pflaster. n.
M. lnojici, na ránu. Plk. M., die Salbung.
Sš. L. 83. — M., špatný spis. Mus.

Mázderkový, mazderky, pergamentartig.

Mázdra, mázderka, y, mázdřice, c,
mázdřička, y, f. M. místo mášdra, od maso.
d se vsulo. Schl.; v již. Čech. mázra. Kts.
M. kožka n. blanka, kterou částky těla žiro-
čišního potálenje jsou, die Haut, das Häutchen.
V., Kom. rnitři část kůry, masitá část
kůry. Schl. M. příčni (bránice), dělicí svrechni
ůdy. vnitřní od spodnich. V. O raněni mozku
a mázdřic jeho. Ras. Mázdřice oka, hroznová,
světlá, žilnatá n. černá, sífková, rohová; m.
bubenková (v uchu). D. M. na ovoci. Kůra
stromová skládá se z několika kožek m.
mázderek na sobě. Jg. Oči mázdrou pota-
žené. Da.

Mázdrák, a. m., mázdrovník.

Mázdrice, vz Mázdra.

Mázdrinee, nce, m., pleurospermum. M.
 rakouský, p. austriacum. FB. 95.

Mázdritý, häntig. M. přehrádky.

Mázdrívka, y. f., die häntige Bräune,