BRAPA

593

BRAŠENICA

turdus pilaris L.). Brańug (veńar), turdus pilaris L. G. Lazić 55. — Postaņe vidi kod braveńak.

BRAPA, m. ime muško. u jednom spomeniku xii vijeka. Mon serb. 12. Daničić 1, 72.

BRAPKA, f. vidi brabońak. Od prošloga vi-
jeka. Korijena kojega je i brabońak. p stoji pred k
mjesto b. Istuci brabaka od ovce. J. Vladmirović,
lik. 7. Uzmi pelina i brabaka ovčiji. 12. Prvo će
sida glava slagati nego kozija brabka (gdje se
zasipče gnoj, letina je izdajе). M. Pavlinović.

BRĀSINA, f. selo u Srbiji u okrugu podrinskom, srezu jadranskom. K. Jovanović, reć. 136. Turci palili Brasinu. M. Nenadović, prot. 42. U Radevini u selu Brasini. Vuk, živ. 259.

BRÁSKA, f. ruga, vraska, fraska. samo u Stulićevu rječniku. isporedi braskav, braskati. Postaņem od vraska, promijenivši v na b.

BRÁSKAST, adj. vidi braskav. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRÁSKATI, bráškám, impf. rugare. od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (359a), Bjelostijenčevu i Stulićevu. i sa se: braskati se, u rječnicima Belinu i Stulićevu. — Postaņem od braska.

BRÁSKAV, adj. rugosus. u rječnicima Belinu (359a) i Stulićevu. isporedi braska.

BRÁŠKÍ, adj. vidi bratski.

BRÁSKOTINA, f. ruga. samo u rječnicima Belinu (359a) i Stulićevu. isporedi braska, od čega je i postalo. Staračka braskotina, ruga anilis. Bella 359a.

BRASKOTINAST, adj. vidi braskav. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRASKOTINAV, adj. vidi braskav. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRÁSKVA, f. vidi breskva, praskva. samo u
Bjelostijenčevu rječniku (30b).

BRASLOVŁE, n. selo u Hratskoj u podžupaniji zagrebačkoj. mješćan gorore kajarski: Braslovje. Schem. zagr. 1875. 201. Pregled 20. Postaņa tamna.

BRÁSTVENÍK, vidi bratstvenik.

BRASTVIJE, n. u jednoga pisca XVI vijeka naštampano u naše vrijeme u značenju koga je bratstvo: Na nebii sad ... prosiva svitloslij u rajskom brastviju, gdi ni nijedan trud, jer svojom kripostju potlači svit i blud. M. Marulić 76. u kropisu iz koga je štampano nema v, a između b i a stoji r i l upisano jedno u drugo popraćanem. smislu kao da slabo pristaje bratstvo, prije bi moglo biti blaženstvo.

BRÁSTVO, vidi bratstvo.

BRASÚNICA, f. germen caulium hiemiale, ono što na koćanu od zeła preko zime izraste na novo, obraslica. u Hercegovini. N. Dučić. u Dalmaciji. J. Grupković. Riječ kao da je postala od starije, koja je mogla negda glasiti obraslnica, pa joj sprjeda otpalo o, a li se promijenilo na u.

BRAŠANAC, brašanca m. pistor, hlěbar. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BRÁŠANCE, n. dem. brašno. od XVI vijeka, između rječnika u Mikaļinu (viaticum 26b), u Stulićevu (eucharistiá) i u Vukovu (samo malo brašna). — a) cibus, jelce ili malo jela u opće (isporedi brašno pod 1, a): Ne ima ufance tko tamo planduje da drugo brašance ali smok blaguje neg hljebac i tušac i pitje od vode. M. Vetranić 1, 141. — b) viaticum, jelo što se nosi, na put, brašnenica (isporedi brašno pod 1, c.): Čim

ruho ja spravih i dočim u bisak brašance po-
stavih. N. Načešković 1, 215. Uzmi za poklon ovu
zakućiu, u kojoj se brašance nosi. M. Držić 416.
Brašance dodajte neka se blaguje, pak lipo spra-
vite neka se putuje. M. Divković, plač. 90. —
c) corpus domini, pričešće, čim se pričešćuje. pre-
vedeno cena (sacra, domini) tako da je cena (ve-
čera) uzeta za ono što se večera, što se na večeri
jede, brašance u značenju pod a.: Ti moj duh na-
siti brašanca svetoga. M. Vetranović 1, 368. Ovo i
Milova, po brašance božje! M. Držić 374. Kada
se na misi diže brašance. M. Divković, nakh 177.
Donesu brašance, tijelo Isusovo. M. Divković,
zlam. 28. — d) cena domini, pričešće kao djelo;
značne pod c. preneseno na to. Spasite! zamećaše
posvetilište rečeno brašance. M. Radnić 281. —
e) farinula, malo brašna (isporedi brašno pod 3).
samo u Vukovu rječniku: Daj mi malo brašanca.
Vuk, rječ. 41a. što je i brašance malo brašna pa
opet dolazi sa malo, to je kao što kaže: od mala
malo.

BRÁŠÁNČANÍ, adj. corporis Christi. samo o
danu u koji se slavvi tijelo Isusovo, koji se zove
i brašančevo. isporedi brašance pod c., od čega
je i postalo. Dolazi od XVII vijeka. Brašančani
četvrtak. M. Divković, nakh XVI. Besida na bra-
šančani četvrtak. M. Divković, bes. 615. Na tilo
gospodinovo ali ti na brašančani četvrtak. S. Mar-
gitić, fala 229.

BRAŠANČEV, adj. vidi brašančani. samo u Stulićevu rječniku: brašančev četvrtak.

BRAŠÁNČEVO, n. festum corporis Christi. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu i Vukovu. isporedi brašance pod c., od čega je i postalo. Procesioni na evitnu nedilu s palmama, na brašančevo s prisvetim sacramentom oltara. D. Rapić 316. Na brašančelo, t. j. na tilo Isusovo. F. Lastrić, od' 334. Govorene na brašančelo. F. Lastrić, svet. 84. Takoder brašančevo, tri kraja... ne imadu posta zapovidnoga. A. Kanžlić, bogołub. xxxi. Svetkovina brašančeva ili ti tila Isukrstova. A. Kanižlić, kam. 605. Na vazam. duhove, brašančev. I Velikanović, upuć. 2. 394. — u dva pisca Dubrovianina sa š mjesto c: Na blagi dan tila gospodinova, ili na brašančev. Besjede kr. 211. Na zaglavu osmine korosanata ali ti slavnoga blagdana brašančeva. D. Mattei 27.

BRÁŠANICA, f. vidi brašnenica. naše vri-
jeme, između rječnika samo u Vukovu. n stoji
mjesto nšn (brašnšnica), za to je pred nim umet-
nato a. I u torbu meče brašanicu. Nar. pjes.
vuk. rječ. 41a. Ponude ga da ponese brašanicu.
Magaz. 1861. 131.

BRÁŠANSKÍ, adj. vidi brašančani. u jednoga
pisca XVII vijeka. Postaņem od brašno. isporedi
brašance pod c. Na brašanski četvrtak. I. Ančić,
svit. 9. griješkom, brasanski'. I. Ančić, vrat. 2, 4.
XIV.

BRAŠAV, adj. farinaceus. samo u Stulićevu
rječniku. riječ veoma nepouzdana.

BRÁŠČINA, f. selo u primorju hrvatskom kod Rijeke. Schem. segn. 1881. 79. „Braćena". Schem. segn. 1871. 80. šć stoji mjesto št, a pred ním je otpalo t: po tome je upravo bratšina.

BRÁŠENICA, f. viaticum, brašnenica, braša-
nica. od prošloga vijeka, između rječnika samo
u Stulićevu. iza š ispalo je n. od brašnenica.
— a) u pravom smislu: Ne samo proseći kako će
ji raniti, da li im dajući još istu svoju brašenicu.
J. Banovac, pred. 140. Nije imao kada ponit ni
oružja ni brašenicu. A. Kačić, korab. 168. Imam
brašenicu u torbi. S. Łubiša, prip. 152. Spremi

I

38

BRAŠENIČAN

594

BRAŠNO

svojemu junaku brašenice u torbi. 104. Oh moje brašenice! M. Pavlinović, raz. spis. 193. — b) u prenesenom smislu pričešće na smrti: Uzmi, brate, brašenicu tila gospodina našega Isukrsta. L. Terzić 6.

BRAŠENIČAN, brašenična, adj. farinarius. samo u Stuličevu rječniku. riječ neponzdana.

BRÁŠEVO, n. vidi Brašovo. Hodi carb Muraša na Ugre pod Braševo. Łetop. šaf. 76. Daničić 1, 77. na jednom mjestu i Braševo: Pod Bračevo. Glasnik 10, 271. Daničić 3, 562.

BRÁŠIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. postańem od imena koje samo ne dolazi a koje bi bilo Braša, hyp. od Branisav i Bratosav (kao Raša od Radosav). Rat 184. 366. 408. Schem. rag. 1876. 62.

BRÁŠINA, f. selo blizu Dubrovnika. Schem. rag. 1876. 29. Repert. 22.

BRAŠLENCI, brašlenaca, m. pl. vidi brasunica. J. Grupković. postańa može biti istoga sa brasunicom.

BRÁŠLENICA, f. vidi brašnenica, od koje je i postala promijenivši na na |. Od prošloga vijeka. a) u pravom smislu: Nije potreba brašenice pripravljati za put. F. Lastrić, test. 189. Putnička duhovna jizbina ili ti pića i brašlenica. M. Dobretić 60. Kuhaj meni mehke brašlenice. Nar. pjes. juk. 91. Kuvaj meni tanke brašlenice. 53. Pa uprtu torbi obramicu, u nju metnu tanku brašlenicu. 241. Uzme ... strunicu s brašlenicama. Nar. prip. bos. 1, 105. A u torbi prijesna brašlenica. Osvet. 1, 55. — b) u prenesenom smislu pričešće na smrti: Ako me danas zovnes, gospodine, da ne podem brez ove brašlenice (,brašlenice'). F. Lastrić, ned. 239.

BRAŠLENÍK, brašlenika, m. vidi brašnenik. od kojega je i postao promijenivši na |. u naše vrijeme. Praha tučenika i dvopeka h]oba brašlenika. Osvet. 2, 171. Pet stotina końa tovarnika, pujna masla, h]oba brašlenika. 3, 109.

BRAŠLEVICA, f. selo u hrvatskoj krajini sluškoj. Razdje|. 19. Schem. cris. 1868. 28.

BRAŠNACE, n. vidi brašance, s kojim je jedna riječ, samo mu je drugo a u metnuto na drugo mjesto. u naše vrijeme u hrvatskom primorju i po Istri. u značenju u kom je brašance pod b: |. Specite mi brašnaca. Nar. pjes. mikul. 112. Pecite mi brašnace. Nar. pjes. ist. 6, 11.

BRAŠNÁR, brašnára, m. 1. qui farinam vendit. u Vukovu rječniku. — 2. tamčar brašnar, tenebriq molitor L. u jednoga pisea našega vremena. J. Sloser, kor. 551. isporedi brašnikar.

BRÁŠNARA, f. 1. cella penaria, komora glje se drži što preko godine treba za jelo u Vukoru rječniku mehlkammer. — u inu su se na vladicinu dvoru zatvarali krivci sveštenici, te se i zatvor za nih zove tako u Srijemu — 2. neka ješena jabuška, koja se zove i ludaja. u Srbiji u srezu vaševskom. Ł. Kovačević.

BRÁŠNÁRKA, f. 1. quae farinam vendit žensko čelade koje prodaje brašno. samo u Vukovu rječniku. — 2. neka kruška. B. Šulek, im. 29.

BRÁŠNAST, adj. vidi brašnav. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu. Mjeńar brašnasti, tropideres dorsalis Schönh. J. Sloser, kor. 628.

BRÁŠNATAST, adj. vidi brašnav. u jednoga pisea prošloga vijeka. Jesu li (zrna) veće tvrda i brašnatasta. I. Jablanci 75.

BRAŠNAV, adj. farinosus. u naše vrijeme, između rječnika u Stuličevu i Vukovu. a) farina

conspersus, omučen, posut brašnom. Ko u mlinicu unide, brašnav izide. Nar. posl. vuk. 158. Kad se kučka nauči brašnave žrvne lizati. 120. — b) farinosus, što se prosipa kao da je od brašna, kao da je gruda brašna: jabuka, krompir. u Vukovu rječniku.

BRÁŠNÁVKA, f. clitopilus prunulus Scop. B. Šulek, im 29.

BRAŠNĚNÍ, i brášnení, adj. farinarius, što pripada brašnu, što za brašno. u naše vrijeme, između rječnika u Vukovu. Brašnena torba. Vuk, rječ. 41a. Kola od mlina brašnenoga. Nar. prip. vuk. 234. Nekakvo selo nemalo brašnenog mlina. Nar. prip. vrč. 152. Brašneni pregal, acarus farinae L. K. Crnogorac, zool. 170.

BRÁŠNENICA, f. viaticum, vidi brašnenica. od XVI vijeka. a) u pravom smislu: Za što nis' dal ni htili ponest kačenicu, s ke bi kad god imil dobru brašnenicu. P. Hektorović 23. Na, povilovicu ti ove brašnenice. M. Držić 145. Ova jest ona čestita brašnenica našega putovanja. S. Buhinić, sum. 85. Dakle mu je od potribne putubina ili kako naški govorimo brašnenica. J. Filović 3, 98. Koje bi Franceško svojim, kada bi ji na put oprav]ao, za brašnenicu davao. P. Knežević osm. 180. Brašnenici govorì: zaira. M. A. Rešković, sat. 31. Kuva sinu lake brašnenice. Nar. pjes. mar. 2. — b) u prenesenom smislu pričešće (isporedi brašance): Imenuje se prisveti sakramenat, sakramenat otara, sveta trpeza, putubina ili brašnenica. I. Velikanović, upuć. 2, 41.

BRÁŠNENÍK, m. viaticum, vidi brašnenik. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Mijesi mi lake brašnenike. Nar. pjes. vuk. rječ. 41a. I uzeše lahke brašnenike. Pjev. crn. 68. I nestalo lahka brašnenika. 78.

BRÁŠNĚNKA, f. neka kruška brašnava. B. Šulek, im 29.

BRAŠNĚNARA, f. neka kruška brašnava. B. Šulek, im. 29.

BRÁŠNÍ, adj. vidi brašneni. u naše vrijeme u jednoga pisca. n stoji mjesto nbn (brašnibn). Brašni mlin V. Bogišić, zbor. 430.

BRÁŠNICA, f. vidi brašnenica. u naše vrijeme u jednoj pjesmi u kojoj dolazi i brašnenica. isporedi brašni. Kad li majka pokuva brašnicu. Nar. pjes. kras. 21.

BRÁŠNIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Šem. diac. 1877. 66. postańem može biti od imena koje samo ne dolazi, a koje je moglo postati od Braša, koje također ne dolazi a može biti hyp. od Brašnava (kao Vidna od Vidosava). isporedi Brašić.

BRAŠNIK, m. neznan a značenja samo u Stuličevu rječniku glje stoji da je ,ijementnik', a toga u nemu nema. može biti hyp. od Brašnava (kao Vidna od Vidosava). isporedi Brašić.

BRAŠNITEŁAN, brašnite]na, adj. farinarius. samo u Stuličevu rječniku, za koje je bez sumne i načineno.

BRÁŠNITI, brášnîm, impf. 1. farina adspergere. samo u Stuličevu rječniku. — 2. sumere cenam domini, pričešćivati se. samo u Bjelostijenčevu rječniku. isporedi brašno, brašance.

BRÁŠNO, n. cibus, cibaria, viaticum, farina. Od XVII vijeka (vidi primjer Domenijanova) i u svijem rječnicima: u Vrančićevu: esca, cibaria, viaticum; u Mika]inu: viaticum, farina; u Belini: cibus (192a), cibaria (771b), alimentum (61e), vietus (771a), annova (356b), farina (303b); u Bjelostijenčevu: viaticum, extremum corporis Christi viaticum, farina, commeatus; u Jambrešićevu:

BRATAN

599

BRATI

2. BRĂTAN, m. *ime muško*. hyp. Bratoslav. isporedi Brata. XIII—xy vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Mon. serb. 12. 59. Glasnik II. 12, 21, 24. Spom. sr. I, 178.

BRATANA, f. vidi bratanica. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Susana, Gaje bratana. J. Kavanin 297.

1. BRATÂNAC, bratánca, m. 1. filius fratris, sinovac. isporedi bratan, bratanić. od xv vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (,consobrinus') i u Daničićevu. Četvrtvy syni Stefana prvo-věnčanago Vladislavl, kraći byvi po očeve skončani, bratančes svetomu Save pršvomu. Łetop. šaf. 60. „Bratánac“, bratov sin svome stricu. I. Kovačević, „Bratánac“, bratov sin sestri (novogov, očinoj, a svojoj teci). I. Kovačević. — 2. brat od strica. isporedi bratućev. Bratić i bratanac, sin stričev. V. Bogišić, zbroj. 388.

2. BRATANAC, Bratanca, m. *ime muško*, upravo hyp. Bratan (koje vidi). XIV vijeka. Děd mu Bratanc. Glasnik II. 12, 14. 82.

BRĂTANICA, f. bratova kći sestri novogovj a svojoj teci, bratanična. od prošloga vijeka, između rječnika u Stulićevu (,consobrina') i u Vukovu (gdje se dodaje da se govorii u Boci). Još ću tebe jepšijem darom darovati, l'jepom Marom bratanicom. Nar. pjs. bog. 35.

BRĂTANIČNA, f. vidi bratanica. od prošloga vijeka. Za ruke ti vodaše l'jepu Maru brataničnu, gizdavku djevojku. Nar. pjs. bog. 35. Moja bratanično! 35. Dočekivajuć ... bratanične. S. Ļubiša, prić. 137.

BRĂTANIĆ m. fratris filius. a) bratov sin hegovu bratu a svome stricu, sinovac. isporedi bratanac. od XVII vijeka. Radoslavu, brataniću sv. Savi. Glasnik 32, 250. Starine 10, 53. Pijero Mata Ivanovića, bratanić kneza Vuka. I. A. Nenadić, šamb. 20. Izgubih łubjenoga bratanića Marka kneza. 26. Tu pristiže bratanića svoga. Pjev. crn. 298. — b) bratov sin novogovj sestri a svojoj teci. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje se dodaje da se govorii u Boci). Upita tetka bratanića. S. Ļubiša, prip. 35. štamparska će biti porješka „brataničice“ mjesto bratanića: Žena mi se ima čim zabavljati dočekivajuć... brataničice i bratanične, sestričice i sestrične. S. Ļubiša, prić. 137.

BRĂTANIĆEV, adj. što pripada brataniću. Osveti krv bratanićevu. S. Ļubiša, prip. 164.

BRĂTANOVIĆ, m. prezime, po ocu Bratanu. XIV vijeka. Bratanić Bratanovićs. Glasnik II. 12, 111. Bratanovići Vojislav. 114.

BRATARSTVO, n. vidi bratstvo. XV vijeka. društvo crkvenoga reda: Bratarstvo našega reda. Mon. croat. 67. Prijasmo vas v naše kumfratarsvo i v bratarstvo. 145.

BRATATI, bratam, vidi baratati. u jednom spomeniku XVII vijeka. biće samo grijeskom pisarskom izostavljeno a pred r. Mi nismo s vami do sada bratali. Starine. 11, 102.

BRATELIN, m. *ime muško*. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 16, 84. Postaņem će biti hyp. od Bratoslav. može biti da bi l trebalo čitati ļ. isporedi Brateł.

BRÁTEĽ, m. prezime u naše vrijeme. upravo imo mjesto prezimenica. Schem. cris. 1868. 21.

BRATELEVIĆ, m. 1. prezime, XV vijeka. Mon. serb. 370. 400. Daničić 1, 72. isporedi Brateł. — 2. selo u Bosni u okruge sarajevskom. Statist. 18.

BRATEN, m. vidi Bratjen.

BRĂTENAC, brătěnca, m. vidi bratjenac.

BRATEŠ, m. 1. *ime muško*. XIII vijeka. Mon. serb. 12. Daničić 1, 72. postaņem hyp. od Bratoslav. — 2. selo manastira rtačkoga XIV vijeka. Glasnik 20, 218. mjesto toga grijeskom Bratoš. Mon. serb. 68. biće sadašnji Bratešić, koji vidi.

BRATEŠA, m. *ime muško* XIII i XIV vijeka. Mon. serb. 12. Glasnik II. 12, 6. 72. Glasnik 15, 292. Daničić 1, 72. 3, 560. u spomeniku latinski pisanu dolazi i XI vijeka. F. Rački, doc. 135. postaņem hyp. od Brata, Bratoslav.

BRATEŠEVIĆ, m. prezime, po ocu Bratešu, XIV vijeka. Glasnik II. 12, 115.

BRATEŠIĆ, m. *selo u Boci kotorskoj*. Šem bok.-kot. 1875. 16. Repert. 39. isporedi Brateš.

BRATEŠKA RIJEKA, f. rijeka koja utječe u Bregalnicu više Šipta. Na rêku Bratešku i prêz Bratešku rêku. Glasnik 24, 268.

BRATETIĆ, m. neko mjesto koje se spomiņe prije našega vremena, može biti Bratetić, koje vići. S. Novaković, pom. 126.

BRATETIĆI, m. pl. mjesto negdje kod Topuskoja, koje se spomiņe XVI vijeka. Sudac Ivan iz Bratetić. Mon. croat. 237.

BRATETINA, m. augm. brat. samo u Stulićevu rječniku (impius frater). riječ nepouzdana.

BRATHAN, m. *ime muško*. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 36. 110. postaņem hyp. od Bratoslav.

1. BRĂTI, běrêm, impf. legere, colligere, eligere, capere. — Akcenat se mijěna u cijelom imperfectu od osnove koja je u inf.: brâh, u 2 i 3 sing. aor.: brâ, u part. praet. act. 1: brâv, brâvši, u part. praet. pass.: brân; u part. praet. act. 1 u vrijem padešima osim nom. i acc. sing. masc. brála, bráli; u ostalijem je oblicima kakav je u inf. i praes., samo je još jedan sloj dug u part. praes.: běrûći, i u trojakom imperf. od osnove koja je u praes.: běrijāh, běrâh, i u starom koji sada nije u običaju: běrîh (po zapadnom govoru, a po južnom běrijeh). — Kor. bhar, dizati, nositi. isporedi breme, prate.

I. prelazno.

1. bere se bibe u opće i što na mstu raste (list, granca, cijet, rod itd.) dok se žilama drži zemlje; a kad se bere, rastavja se od zemlje na kojoj raste ili od svoga stabla, i što se u više puta uzme uzlaše se zajedno. tako brati može samo čelade, a životina samo onda kad se o noj govoru da radi kao čelade. Jeda beru od trnja grozdje? N. Raniina 152. mat. 7, 16. Ako viđiš (u snu) da masline bereš, toj prilikuje dobit. Zbor. 136. Ako viđiš (u snu) da bereš jabuke, toj prilikuje susotivstvo. 137. Ako viđiš (u snu) da ljekarije bereš, toj prilikuje dobit. 134. Caffitru sve gore cvitkom od ružice; vila t' ga ber'jaše bijelijema rukama. Đ. Držić 421. Ako cvijet berete u gizdave vence. M. Vetranić 1, 66. Ber'te ruži u lžicu. 1, 424. Tuj ružu beraše i drobno bosilje. 2, 347. Tri vile hode cvijetje će polem brat'. N. Našešković 1, 201. Ter grede brahomo cvijetice za vijence. 1, 217. Tuj vidih ja mnoge gdi cvitja taj brahu. 1, 315. Ove duine i jabuke, ... ke sam brala o ponoći. S. Bobašević 208. Voće tko zrilo ne trga u svoje dni, man ga pak nilo brat, kad već vrime ni. D. Raniina 7. Jedna vil tuj milo cvitje stav sve braše. 19b. Mnogo travu brah godišta konu momu po livadi. 1sb. Beru rusu z drače. B. Gradić, djev. 44. Kupiti, brati, jiskati i hraniti plod. S. Budinić, ispr. 112. Mirisno cvijetje nebesko berijahu. A. Gučetić, roz. jez. 282. Beru ružicu. O. Mažibradić 167. Jutros cvijetje

BRATICA

601

BRATIM

radna istoga značena (i korijena) kojega je i glagol: u jednoga pisca xvi vijeka, i to iz sv. pisma: Dobru bran brah. Š. Budinić, sum. 293. — sa se, recipr.: Vlzbranti boruštimi se sl. mnoju. Stefan kr. 5. Bravlši se sl. himb. Danilo 85. Brav se na Kosovu. Ľetop. šaf. 62.

1. BRĂTICA, f. vidi brăica.

2. BRĂTICA, m. ime muško, hyp. Brata (Bratoslav). xiv vijeka, između rječnika samo u Dančićevu. Mon. serb. 63. Glasnik II. 12, 52, 124.

1. BRĂTICAINA, f. vidi bratična. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu (u dotatku). Koji bi puteno sagrišio s Katarinom, ne bi mogao posli še sestrićinu ili bratičinu sebi za ženu uzeti. B. Leaković, nauk 251.

2. BRĂTICAČINA, f. šekaka trava, o kojoj Vuk (u rječniku) veli da je visok korov po čivama i da ima bio okrugao cevjet i da se tako zove u Srijemu. samo u Vukovu rječniku, i iz še na u jednoga pisca našega vremena, koji mu dodaje značene: chrysanthemum leucanthemum L. vel parthenium Pers. B. Šulek, im. 30. Bez sumne je isto što i vratić i povratić, te je i načineno od prvoga, kojemu je v promijeneno na b (a može biti i samo zlo izgoreveno ili čučeno). po tome može biti da ni previ vokal nije a nego a.

BRĂTICAČNA, f. fratris filia, bratova kći (negovu bratu ili sestri, a seome stricu ili teci). isporedi sinovica, bratanica, bratičina (pod 1). Od xvii vijeka, između rječnika u Mikačinn (kći bratova, neptis¹), u Belinu (ex fratre sin 509b), u Bjelostijenčevu (neptis ex fratre i consobrina), u Jambrešićevu (neptis ex fratre i consobrina 1, 142b), u Voltišijinu (baase) i u Stuličevu (sinovalka²). Kajo ondi z bratom Gabinom i Susanom bratičnom nikoliko posta godiši. F. Glavičić, evit 99. Bratična, bruderstochter. V. Bogišić, zbor. 383.

BRĂTICA, m. 1 filius fratris. od XVI vijeka, između rječnika u Vrančićevu (patruelis bratići), u Belinu (ex fratre nepos 509b), u Bjelostijenčevu (nepos ex fratre, fratruelis; bratični consobrini, patruelis), u Jambrešićevu (kao u Bjelostijenčevu), u Voltišijinu (vetter), u Stuličevu (nepos, filius fratris), u Vukovu (fratris filius, bratanić, sinovac). — Po postahu značeti isto što i bratov sin, može biti bratić onima komu je otac hegov brat, t. j. i svomu stricu a ocimu bratu, i svojoj teci a ocinoj sestri. ali i sin jednoga brata može biti sinu ili kćeri drugova brata bratić, budući svi od bratje djeca. — a) bratić stricu, sinovac: Ni li mu stric mila h a on bratić ćemu? I. T. Mrnavić, osm. 78. Gundulić Franatica, denerala bratić vrli . . . s Turci s' rva . . . svoga dunda slijedeć svjeta. J. Kavačin 187. Vrančića viju Antona, Fausta i svoga š himb bratića. 94. Al govori Hrnetina Mujo: O bratiću, dijete Alile! Nar. pjes. vuk 3, 282. — b) bratić teci, bratanić: Sestra Ohozijina sakri Joasa svog bratića, sina Ohozijina. E. Pavić, ogled. 333. Hodi, sele, u selo na prelo, pak se fali u selu drugama da su tebe zabojele ruke ulajući nejaka bratića. Nar. pjes. vuk 1, 612. A Stojanu tetka govorila: o Stojane, moj mio bratiću! 3, 132. — c) bratići jedan drugome, sinovi dvaju brace, bratućiđe, ili sin jednoga brata bratić kćeri drugoga brata. osim rječnika naprijed spomenutijeh u kojima se tumaće na po se bratići, dolazi u tom značenu sinu jednoga pisca prošloga vijeka, koji prema sinovima dvaju brace naziva bratićima sina bratova i kćer nostrinu: Jakov jest ujac divice Marije, a divica Marija i Alfeo sin Jakova jesu bratići. A. Ka-

nižlić, utoć 481. — d) u posledjem će značenim biti što se i od mila govori kome god čeladetu kao brat: Bratiću moj! i Bratiću moj, svoj si mi! Nar. posl. vuk. 28. gdje Vuk napomine da se posto u vargovoru dodaje u Risnu. — 2. hyp. brat, bratac. u primorju hrvatskom. Srdačni bratići moji, ja san vaša sestra. Nar. prip. mikul. 20.

2. BRĂTICA, m. muško ime. hyp. Bratoslav. samo u Vukovu rječniku.

3. BRĂTICA, m. prezime, po ocu Bratovi (Bratoslavu). od XIV vijeka. Vladoje Bratić. Glasnik II. 12, 4. 27. Gorocvěti Bratić. 17. 85. Fračeško Bratić. Vuk, nar. pjes. 2, 661. F. Bratić. Schem. zagr. 1875. 227.

4. BRATIĆ, m. vidi vratić. u dva pisca našega vremena. b je postalo od v, koje je u vratić (ili može biti da nije dobro čuveno ili izgovoreno v), a će biti pogrjeska mjesto. riječ nije pouzdana. isporedi bratičina pod 2. Bratić, chrysanthemum tanacetum. Čas. čes. muz. 1832. 2, 47. chrysanthemum parthenium Pers. i tanacetum L. B. Šulek, im. 30.

BRĂTICAČI, Brăticeć, m. pl. ime selima: a) selo u Srbiji u okrugu kruševačkom. K. Jovanović, reč. 125. — b) selo u Bosni u okrugu mostarškom. Statist. 109.

BRATIJAKOVIĆ, m. prezime. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 50, 122 od imena koje samo ne dolazi u koje je postalo od imena Bratije, kao i Bratijan.

BRATIJAN, m. ime muško. od XIV vijeka, sada nije i običaju. Glasnik II. 12, 47. 99. S. Novakić, pom. 46. isporedi Bratije, od kojega je i postalo

BRATIJANOVIĆ, m. ime muško, po ocu Bratijanu. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 27. 102.

BRATIJE, m. ime muško. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 12. 8. Glasnik 15, 290. Daničić 3, 561. postani hyp. od Bratoslav, kao Milija od Milosav.

BRATIJENCI, brätjenćâ, m. pl. vidi kod bratjenac.

BRĂTIJENSTVO, n. vidi bratstvo. samo u jednoga pisca XVI vijeka. Imaju se skupiti svikoli od svetoga skupa ili ti bratijenstva. A. Guretić, roz. mar. 33.

BRATIL, m. ime muško, XIV vijeka. Mon. serb. 62. Daničić 1, 73. isporedi Bratilo.

BRATILO, m. ime muško. XIII i XIV vijeka. Mon. serb. 12. 63. Glasnik II. 12, 13. 24. 45. Daničić 1, 73. isporedi Bratil.

BRĂTIOVIĆ, m. 1. prezime, po ocu Bratilu. XIV vijeka. Glasnik 15, 290. 298. Daničić 3, 561. — 2. brdo u Bosni kod Kladňa. Glasnik 20, 283. 341. 22, 50.

BRĂTIM, m. 1. brat u kakom pobožnom društvu svijetskih ljudi, sodalis. vidi brat brat g. isporedi bratstvo, bratovština, bratimština, bratština. Od XVII vijeka, između rječnika u Mikačinu (bratimi, confratres, sodales 26. 27), u Belinu (confrate, uno della confraternita, sodalis 215b), u Bjelostijenčevu (sodalis, consodalis, confrater 29b), u Voltišijinu (mitbruder). u Stuličevu (sodalis). — Ovo je dug, na ki su držani bratimi i sestrime od rozarija. M. Alberti 528. Druzi ili bratimi od prisvetoga sakramenta. M. Bijanković 41. Bratimi skupivši se u svoje ekrivice. 141. Mnogo proštena mogu dobit bratimi razliki bratinstva. J. Filipović 3, 272. Koje (svijetnake i svijeće) bratimi nose u združenju sprovoda. A. d. Kosta, zak. 1, 199. Nastojmo ući u brastinu s. Josipa i tako čemo biti šegovi novi sinovi i bratimi od dobre

BRATIMIR

602

BRATINČEVÍ

smrti. J. Banovac, obit 88. Po prošćenju dopu-
sćenu bratimom prisvetoga rozarija. L. Terzić 39.
— 2. *pobratim*, quem fratrem appellamus. u *Bje-
lostijenčevu rječniku* (29ª) i sada u narodnom
gorovu. *isporedi* bratimstvo. Prije nego se dogo-
vorim sa svojim bratimom zmajem, ništa ti ne
umijem reči. Nar. prop. vuk. 216.

BRĂTIMÎR, m. ime muško, xiii vijeka. Mon. serb. 13. Daničić 1, 73. *isporedi* Bratomir.

BRĂTIMIȚI, brătimîm, impf. fratrem appel-
lare, moliti koga da bude brat (pobratim). *ispo-
redi* bratiti i pobratim. Od xv vijeka (vidi pod
II prvi primjer), između rječnika samo u Stuli-
ćevu i Vukovu.

I. *prelazno*: Ja sam tebe najpre bratimila, za št'
misi za bratstvo primio? Nar. pjes. vuk. 1, 599.
najviše u nevołi s molbom da bi tko učinjo što
kao brat, jer u nevoji najviše i postaju pobra-
timi. (s molbom je i u prednjem primjeru.) Bra-
timim te i jošte jedan put, nemoj mene vojsci
prokazati. Nar. pjes. vuk. 2, 276. Pak bratimi
kapišiju mlada: bogom brate, kapišija mladi,
otvori mi na tavnici vrata. 2, 96. često ima uza
se i instr. bogom (vidi i kod bog): On je mene
bogom bratimio: bogom brate, neznana delijo!
ne s'jeci me moje ruse glave. Nar. pjes. vuk.
2, 347. Sta ga vila bogom bratimiti: bogom brate,
 krajeviću Marko! višnim bogom i svetim Jova-
nom! daj me puštaj u planiniu živu. 2, 218. Ilija
me bogom bratimaše... da mi ovde noću pre-
noćimo: 4, 41. Svu držinu bogom bratimjaše:
bogom braco, mladi Crnogorci, nemoj koji pušku
opaliti. 4, 57. Batriću su muke dodijale, pa Os-
mana bogom bratimjaše: bogom brate, Corović
Osmane! pos'jeci me sabłom čemerlijom. Ogled.
sr. 8. tako močeći za što bratimi se i ptica, sunce,
drvo: Počeh slivica bratimit govore: budi mi
stražica sa večera do zore. M. Vetranić 2, 289.
Sila sam ga (gavrana) kumiti i bratimiti. Đ. Ba-
raković, vil. 199. Devojka je sunce bratimila. Nar.
pjes. vuk. 1, 219. Draga bratimi javor. Vuk, nar.
pjes. 1, 263.

II. *sa se*, kad čełade jedno drugo bratimi. od obiju može biti izrečeno i samo jedno: Jegda otko bratimit se. Konstantin fil. Starine 1, 34. oboje može biti izrečeno tijem što je glagol u množini: Kada sme sani pobratili o veselu danu Mitrovome, bratimili za zlo crnogorsko, da gonimo plijen crnogorski. Ogled. sr. 74. Mož' li znati, jes' li zapazio kada smo se, pobro, bratimili, bratimismo a ne izvršismo. Nar. pjes. vuk. 3, 216. Mož' li znati, jesi l'zapazio, kada smo se, pobro, bratimili? bratimismo s', a ne izvršismo. Hodi, pobro, n pitomu Župu da mi bracku našu izvršimo, da se, pobro, darujemo darom. 4, 89. Znaš li, Luka, kad se bratimlasmo, pa nemasmo da se darujemo; hodi k mene u pitomu Župu, za tebe sam dara nabavio. Pjev. crn. 213. Crnogorci se još bratime u crkvi i nešto im pop čita; a najposlije lube krst. Vuk, rječ. 512a. — oboje se izriče i tako da je jedno subjekat a drugo je u instr. s prijedlogom s: S takijem se Vilip ne bratimi. Nar. pjes. vuk. 2, 351. Bratimi se s pašom Ali-pašom. Nar. pjes. vuk. 5, 506.

BRĂTIMIȚLÊNE, n. appellatio fratris. *isporedi* bratimiti. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. u jednoj pjesmi bez l*. Hajde mene moru na zakuke na mirene i na bratimeše. Nar. pjes. vuk. 3, 211. Sve javno bratimłeše. M. Pavlinović, razg. 64.

BRĂTIMSKÎ, adj. fraternus, bratski, bratinski.
xvii i xviii vijeka. *isporedi* bratim, od kojega je i
postalo a koji se u toj riječi uzima za svakoga

čovjeka koji se iz lubevi zove brat. Likarija (zavisti) jest nastojati milošću bratinskoj. I. T. Mranić, ist. 170. Korist od bratimske milošće. A. Vitajić, ist. 476. Dužnost bratimske lubevi, koja je općena svima. Grgur iz Vareša 62. Dajući mu plaću radi bratimske lubevi. I. J. P. Lučić, isk. 11.

BRĂTIMSTVO, n. fraternitas, bratinstvo, bratstvo. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. a) sveza među pobratimima: Petar ize vince i šenicu, ... sveti Jovan kumstvo i bratinstvo. Nar. pjes. vuk. 2, 2. Primi mene, Stevo, za bratinstvo. 3, 311. — b) društvo crkvenoga reda (redovničko, kaludersko). *isporedi* bratstvo. Vała nam svu snagu uložiti da se u ovo bratimstvo (manastira franciškanskoga) prime plemići. P. Knežević, osm. 234.

BRATIMŠTINA, f. sodalitas, društvo pobožno
snjetskih ludi, koji jedan drugača zovu bratim
ili brat. *isporedi* bratinstina, bratovšina, brat-
stvo, bratština. Od xvijeka, između rječnika u
Belinu (215b), *Bjelostijenčevu i Stuličevu*. Mjesto
št š dolazi i šć kao što se po neškim krajevima go-
vori i u drugim rječima. Pre tijem glasovima
može m i otpasti (vidi u primjerima). Postašnem od
bratimski. — Sve bratišćine priporučuju se sve-
mot Hjerolimu. M. Marulić 289. Neka virni raz-
diluju dobra od bratimšćine. M. Bijanković 142.
Bratimštine svetipa Karla. J. Kavańši 324. Imati
če oblast biskupi pohoditi skupšćine koje mu
drago, i bratimšćine svitovnika. I. J. P. Lučić,
nar. 69. Zastavi bratimštinu dobre smrti. I. J. P.
Lučić, isk. 11. Od ministra generala ove bra-
tištine. P. Filipović, ist. 47. Da bude jedna skup-
ština i jedna bratština. 26.

1. BRĂTIN, m. ime muško. xiii vijeka. posta-
nem od Brata (Bratoslav). Mon. serb. 12. Daničić
1, 73. *isporedi* Bratinić.

2. BRĂTIN, adj. što pripada bráti. u Vukovu rječniku.

3. BRĂTIN, adj. fratris, bratov, bratni. od xv
vijeka, između rječnika samo u Stuličevu i Vu-
kovu. Brat mi jest i bratina oružija prošu. Arkiv
9, 138. Bješe zaklada bratina sina. M. Divković,
zlam. 10. Tudje joj se bratina duša kaba. M.
Divković, bes. 454. Po bratinoj smrti. P. Vite-
zović, kron. 45. Koji od bratine nenavidosti bi
ubijen. J. Matović 44. Nosi bratino zlameše. Nar.
pjes. bog. 275. Da naslede bratno mesto. Djelov.
prot. 75. Podi s bogom, ne obziri se na bratine
vrane koje. Nar. pjes. vuk. 1, 36. Volim biti mor-
skim ribam' rana neg' Vojina za nevoju luba,
neg' Vojinu, bratiniu krvniku. 1, 536. Dva je moja
brata izgubio i jaše mi koća bratinoga. Ogled.
sr. 59. Bajazit ponovi s Mlečići ugovor s bratina
straha. S. Łubiša, prip. 88.

4. BRĂTIN, adj. vidi Mratin, od čega je i po-
stalo promjenjujeno glasa m na b. Brat dan go-
vori se u Paštrovićima i oko Budve mjesto Mratin
dan. T. P. Orahovac. Jedno veče u božitne poste,
baš n oči bratin dana. S. Łubiša, prip. 90.

BRATINA, m. 1. ime muško. xiii vijeka. od
Brata (Bratoslav). Mon. serb. 12. Daničić 1, 73.
— 2. *selo u Hrvatskoj u podžupaniji jastrebar-
skoj*. Schem. zagr. 1875. 198. Pregled 37.

1. BRĂTINAC, brătînca, m. vidi kod bratjenac.

2. BRĂTINAC, brătînca, m. *selo u Srbiji u okrugu požarevačkom*. K. Jovanović, reč. 138.

BRĂTINAČKÎ, adj. što pripada selu Bra-
tincu. Bratinačka opština. K. Jovanović, reč. 138.

BRATINČEVIĆ, m. prezine. u naše vrijeme.
Schem. spal. 1862. 27.

BRATINŠTINA

604

BRATJENAC

ština, bratovština. Može biti dionik od svih onih
dobar, koja se čine u ovoj svojoj skupšćini od
ovoga bratinstva po svih stranah svita M. Jer-
ković 9. Ova i još mloga druga obilaba oprošteća
mogu dobiti navlastito oni koji su u bratinstvu
muke i smrti Isusove. Pisanica 72. Po biskupiji
bratinstva pouzdzali jeste. E. Pavić, ogled. V.
Vidi iz daleka gdi idaše jedan procesion od bra-
tinstva mrtvačkoga. D. Rapić 271. Od namisika
Isukrstovih potvrđene skupštine i bratinstva. A.
Kanižlić, bogo|ub. xv. Nastoji isprositi mrtvim u
ovo bratinstvo upisanim pokoj višći. 284. Mnogo
prošteća mogu dobit bratimi razliki bratinstva.
J. Filipović 3, 272. Sastavl|aše bratinstva imeno-
vana svetijeh ska r Jezusa i Marije. D. Mattei
227. S postav|jeńem neizbrojnijeh bratinstva pod
naro kom i imenot istoga ska r Jezusova. Štit. 5.
— f) srezom kakva je naprijed među braćkom po
rodu ili u drugom smislu mogu se kazati i oni
koji su u n|oj, t. j. braća u kom god smislu: Bra-
tinstvo vajmeh toj me ne poznava. M. Vetranić
1, 474. Bratinstvo lubeći. Anton Dalm., 1petr. 3, 8.
Lubeći svoje bratinstvo. J. Kavaņin 498. Niti su
z druge strane erežije izišle nego od onuda što
se misnik božni niti se jedan u crkvi do
vrimena božni i do vrimena sudac na mistu
Isukrstovu promišla, koga da po nauku božan-
stvenomu sve bratinstvo sluša, nitko no bi pro-
tiva skupu misnika što god maknuo. A. Bačvić
167. — g) osobitost kojom tko brat, sve čim je
tko brat. u pot smislu dolazi tko bratinstvo
kao tituo koji daje svećenik svećeniku. Bratinstvo
tvoje molimo. A. Kanižlić, kam. 397.

BRATINŠTINA, f. vidi bratimština. od xvii
vijeka, između rječnika samo u Stulićevu. mjesto
šp govi se po nekim krajevima 9. Koji imaju
pomju od bratinšćin. M. Bijanković 52. Koji uli-
zuju u bratinšćinu. 138. Po naredbi družbe i bra-
tinšćine istoga sv. rožarija. L. Terzić 218.

BRĂTIŃI, adj. vidi bratńi, brătin u naše vri-
jeme. Zem|a bratiņa na polak. Prot. šab. mag. 68.

BRĂTISLAV, m. ime muško. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 39. 113. dolazi i prošloga vijeka u jednoga pisca, ali o čovjeku predašnih vremena. Budimira cetinskoga i brata mu Bratislava. J. Kavaņin 230.

BRATISTVINA, f. vidi bratimština. u jednoga
pisca prošloga vijeka. biće postoalo od bratinstvo,
pa je m izbačeno pred stv. ispredi bratiština.
Koga pasom naše bratistvine pripasujem. L. Ter-
zić² 313.

BRATIŠ, m. ime muško. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 53. 125.

BRATIŠA, u jednom spomenikn, gdje se ne
može razpoznati je li ime selu ili čel|adetu. S. No-
vaković, pom. 126.

BRÁTIŠEVAC, Brátiševca, m. selo u Srbiji u
okrugu pirotskom. Sr. Nov. 1879. 175.

BRATIŠINCI, m. pl. selo u Srbiji u Mačvić
xiv vijeka. Daničić 1, 73.

BRATIŠKOVCI, Bratiškovác, m. pl. selo u
Dalmaciji blizu Skradina. Repert. 39.

BRATIŠTEVICA, f. neko mjesto kod sela Pa-
kiše blizu Prizrena xv vijeka. Iz rječ na Bra-
tištevicu. Glasnik 15, 281. Daničić 3, 561.

BRATIŠTINA, f. vidi bratimština.

BRATITE|E, m. gentium doctor, koji obrati
koga na vjeru, kao da je to izgubivši sprijeda
o u jednoga pisca prošloga vijeka. Poluvjerstva
progonike, dobrih kniga složite|e, ... Turak' bra-
tite|e. J. Kavaņin 374.

BRĂTITI, brătîm, impf. vidi bratimiti. od xvii
vijeka (vidi primjer D. Barakovića), između rječ-
nika u Bjelostijenčevu, Voltišijinu, Stulićevu i
Vukovu.

I. prelazno. objekat može biti i neizrečen: Svih
da kunim i da bratim, srcem lubeć sve u bogu.
J. Kavaņin 110. Da tuđeg oca ja oca zovem, da
tuđu majku ja majkom zovem, da bratim tuđu
braću i tuđe seje. Nar. pjes. vuk. živ. 315. O Tur-
čine, živ te bog ubio. bud me pjes što mi ženu
daješ? Nar. pjes. vuk. 2, 361. Koja brati, a koja
očimi. 4, 198. — najviše u nevoći s molbom da bi
tko učinjo što kao brat: Molju i brati, jeda te
utiši. D. Baraković, vil. 265. Ćinil bi .. molit i
bratiti. J. Armolušić vii. Dojde mu žena i dica,
ter plakaše i bratiše da bismo pisali vašemu go-
spodstvu. Starine 11, 150. Oni brati mlade no-
sioce: bogom braću mladi nosioci! spustite ga na
zem|cu čarnu. Nar. pjes. vuk. 1, 259. Ali na drum
ne smesе iziči, već iz gore bratiše Ivana: bogom
brate, Senkoviću Ivo! vrati nama dva koła vitezе.
3, 400. Bogom brati do voga pobratima: čija li je
grana od bisera? 1, 247. Brato sam bega Radul-
bega, da mi braću pusti iz tamnice. Nar. pjes.
petr. ep. 2, 611. — i životiņu brati čel|ade: Stence
pitá, kuške brati (bogatac). J. Kavaņin 48. A kad
koze dođu blizu, .. brati koze izpod klade što
ikada lipše znade: braćo mila, .. ne gubite svoga
roba. V. Došen 123.

II. sa se, kad čel|ade jedno drugo brati: Toma,
ki se s Turci brati. J. Kavaņin 251. Ko se j' bio,
sad bi se bratio. Osvet. 3, 160.

BRÁTIVÔJ, Brátivoja, m. ime muško. XIV vi-
jeka. Glasnik II. 12, 51. 53. sada bi bilo Brátivoje.

BRÁTIVOJEVIĆ, m. prezime po ocu Brativoju.
XIV vijeka. Glasnik II. 12, 80. Glasnik 15, 297.
Daničić 3, 560.

BRATJEN, m. ime muško. XIII i XIV vijeka.
postaviem od Brata (Bratoslav). -je- je po sadaš-
nem južnom govoru mjesto staroga ê, mjesto ko-
jega dolazi i e, i to prije nego ê. Bratenš. Mon.
serb. 12. Glasnik II. 12, 35. 58. Daničić 1, 72.
Bratěnn. Glasnik II. 12, 42. 109. 129.

BRÁTJENAC, brátijenca, m. 1. frater. upravo
hyp. brat. Akcenat kakje i je u gen. taki ostaje u
svijem oblicima, samo se mijena u gen. pl.: brá-
tjenčâc, po sadašnem je južnom govoru -je- i -ije-
od staroga ê, te je mjesto -je- u istočnom govoru-
eg-, u zapadnom -i-, a mjesto -ije- u istočnom ê,
u zapadnom î. u južnom govoru -tje- glasi po
někim krajevoima i -če-, koje prelazi i u druge
oblike mjesto -tije- (vidi daše). — Dolazi od XIV
vijeka, između rječnika u Mika|inu (,bratinci,
Blizanci, fratres gemelli'), u Stulićevu (ko je Ma-
ka|inu), u Vukovu (bratijenci, bratenci, fratres),
U Daničićevu (frater). — a) o pravom bratu (kao
brat pod a.). u nekim primjerima nije značne
sa svijem jasno, ali se ni drugo nikakvo ne može
opaziti, a ima i takih u kojima ne može biti
sumie. Dva bratenca. Mon. serb. 563. Tryje bra-
těnči. 565. Bratenci, koji su zajedno u jednoj
kušti, ašte ihš kto pozove na domu, koji priideti
od nihiš, tzi za otpira; ašte li ga obrěte na ca-
revu dvoru ili sudijinu, da priideti i rečetš dati
cu brata starêjega na sudš, da ga dastš, a sile
da mu něstipotpirati. Zakon duš. 34. Tremi bra-
těncem, Grłguru i meně i despotu Lazaru. Mon.
serb. 478. Listi bihu dani tiju bratincu. Mon. croat.
116. Udržaše načelstv tri bratenci: Ugleša i
Vlškašini i Gojko. Łetop. Šaf. 72. Od dviju bra-
tjenaca (o kojima se naprijed veli da su dva
brata). Zbor. 92b. Kim ludem bihu gospoda tri
bratinci, ki bihu sinovi kraja Sviholada. Łetop.

BRATJENOVIĆ

605

dukљ. črnč. 2. Razsrdiše se na ova bratina. Bernardin 28. mat. 20, 24. Poče knez izudivati se za blago onih dviju bratinac. F. Vrančić, živ. 28. Trijema bratijencom jedan čovjek sve koliko uze M. Divković, zlam. 436. Ostali bratinci ćnegovi pomriše. Đ. Baraković, vil. 8. Jer ne smije od tri bratijenca, bratijenca, tri Mrnавčevića. Nar. pjes. vuk. 2, 190. U veliku kuću Dizdarića među mili devet bratenaca. 2, 375. — b) o čovjeku koji pripada u kako pobožno društvo, kao brat pod gg, bb.: Prvi idu bratinci јudi svitovni, ako su od koji god bratje, pa fratri. B. Kašić, rit. 143. — c) svećenik naziva sebe bratijencem drugomu svećeniku: Tvoje milosti... prijubeznivi bratinac. I. Zanotti, ned. priš. 4. — d) o svakom čovjeku, kao brat pod h.: Ča godire ste učinili jednomu od ovih mojih bratinac. Bernardin 17b. mat. 25, 40. — e) sa -če-mjesto-tije po ćekim krajevima južnoga govora: Do ćeg sjedi sve devet sinova, progovara devet braćenaca. Nar. pjes. petr. 2, 443. iz oblika u kojima je -če-mjesto-tije prelazi i u one u kojima je -tije: Dva braćenca Dva Simovića. Oglad. sr. 382. — f) mjesto-tije-i-tijedolazi u pjesmama i -či, tako promijeneno prema riječi braća: Ti imadeš devet mili brata, ti podvedi devet braćinaca. Nar. pjes. vuk. 4, 15. — 2. brat od strica, bratućed, ali s promjenom glasova tje na ti: brātinac, brātīna. samo u Vukovu rječniku. ali riječ sama sobom ne će biti toga značeņa, nego kako se bratućed naziva bratom (vidi brat pod b.), tako se nazira i ovom rječju, koja kako je spomenuto nije ništa drugo nego hyp. brat.

BRATJENOVIĆ, m. prezime po ocu Bratjenu. XIV vijeka. Brzota Braténović. Glasnik 15, 298. Daničić 3, 562.

1. BRÁTKO, m. hyp. brat. u jednoga pisca prošloga vijeka u riječima koje govori drugi Slovenin, i u naše vrijeme u pjesmi među riječima koje govori Rus; između rječnika samo u Vukovu, gdje se dodaje: „ovo se ovako pjeva misleći da bi ovako Moskov kazao. — Zalud više i naški se ući: bratko vojak! pro panoha boja! pusti živit'. Š. Stefanac 40. Al' ne daše moskovska gospoda: nemoj, bratko, Crnojević Savo. Nar. pjes. vuk. 3, 566. — vidi kod bratkovina.

2. BRÁTKO, m. ime muško. hyp. Brata (Bratoslav). xiv i xv vijeka. Glasnik II. 12, 4. 6. 21. 22. Bratisko Klaščićs. Glasnik 23, 51. griješkom Vladko Klaštić. Mon. serb. 248. — isporedi Bratković.

BRÁTKOV, adj. što pripada Bratku. Do níve Bratskove. Mon. serb. 123. Daničić 1, 76.

BRÁTKOVAC, Brátkovca, m. selo u Hrratskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj. mještani govore kajkavski: Bratkovese. Schem. zagr. 1875. 106. Pregled 55.

BRÁTKOVIĆ, m. prezime po ocu Bratku. od XIV vijeka. Glasnik II. 12, 26. 36. Mon. croat. 82. Sr. Nov. 1879. 88. 1880. 1377.

BRÁTKOVINA, f. uvae genus, nekako bijelo grozde. od XVII vijeka, između rječnika samo u Vukovu (gdje se tumači kako je stavljeno, i napomine da se tako zove u Risnn). Ti me ne pretiliš inijem neg bratkovinom (griješkom naštampano, bratko, vinom') i smokvami. M. Držić 290. i u Dalmaciji se tako zove neko bijelo grozde. B. Šulek, im. 30.

BRÁTLEVO, n. selo u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović, reč. 155. M. Đ. Milićević, srb. 621.

BRATOŁUBAN

BRÁTLEVSKÎ, adj. što pripada selu Bratlevu. Bratlevska opština. K. Jovanović, reč. 155.

BRÁTMILOVCI, Brátmilovác, m. pl. selo u Srbiji u okrugu niškom. mještani govore acc. i za Nomi.. Bratmilovce. Sr. Nov. 1879. 175. od imena Bratmil, koje samo ne dolazi. isporedi Bratomil.

BRÁTMĪR, m. ime muško. XIII vijeka. Mon. serb. 12. Daničić 1, 76. isporedi Bratomir.

BRATNIČAN, bratnična, m. sinovac. riječ vrlo nepouzdana; može biti pogrješka mjesto bratanić. Radoslavu, bratniču s. Savi. Glasnik 10, 259. Daničić 1, 76.

BRATNIK, m. brat. samo u Stuličevu rječniku. riječ vrlo nepouzdana. u drugom izdanu Barakovićeve vile ima bratnici, ali štamparskom griješkom mjesto bratinci, koje je u starijem izdanu. vidi kod bratjenac.

BRATŇAK, m. ime muško, XIV vijeka; ali će biti pogrješka mjesto Bratjak. isporedi Bratjaković. Glasnik 15, 254. Daničić 3, 561.

BRÁTŇEV, adj. fratris, brator. isporedi bratni, od čega je i postoal, u naše vrijeme. Vodila je Jelka dva koja na vodu, jednog bratnevoga, drugog vojnovoga. Nar. pjes. vila 1867. 63.

BRÁTŇÎ, adj. fratris, fratrenus. XIII i XIV vijeka. između rječnika samo u Daničićevu. u rečeno su vrijeme bili i nominalni oblici. a) brator: Cuoje ježe sntvori o prěstavleniji bratu svojego, i kako povelě anłgelu doždaći jego sđ dušiju bratšneju. Domentijan 257. — b) bratski, bratsinski: Jakože roji pčel dělajuts sšty nedovšny, tako i įubove bratšna carštvbo božije. Danilo 72. Bratšeje jedinštvto Domentijan 8.

BRÁTO, m. hyp. brat. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. akcenat se mijeňa u voc: bráto. isporedi brata, od koga se u voc. ne razlikuje. govori se ne samo pravom bratu nego i drugome ko se od mila zove brat (vidi kod brat). Dragi brato, delijel odneznana! Nar. pjes. vuk. 2, 418. Kad devojka to čuje, ona brže boja potřci za proscima i stignušvi ih reče jednome: molim te, brato, igla mi je u toj košući što ti je mati moja dala, nego dajde košułu da je nadem. Vuk, nar. posl. 179.

BRATODRAŽIĆ, m. prezime. XIV vijeka. Monjaš Bratodražićs. Glasnik II. 12, 16. 84. postaćem će biti od imena Bratodrag, koje se ne dolazi.

BRATOHNA, m. ime muško. XIII i XIV vijeka. Mon. serb. 12. Glasnik II. 12, 6. 73. Daničić 1, 75. postaćem hyp. od Bratoslav.

BRÁTOJE, m. ime muško. od XIV vijeka. sada nije u običaju. Glasnik II. 12, 11. 20. 57. Glasnik 15, 290. S. Novaković, pom. 46. Daničić 3, 501.

BRÁTOJEVIĆ, m. prezime po ocu Bratoju. xv vijeka. Spom. sr. 1, 136. Daničić 1, 75.

1. BRATOŁUB, m. ime muško. XIV vijeka. Mon. serb. 60. Glasnik II. 12, 35. 38. Daničić 1, 74.

2. BRATOŁUB, adj. fratris amans. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načinjo od bratoluban, koje vidi.

BRATOŁUBAC, bratolúpca, m. fratris amans. od XVII vijeka, između rječnika samo u Stuličevu i Daničićevu. — akcenat se mijeňa u voc.: bratolúpče, i u gen. pl. bratolúbácá. — pred c i č mijeňa se b na p, ali pišu i bez te promjene. Josifu drug bratolúbcu. Glasnik 32, 262.

BRATOŁUBAN, bratolúbna, adj. fratris amans. prošloga vijeka. u jednoga pisca (ima i u Stuličevu rječniku, ali iz brevijara). Među onim bratolubnim narodom. D. Obradović, sov. 61.

BRATOÚBAZNO

606

BRATOUBIJCA

BRATOÚBAZNO, *avr. fraterne*. xiv *vijeka u jednoga pisca i u Daničićevu rječniku* (1, 74). Ašte bratołubzno sčtvorb ostaviši mene. Domenjatnja 14.

BRATOÚBILAC, bratołubioca, m. fratris amans. *samo u Stulićevu rječniku* (,bratołubiec*). bez sumne načineno za rječnik. u *siju ima i bratołubite*, iz brevijara, i bratołubite* [jica, od toga načinena.

BRATOÚBIV, *adj. fratris amans. u naše vrijeme*. Budite svi ... bratołubivi. Vuk, 1petr. 3, 8.

BRATOÚBŁE, n. fraterna caritas. XIII i XIV *vijeka i u naše vrijeme, između rječnika samo u Daničićevu* (ima i u Stulićevu ,bratołubje*, ali iz misala). *isprva je mjesto -bje na kraju bilo -bije*. Vs bratołubiji *lubovi*. Domenijana 21. Za sluzi bratołubija. 94. Milostivnoje bratołubijem sčtvoriti. Domenjatnja 198. Za bratołubje ne trebujete da vam se piše. Vuk, 1sol. 4, 9. Da pokazete... u pobožnosti bratołubje. Vuk, 2petr. 4, 7.

BRATOÚBOVNIK, m. fratris amans. *samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno*.

BRATOÚBOVSTVO, n. vidi bratołubje. *samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno*.

BRATOÚPSTVO, n. fraterna caritas, bratołubje. *prošloga vijeka u jednoga pisca i u Stulićevu rječniku* (,bratołubstvo*). *pred sječi p mješto b, koje i pišu*. Nenavidost protivna bratołubstvu (,griješkom, ,bratułubstvu*). T. Ivanović 11.

BRATOMIL, m. *ime muško*. xiv *vijeka*. Glasnik II. 12, 20. 51. *isporedi Bratmilove*.

BRATOMILIĆ, m. *prezime po ocu Bratomila*. xiv *vijeka*. Glasnik II. 12, 132. Mon. serb. 97.

BRÁTÓMÍR, m. *ime muško*. xiv *vijeka*. Mon. serb. 59. Daničić 1, 74. *isporedi Bratmir*.

BRATOMÓRAC, bratomórea, m. fratricida. *isporedi bratooubijca*. *samo u Jambrešićevu rječniku* (kajkavski, *bratomorec*). *Akcenat se mijenja u voc.*: brătomörce, i u gen. pl.: bratămörâcă.

BRATOMORICA, f. fratricida. *samo u Jambrešićevu rječniku* (1, 320a). *Akcenat ostaje, samo su još oba zadnja sloga duga u gen pl.. bratomorica*, a *samo zaduj u gen. i instr. sing.: bratomoricê, bratomoricôm*.

BRATOMÓRSTVO, n. fratricidium. *samo u Bjelostijenčevu rječniku* (1, 581b). *isporedi bratoobujoštvo*.

BRATONOŽIĆ, m. *vidi Bratonožići*.

BRATONOŽIĆI, Bratonožićâ, m. pl. pleme u Crnoj Gori u Brdima. Od xvii *vijeka, između rječnika samo u Vukovu*. -nož- će biti promijeneno -neg-; *isporedi Bratoņeg*. Plemenata Vasoviće, Bratonožiće. Glasnik 25, 44. Spom. bud. glasn. II. 3, 7. Crne Gore i Bjelovlavića, lonna Kuća i Bratonožića. Nar. pjes. vuk. 2, 530. Otdoše uz Bratonožiće. Pjev. crn. 12. u pjesmama i sing. *Bratonožić: Treću Ivan sitnu knigu piše lomnu Kuču i Bratonožiću*. Nar. pjes. vuk. 2, 534.

1. BRÁTOŇA, m. *ime muško*. hyp. Bratoslav. XIV i xv *vijeka, Bratona*. Stat. krć. ark. 2, 286. 293. u spomeniku latinski pisanu dolazi i početkom XIII *vijeka*. Metam Bratogne e supra dicti Bogedan. Mon. ep. zagr. 1, 12.

2. BRÁTOŇA, f. planina kod sela Homorana između Prilipa i Velesa. XIV *vijeka*. Planinu Bratónu. Glasnik 11, 134. Daničić 1, 74.

BRATOŇEG, m. *ime muško*. XIII i XIV *vijeka*. *druga je pola* -neg po sadašnem južnom govoru od staroga -nég, od korijena od koga je *nega*vati. Bratonêgъ. Mon. serb. 12. Glasnik II. 12, 52.

BRÁTOŇINO, n. *neko mjesto* xiv *vijeka u Suhogrlu blizu* I'rizrena. Putъ, koj grede odš Rudnik u Bratoňino i do brega bańške zemle. Mon. serb. 123. Daničić 1, 74.

BRATOŘAD, m. *ime muško*. XI *vijeka. u spomeniku latinski pisann*. Filius Bratoradi. F. Rački, doc. 151.

BRATOSALIĆ, m. *prezime po ocu Bratoslavu*. XIV *vijeka. iza s ispalo je l*, a *pred į ispalo v. isporедi Bratoslaji*. Spom. sr. 2, 113. Daničić 1, 74.

BRATOSIN, m. *ime muško*. XIII *vijeka*. Mon. serb. 60. Daničić 1, 74.

BRATOSINOVSKI, adj. što pripada Bratosinu. u jednom spomeniku XIV *vijeka*. Bratosinovinskih topils. Glasnik 24, 240.

BRATOSLAŁ, adj. što pripada Bratoslavu. XIV *vijeka. pred į ispalo je v. Mati Bratosła*. Glasnik 15, 305. Grobъ Bratosłaъ. 305. Daničić 3, 561.

BRATOSLAŁIĆ, m. *prezime po ocu Bratoslavu*. XIV *vijeka. pred į ispalo je v. isporedi Bratoslaji*. Mon. serb. 97. Glasnik II. 12, 8. 9. 12. Glasnik 15, 298. Daničić 1, 75. 3, 561.

BRÁTOSLAV, m. *ime muško*. XIII i XIV *vijeka*. Mon. serb. 12. 34. 54. Glasnik II. 12, 4. 13. 17. Daničić 1, 74. 3, 561.

BRATOSLAVIĆ, m. *prezime*. XIV *vijeka*. Glasnik II. 12, 99. ali će biti kakke a pogrješka, jer je isti čorček u drugom mjestu zapisan prežimenom Bratoslajićъ. Glasnik II. 12, 47.

BRATOSPODOBŁENE, n. exaequatio fraterna. u jednoga pisca xiv *vijeka, a tada je završetak bio*; između rječnika samo u Daničićevu. Vspominaje jemu bratospodbělenje. Domenijanb 107.

BRATOŠ, m. *ime muško, hyp*. Bratoslav. XIV *vijeka i postije*. sada nije u običaju Glasnik II. 12, 11. 14. 15. Glasnik 15, 290. Spom. sr. 1, 79. S. Novaković, pom. 46. Daničić 1, 75. 3, 561. - 2. *prezime plemcu* u Konavlima kod Dubrovniku: Bratoši. V. Bogišić, zbor. 16. akcenat je: Bratoš, Bratosa, s *promijenom u gen. pl.*: Bratôsâ. L. Zore.

BRATOŠEV, adj. što pripada Bratosu: Bratosevъ pristavъ. Spom. sr. 1, 79. Daničić 1, 75.

BRÁTOTA, m. *ime muško, hyp*. Bratoslav. XIV *vijeka*. Glasnik II. 12, 17. 99.

BRATOTEG, m. *ime muško*. XIV *vijeka*. Glasnik 15, 291. Daničić 1, 561.

BRÁTOTIN DÓ, Brătotina Dôla, m. *selo blizu Dećana*. XIV *vijeka*. Na Bratotině dolě. Glasnik II. 12, 13. Na Bratotině dolě. 15.

BRATOTVOREÑE, n. bratimłene, fratris conciliatio. XIII i XIV *vijeka u knigama u kojima je jezjk erkećni, te i završetak glasi -nije; između rječnika samo u Daničićevu*. *isporedi brat i braća*. Popravъ jevanßgelskoje bratotvorenije. Domenijana 206. Bratotvorenije prěobiděvъ. Domenijanb 107.

BRATOTVORSTVO, n. bratimłene, fratris conciliatio. XIV ili XVI *vijeka*. Cins bratotvorstvu. Starine 10, 275.

BRATOUBIJAC, bratooubijca, m. fratricida. XIV *vijeka, između rječnika samo u Daničićevu*. Da serbъ přičtenъ... Kainu bratoubijuč. Mon. serb. 100. Glasnik II. 12, 66. 137. *isporedi bratooubijca*.

BRATOUBIJCA, m. fratricida, ubilac brata svoga, brato ubojica (vidi kod bratov). XVII *vijeka i naše vrijeme u jednoga pisca, između rječnika samo u Stulićevu* (ali iz brevijara: ,brato-

BRATOUBOJSTVO

607

BRATSKI

ubica'). j pred č može i otpasti. Kainč brato-
ubijca. Glasnik 32, 262. Čamao na toj galiji neki
bratoubica. S. Ľubiša, prip. 65.

BRATOUBOJSTVO, n. fratricidium, bratovo
ubojstvo (vidi kod bratov). od prošloga vijeka,
između rječnika samo u Stuličevu. Bratoubojstvo
bog grusti. J. Kavaņin 251. Da počme brato-
ubojstvom. M. Pavlinović, razg. 10. isporedi bra-
tomorstvo.

BRATOUMORAC, bratoumorca, m. fratricida.
samo u Bjelostijenčevu rječniku (kajkavski ,bra-
tovmorec' 1, 581b). isporedi bratomorac i brato-
ubija.

BRATOUMOREÑE, n. fratricidium. samo u
Bjelostijenčevu rječniku (kajkavski ,bratovmore-
nje' 1, 581b). isporedi bratomorstvo.

BRATOUMORICA, f. fratricida. samo u Bje-
lostijenčevu rječniku (kajkavski ,bratovmorica':
1, 581b). isporedi bratomorica.

BRÁTOV, adj. fratris. isporedi brătin, bratni,
bratnev. od XVI vijeka, između rječnika u Mika-
linu (26b), Bjelostijenčevu, Jambrešićevu, Stuli-
cevu i Vukovu. Da ruke omastim bratovo u krvi.
M. Bunić 72. U bratovu kuću podje na stan. B.
Kašić, ign. 49. Bratova dva sina. I. Ivaušićević
382. Kći bratova. Mikała 26b. Rasrěbu bratovu
susrite. A. d. Bella, razgov. 152. Vara rasrdne
suproć bratovu sagrišenju. 186. Sabraviš očine i
bratove kosti. E. Pavić, ogled. 457. Ukloniti se od
šrčbe i nenavidosti bratove (griješkom ,bra-
teve'). 63. Bratov sin, kći. M. Dobretić 549. I
daj meni bratovo zlameće, što je bratac po vojsci
nosio. Nar. pjes. bog. 275. I obuče bratova a'jine.
Nar. pjes. vuk. 1, 544. Kał ugleda bratova do-
gina. Nar. pjes. juk. 151. Za svog mača bratova
priveza. Nar. pjes. petr. 2, 52. Bratov sin; bra-
tova kći. Vuk, rječ. 40a. Dođe troje nih ili pe-
toro, brat i sestra i koje bratovo dijete. Vuk, živ.
322. — ubojstvo u kom brat brata ubije, naziva
se bratovo: Ubojstvo bratovo, fratricidium. Mi-
kała 707b. Koji (Kajin) za bratomim ubojstvom
na samo trepteće od lista pripada se. A. d. Bella,
ravna. 16. Komu se posli ubojstva bratova či-
haše vidit nad glavom mač osvetiteł negove opa-
čine. Turl. blago 2, 126. — ubojica, koji ubije
svoga brata, naziva se bratov: Ubojica brata.
Mikała 707a. Bratov ubojica. Đ. Baraković, jar. 14.

BRÁTOVAC, Brátóvca, m. selo u Slavoniji u
podžupaniji osječkoj. Schem. zagr. 1875. 146.

BRÁTOVÁN, m. ime muško xiv vijeka. Glas-
nik II. 12, 5. 27. 31. 32. 35. u spomeniku latinski
pisanu dolazi i xiii vijeka. Mon. ep. zagr. 1, 72.
postojan hyp. od Bratoslav (kao Milovan, Ne-
govan, Radovan).

BRATOVÁNCI, Bratôvânâcâ, m. pl. selo u Hr-
vatskoj u podžupaniji karlovačkoj. Schem. zagr.
1875. 93. Pregled 27.

BRATOVANIĆ, m. prezime, po ocu Bratovanu.
xiv vijeka. Glasnik II. 12, 38. 107.

BRATOVČIĆI, m. pl. selo u Hercegovini u
okrugu mostarskom. Statist. 112.

BRATOVIN, m. ime muško. xiv vijeka. samo
na jednom mjestu. može biti pogrješka mjesto Bra-
tovan. Glasnik II. 12, 94.

BRATÓVLEV, adj. vidi bratov. govor se i
Bačkoj. B. Mušićki. isporedi bratovji.

BRATÓVLÎ, adj. vidi bratov. u ugarskih Hr-
vata. isporedi bratovjeł. Z bratovłega groba roz-
marin je vzrasal. Jačke 151.

BRATOVSKI VRH, m. dva sela u Hrvatskoj

u podžupaniji krapinsko-topliškoj, jedno kod
Klanca. Schem. zagr. 1875. 101. Pregled 56. a
drugo kod Krałerca. Schem. zagr. 1875. 103.

BRATÓVŠTINA, f. fraternitas, bratstvo. Po-
stańem od adj. bratovski. mjesto -št - po někim se
krajecima govor i šć, čemu može š stajeći među
v i č otpasti te ostaje samo č (u kajkavaca č).
— Dolazi od XVI vijeka, između rječnika u Bje-
lostijenčevu (bratovčina), u Voltijijunu (bratov-
čina), i u Stuličevu (bratovčina' iz Habdeličeva
rječnika, u kom je ,bratovchina', pa je ch uzeto
za č). — a) bratstvo u značenju raširenom na sve
one koji žive kao braća. sa šć mjesto št: Da bu-
demo va nebeskom narodu i plenenu, va bra-
tovšćini i v tovarostvi, u koj jest Isus, diva Ma-
rija, svi božiji sveti. Postila 1562. 47b. — b) po-
božno društvo svjetskih žudi koji jedan drugoga
zovu bratom. isporedi bratištna, bratinstvo pod
e, bratstvo. sa č mjesto šć: Kapelan koje se hoče
bratovčine ne može na svojo voju učiniti prosi-
sion. I. Krajić 71. Samovladalcu bratovčin i pri-
povidaocu. I. u jednoga se pisca ne razlikuje č
i — Molić kojim se bogojułna duša Isukrste
... veće puta može darovati, navlastito pako onda
kada se podaje u bratovčinu muke i smrti ně-
gove. Pisanica 95. Odlučujem da u bratovčini
muke i smrti tvoje pod križa tvoga zastavom
hoću do smrti moje bogojułno i virno živjeti. 96.

BRÁT-REGEMÊNTA, f.ripovijeda se da su
ovako za Napoleonova vremena Francuzi zvali
naše graničare, koji su pod nima bili, što su često
snušali od nih riječ brat, n p. odi brate; zima
brate'. Vuk, rječ. 40b.

BRÁTSKÎ, adj. fraternus. isporedi bratinski.
od xiii vijeka (vidi pod e. primjer se. Save), iz-
među rječnika u Mikałiju (samo adv.), u Beliniu
(328b), Bjelostijenčevu (29b), Stuličevu, Vukovu i
Dančićevu. — t pred s može isparti, te něki pišu
braski; može se t sa s sastaviti u c, te něki pišu
braski. — a) što pravove braci (rođenaj ili tako
u rodu da se zovu braća) ili kome god između
nih pripada (u pravom smislu, ili od nih dolazi,
nima se pristoji, nima je namijeneno, nih se tiče):
Proroku hvaleštu јубови bratskuju, i glagojuštu:
se koš krasno ježe žiti bratoma zvět kupě. Da-
nilo 72. Bracka mjera to je sve staro; je ně što
novo? M. Držić 342. Česar posla Masima u Klau-
dija brata, da od něga ispita... Začuci se Ma-
simo i ne reče riječ. Mało posli bracka јубav
pridobivši ga upita plačući. B. Kašić, per. 111.
Primi ju... za dar vikoviti naše bratske јубavi.
I. T. Mrnavić, osm. 12. Kad to začu Jakšiću Šće-
pane, on se javi Mitru bratu svome, .. ru šire,
u lica se јube i za bratsko pitaju se zdravlje.
Nar. pjes. vuk. 2, 632. I bracke je krvi ožednio.
Grdne treske povrhn јеšкопоја! dva brata bore
okvo kjere. P. Petrović, vijen. 27. — ubojstvo u
kom tko ubije svoga brata naziva se bratsko:
Ubojstvo brasko. A. d. Kosta, zak. 1, 147. — za-
kletva bratom naziva se bratska: Ostade mi sa-
morana majka i sestrica bez bratske zakletve.
Nar. pjes. vuk. 4, 20. — b) što drugima koji se
zoru braća ili kome god između nih pripada
(onako kako je rečeno pod a): U јубavi i dra-
gosti bratskoj. Š. Budinić, ispr. 12. Radi bratske
koristi. A. Georgiceo, nasl. 39. Ča može bratsko
dobrehtinje omaliti. P. Radovčić, nac. 428. Niko
vam nije suprotivan vašoj brackoj јубavi. Bud.
spom. glasn. II. 3, 152. Da ne skasi nego izrani
bratski govor sreće tvoje. J. Kavaņin. 1. Vaša ispu-
niti svaka i naknaditi štete po pravdi crkvenoj
i braskoj. J. Banovac, razg. 55. Biskupi pozdrav-
jali bi se s celovom braskim i јubeznivim. A. d.

BRAV

611

BRAVARČIĆ

282. Ako se najde prosti pas, tađa na svojo volno je ubiti bravi dvizi gospodaru čigovi je pas. 286. Tuj voli kasahu, tuj bravi potiču, patiri zviždahu za nimi i viču. M. Marulić 12. Da brava zakole, ne bi ostal veći (bišć). H. Lucić 255. Brav jedan vas kolik od zlata, poglavit i vrijedan spravljen je van vrata. F. Lukarević 252. Brav i volovine na zadarskoj placu i divje lovine nošahu. Đ. Baraković, vil. 45. Stah više kako spet četveronogi brav. 286. Vuci meu bravi. Đ. Baraković, jar. 18. Koji češlad svudi koљu kako brava. J. Armolušić 24. Brav uškoplen, škopac, vervex. Mikača 27a. Ne u telesnom posvetilišću on prima nasladenje ni u telićih ni u volih ni n bravih ni u ovcah. A. Vitajić, ist. 151. Bravi su ovči ođiveni (induti sunt arietes ovium). 190. Grăd pobi stabla i brave. K. Mağarović 48. Trijes volova i trijes brava. Besjede kr. 97. Kraji Ciro držaše u velikoj cini idola imenom Bela, komu se svaki dan prikazivaše dvanaesta vrča brašna šenična, četrdeset brava ovcijih. A. Kačić, korab. 301. Jedan koć vaљa više nego desetero brava. M. Dobretić 227. Oba živa oderao brava. Nar. pjes. vuk. 3, 287. Osamdeset i osam torina, u svakoj je po hiljadu brava. 4, 45. Pa ga zakla kako živa brava. Nar. pjes. vuk. 206. Bila je kuća zadružna i silna i bijesna, pa je živku često brave klala i na sramotu otimala, Vuk, nar. pjes. 4, 93. Na vodu je jelen dołazlo, i Komnena ga nis pušku pogleda, a sam sobom te je besjedio: fala bogu, fala istinome! divna brava ođe za hajduka! Pjev. crn. 48. Ko umre u mrsan dan, koљe mu se 'dušni brav': ovan, ovan ili goveče. Na nekim mestima dušni brav ne sme biti vran ovan ili ovca, a koza i jarac nikako. M. Đ. Milićević, živ. 1, 122. Taj brav ('dušni ili podušni') vaљa da bude muškome muški a ženskome ženski. 128. — češladeti koje radi što bez pameti reče se da je brav ili kao brav: Tko je neumić, ni človik nego brav. M. Marulić 138. Tijelo što služi ter žive u zlobi, s bogom se razdruži a rob je hudobi. Ter pravo rijet mogu, taj človik da je brav. M. Vetranić 1, 141. Ostah sam kako brav u gorje čuteći јuven plam, u meni ki gori; iz vrata pak od dvor sam ti ja izadoh, nu kako taj mramor studen se ja nađoh, i osta mene van pritužna moja svijes, ko sasma što je pjan. 2, 347. Napasti, podi tja i jesam li brav jedan? kuda ti podoh ja ostavish rod i stan? N. Našežović 1, 235. Blujahomo kako bravi, neznajuci te, bože pravi! P. Hektorović 151. — b) po 'nekim se krajevima (u Bačkoj i Banatu i po Slavoniji) zaboravja provo značeneće te se govori o vepru uštrojenu, porcus castratus. Vuk, rječ. 39a. isporedi bravac pod 2. A brav meni kaže: evo ima tri godine dana kako žira ja vidio nisam. Nar. pjes. srem. 69.

2. BRAV, f. 'neka mjera za zemlu. samo u jednom spomeniku xv vijeka. riječ će biti tuđa, može biti u svezi sa sr. lat. braccia (također mjera za zemlu), koja je mogla doći gdjegod promiješena. — Da vsaki ki je sprosil ali ki sprosi obćini rečenom zarom zemlje za sajenje, da mozi saditi a ne mozi vgraditi veće od tri bravi netežane zemlje;... a ki bi va to zašel, da plati tri cekina zlata, a vsaki da mozi to razgrabit i pasti vnutri, ča je već od tri bravi. Stat. krč. ark. 5, 291.

BRĂVA, f. claustrum. isporedi zaklop, zavor, ključanica, ključenica. Od xv u vijeka, između rječenika u Mikałinu, Belinu (670b), Bjelostijenčevu, Voltišjinu, Stuličevu i Vukovu. — Akcenat se mijeňa samo u gen. pl.: brâvâ, a samo je i zadni

slog dug u gen. i instr. sing.: brâvê, brâvôm. — Postačem će biti od kor. bhar, držati, čuvati. — Sva vrata i sve brave otvaraju. M. Vetranić 1, 19. Ključi i brave s gozdenijem zapori. 2, 201. U mene je ključ od brave. M. Držić 165. Dignuti bravu, seram refigere. Mikača 27a. Utvrđena bravom i ključem. B. Kašić, rit. 8. Er je on pokrijepio tvojijev tvrdijeh vrata brave. I. Akvilini 101. Cuh gdje škripju od tamnice brave jako utvrđene. I. Kanavelić, iv. 455. Sve te brave i zatvori, svojom snagom sve obori. S. Margitić, ispov. 189. Odnese ji zajedno s razbijenima bravama i ključanicama. E. Pavić, ogled. 203. Ključ, ako ne ima onoliko i onije isti izrezotina koliko brava ima perdeta, doisto ne more brave otvoriti. F. Lastrić, ned. 243. Vićnost je brava tučom mogustva i pravedne srbe božije zalivena, koja utišenju i razgovoru ne da u pakao unići. 408. Ključar unije noseći jednu bravu. A. T. Blagojević, kin. 43. Neka ucini brave ustegnutna na ustva svoja. I. J. P. Lučić, razg. 28. Al je kasno kad uteče brava da na vratih zakluča se brava. J. S. Rejković, kuć. 67. Otvorena vrata devetora i desetih brava dubrovička. Nar. pjes. vuk. 2, 98. Otvorila devet ključanica i desetu bravu dubrovačku. 3, 436.

1. BRÁVAC, brávca, m. vidi vrabac, kojemu samo premješteni glasovi. Od xvi vijeka u Dubrovcana. isporedi frabac, brabac. Tuj ti su bravci i priljepci i butići. M. Vetranić 2, 270. Dva vraca (bráoca') ne prodavaju li se mjedenicu? Živ. is. 90. Mjesto vrabac (passer Dubrovcanin) po gradanin kazao bravac. V. Bogišić, nar. pjes. bog. 403. Bravac, passero commune. Slovinac 1880. 31.

2. BRÁVAC, brávca, m. porcus. Akcenat se mijeňa u voc.: brâvče, i gen. pl.: brâvčać. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. — isporedi brav pod 1, od koga je i postao. On dotira stotini bravaca, ... pak havljuji moju izrovaše M. A. Rejković, sat. 63. Sve pi-taju kad će bravce tući. 171. Naše dva bravca a oni se jednako kose. Nar. pip. vuk. 112. Ja odoh bravcu da mi bravac sala da. Nar. pjes. srem. 68. Vepar, krmak, bravac, nazimac, porcus. Vuk, rječ. 57b.

3. BRÁVAC, Brávca, m. ime muško. u Vukovu rječniku. Tamna postašenja, ako nije od Braja (Bratoslav), promijenivši j na v.

BRAVAĞIĆ, m. prezime. u naše vrijeme (u Dubrovniku). Vuk, nar. pjes. 2, 650.

BRÂVÂNE, n. incessu ut ovis est. isporedi bravati. samo u Vukovu rječniku.

1. BRÂVÂR, m. faber claustrarius. u naše vrijeme, između rječnika u Voltišjinu i Stuličevu (60b).

2. BRÂVÂR, bravára, m. opilio, pastir, koji pase brâve, ovecar, kozar. od xv u vijeka (ali u spomenicima latinски pisanim i prije, o čemu vidi daše. vidi i bravarev), između rječnika u Vraničevu (116), Mikałinu, Bjelostijenčemu i Stuličevu (60a). Bravari ki su i ki budu, da imij(u) potegnut intrada dokli je v bravariji,... a to su bravari sv. Mariju i sv. Ivana. Stat. krč. ark. 2, 291. 292. — u spomenicima latinски pisanim dolazi xi i xiv vijeka. bravaro. F. Rački, doc. 31. 98. 132. bravario. 169. bravarius. Stat. jadert. Lucii, mem. di Traù. 202.

BRAVÁŘČAC, vidi bravarčić. samo u Stuličevu rječniku (s gen. bravarčća), za koji će biti načineno.

BRAVÁŘČIĆ, m. dem. brâvâr. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načineno.

*

BRAVAREV

612

BRAZDA

BRAVÁREV, adj. opinionis, što pripada braváru. XIV vijeka. Ako bi u někoga tata ujeta 1 ovca, a veće bi ih mankalo, š ņu budi verovano v bravarevi rotě. Stat. krč. ark. 2, 284.

BRAVÁRICA, f. 1. ovile, pojata u kojoj bravi stojě. M. Pavlinović. — 2. kruh, koji se u Kastelima mijesi a Božiću (kao u nas česnica) tako se za to zove što su po ņemu načineni različni bravi (ovce, volovi) a i dijete u bešici itd. Vuk, rječ. 39a tu je značne koje je pod 1 preseneno na stvar na kojoj se hoće da pokaže bravarica rečena pod 1, i to pećina ovčarska u kojoj se rodio Isus: toga radi su bravi i dijete u kolijevici. — 3. nekaka ptica u jednoga pisca prošloga vijeka, može biti pliska. isporedi govedarka. Volić, vuge, bravarice nehajne su, er općene. J. Kavaņin 22.

BRAVÁRIJA, f. ager pascuus, pašnik za bráve. sr. lat. bravaria, grex equorum seu stabulum gregis equarum proletarii. samo u jednom spomeniku XVI vijeka. Da bravari imij(u) potegenut intradu dokli je v bravariji. Stat. krč. ark. 2, 291.

BRAVÁŘIŠTE, n. ovile. samo u Stuličevu rječniku. rječ nepouzdana.

BRAVAST, adj. pecorosus. samo u Stuličevu rječniku. rječ nepouzdana.

BRÁVATI, brávām, impf. 1. blaterare, vičući govoriti koješta ludo, kao što brav dreći. u jednoga pisca XVI vijeka. A. Koja je trjeska ono? što oni Tudešak bravše? B. Ne znam; mnim da se je pomamil. M. Držić 311. — 2. errare, icić bez pameti kao brav. samo u Vukovu rječniku (ut ovis incedo). isporedi zabravati.

BRAVAV, adj. vidi bravast. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRAVČAR, m. vidi brávár. samo u Stuličevu rječniku. rječ nepouzdana.

BRÁVČE, brávčeta, m. jedan brav. od XVII vijeka, između rječnika samo u Stuličevu i Vukovu. Kako puk uhitli brávče, tudje mu stisne o gruš ... neka ne može blejati. M. Divković, bes. 288. Kad bravče zaleđa. J. Vladmirović, lik. 25. Ukrast jedno tele oli jedno sitno bravče. M. Dobretić 227. Mnogi įdus proriča koješta od pleća od pećena bravč... Sve ovo ide samo onome čije je bravče, t. j. kod koga se ojagnilo i so lizalo dok nije zaklano. Vuk, živ. 238. Mrko bravč, krvavo kolače. Nar. pjes. petr. 1, 236. Bjeh pogodio jedno bravče. S. Įubiša, prič. 35.

BRAVČJI, adj. vidi bravli. samo u Stuličevu rječniku.

BRAVĚNÁK, braveňka, m. turdus pilaris L., borovňak, brańug, veňar, smrrek. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Postaňa će biti jednoga sa borovňakom (istom pticom), od koga bi se razlikovao tijem što u osnovi iz a iz ima vokal e (od ê), i što mu je drugo o (koje ima borovňak) otpalo, pa se prvo premjestilo na negovo mjesto produživši se u a (kao u pladne, i od star. slov. planošti i u ruskom pereplavje od perepolovje, polovina). isto bi tako mogao postati i brańug (ista ptica) izgubivši v pred ņ. — Ostavivši smriku braveňak doleti. A. Kanižlić, roš. 6. Kara one koji braveňake udavljene jidu. A. Kanižlić, kam. 558. Braveňak, turdus pilaris, wachholderdrossel, krammetsvogel. J. Ettinger 115.

1. BRÁVETINA, f. caro ovilla, bravłe meso. u Vukovu rječniku. isporedi bravina.

2. BRAVĚTINA, f. augm. brava. u Vukovu rječniku.

BRÁVICA, f. dem. brava. u Vukovu rječniku.

BRAVINA, f. caro ovilla, bravłe meso. u rječnicima Bjelostijenčevu (ovčina, vervecina, ovina) i u Voltišijinu (schöpfenfleisch). isporedi bráveta.

BRAVÍNSKÍ, adj. vidi bravli. i u rječnicima Bjelostijenčevu (ovinus, ovillus, oviarius), u Voltišijinu (schöpfen) i u Stuličevu (ovillus, vervecinus). Gnoj bravinski; bravinsko oko; bravinsko pleće. Bjelostjenač.

BRÁVJE, n. vidi bravłe.

BRÁVJÍ, vidi bravli.

BRÁVŁE, n. coll. pecus, više brava zajedno. od XVII vijeka; između rječnika samo u Belinu (139b) i Stuličevu. -vle stoji mjesto -vije, čemu je otpalo i, te ostalo -vje: tako dolazi još prošloga vijeka (tako i u obo pomenuta rječnika), ali od početka toga vijeka dolazi i s umetnutim l, koje se sa j sastavilo u l. — Elagosivljate sve živine i bravja gospodina. B. Kašić, rit. 237. Vrh bravja var imaše. J. Kavaņin 94. — u istom značenju u šali mjesto zdravje. Podarite ko je što kader za sevap a za vaše bravłe. V. Vrčević, igre 16.

BRÁVŁÍ, adj. ovillus. od XVII vijeka, između rječnika samo u Stuličevu i Vukovu. -vli je poštalo od starijega -viji, čemu jeispalo prvo i te bez šega dolazi XVII i XVIII vijeka: bravji (tako i u Stuličevu rječniku, a tako i sada i čakavaka); po što je tako došlo v i j jedno do drugoga, umetnuto se među nih l, koje se sa j sastavilo u l: u Vukovu rječniku i nema drugačije nego bravli. — Ne meso teletje ni bravje. A. Komulović dar? Đ. Baraković, jar. 41. Kako se vidi u mesu bravjemu. M. Radnić 298. Mlika pijem bravjega. A. Vitalić, ist. 153.

BRAVNICE, f. pl. selo u Bosni u okrugu travničkom, kotaru jajačkom. Statist. 65.

BRÁVO, interj. euge. od tal. i nem. bravo. u naše vrijcme. Bravo! bravo! odgovori trgovač; po tome se vidi da si čovjek pošten. Nar. prip. vuk. 2 289.

BRÁVSKÍ, vidi kod Bravsko.

BRÁVSKO, n. planina u Bosni blizu Kluča: Bravsko. Zeml. bos. 49. Niz Bravsko vam polečešte Turci. Nar. pjes. cras. 1, 177. Prije zore vozjska se krenula i na Bravsku odmor učinula. 177. Da na Bravsku tvrdu stražu stave. 178. Dolčeka ih u ravnome Bravsku. 188. Da na tursku udre karaulu, što no ima na vrh Bravska ravna. 178. — i selo ondje: Bravsko. Statist. 48. — dolazi o planini i s riječju połe u složenim oblicima: Bravsko połe. Glasnik 20, 298. 22, 50. Han Bravskom połu. 21, 355. — po tome se i jedan ond je zove Bravski han. Glasnik 22, 4. — XV vijeka dolazi bez supstantiva u množini, i to u loc., u kom se k mijenalo na v, pa se c iza s moglo izbaciti: Na Bravsišb što imi je bilo u drža-niju. Mon. serb. 439. — Postańem je od bráv, bráva.

BRÁZDA, f. sulcus. isporedi gribła. Od XIV vijeka (vidi primjer Danilov) i u svijem rječnicima osim Vrancićeva (u kom je gribła). — Akečenat se mijena u voc.: brázdo; a samo je i zadni slog dug a gen. i instr. sing. brázdźe, brázdźom, i u gen. pl.: brázdźa. — Postaňa još tamna radi glasova zd: može biti od kor. bhrag, lomiti, cijepati. o glasovima zd vidi kod bazd. mjesto njih dolazi i zg u rječćima brazgati, brazgotina i drugima. — a) dubina koja se načini kad se ore zajedno s ono zemłe što je duž ne s obje strane,

BRAZDAÑE

613

BRAZGOTINA

ili ore, koje se kopa tako da budu brazda kao kad se
kao, koje mogu biti i šire kao u vinograde, ili kad
voda izrije kud protječe. aa) u pracom smislu:
Brazda Manojlova. Glasn. 21, 135. Vas danilo oraše
jednu brazdu. Arkiv 9, 100. Niti se traplaše pu
vas dan u brazdi. M. Vetranić 1, 7. Težak u
brazdi ki teži i trudi. 2, 16. Brazda duboka. Mi-
kała 27a. Brazda vodene, potoci, sulci aquarii. 27a.
Učini kako brazde ili ti potoci po zemlji. P. Ra-
dović, symb. 22. Za to pole brazdom dugom i
ne će se orat plugom. J. Kavańin 379. Tonu
vodnom slasti pod težačkijem brazde ralom. I.
Dorić, salt. 210. Činiti brazde; potegnuti brazde.
Bella 6S3b. Na proleće vała na plitke i uske brazde
orati. I. Jablanci 43. Uređuje svoju brazdu. J.
Rajić, pouč. 1, 13b. Kad se brazda pruži. J. S.
Rełković, kuć. 18. Pliće brazde režu. 110. Rano
rani djevojčica, brazdu brazda, vodu mami. Nar.
pjes. vuk. 1, 331. Graditi brazdu. Vuk, rječ. 39b.
Ovaj vo vozi iz brazde, t. j. s desne strane, kud
brazda pada, a onaj drugi od čovjeka. Vuk, rječ.
39b. Najbole je svaku struku (čokoća) ili u jedan
član ili u jednu brazdu saditi. P. Bolić 1, 149.
— brazda se zove i ona zemła što se prerauje
na jednu stranu kad se ore: to joj je glaeni dio,
pa se po cijelom zove i on tako: Ja sam, ki pri-
klonih silnom brazdom lir prebili. J. Kavańin 51.
Kud god hoće da mu brazda pada. J. S. Rełković,
kuć. 19. Kud brazda pada. Vuk, rječ. 39b. Kad se-
laći obrazde da oru prvi put od godine, vrlo paze
koja će im tica pasti na brazdu: ako pałne vrana,
biće vrlo rodná; ako padne pliska, biće sa svim
drava. M. Đ. Milićević, živ. 2, 69. prema tome i kad
se po čemu pospe što, te bude nalik na tu brazdu:
Koliko ima u košnici sača toliko ima brazda
takovi trina F. Đorđević 39. — bb) u prenesenom
smislu brazda i na drugom čemu kakva je na
zemlji: Sćme božstvnojo, rekše glagoly tvoje,
vsježali vs brazdy srđsćes niših. Danilo 201.
Osta sveto tilo... izorano kako no na brazde. B.
Kašić, is. 56. Svrhu pleć mojih ratari orahu i u
dugo protegnuše brazde svoje. M. Angel 35. Petru
suze vruće... učiniše brazde niz obraz. I. Ančić,
ogl. 3. Proli tolike suze da obilno nižih tečneće bijaše
mi na licu brazda učinilo. A. d. Bella, razg. 101.
Na ledima mojim oraše orači i vodiše duge brazde
svoje. D. Daničić, psal. 129, 3. — b) po putu što
ostaje od kola trag nalik na brazdu u prednjem
smislu, kolotečina, vagaš, orbita. aa) u pracom
smislu: Brazda od kola. Mikała 27a. — bb) u pre-
nesenom smislu kao red: Da moje govorene u
prikladnoj i poštenoj brazdi ostane, ne će danas
govoriti od zloće. D. Rapić 446. Bog ne daje ob-
last za to da zakloni lino blato, da l' da linost
š nom progoni i u brazdu svit ugoni. V. Došen
240. — c) u knizi vrsta, versus. u naše vrijeme
u nekih pisaca: Strana 2, brazda 23. S. Łubiša,
prip. 278. Ovo sam malo brazda za sad napisao.
M. Pavlinović, raz. spis. 351. — d) u jednoga
pisca xvii vijeka mjesto pluga: Stavajući ruku
na brazdu (mittens manum ad aratrum). F. Gl-
vinić, svitl. 107.

BRÁZDÁŇE, n. građeћe brazda. isporeli braz-
dati. samo u rječnicima Belinu (648a) i Stulićevu.

BRÁZDÁŘ, brazdára, m. sulcare. samo u Stu-
lićevu rječniku.

BRÁZDÁŠ, brazdaša, m. a) ro, koji ore iz
brazde (s desne strane), bos arator dexter. u
Vukovu rječniku. (s dodatkom da se govori u Sri-
jemu). — b) confinis: mi smo brazdaši s vino-
gradom, t. j. brazda nam dijeli vinograde. samo
u Vukovu rječniku (s dodatkom da se govori u
Srijemu). — c) aulonium Er. J. Šloser, kor. 283.

BRÁZDAT, adj. sulcatus, u naše vrijeme u
jednoga pisca. Sijak brazdati, ditomus sulcatus
Fab. J. Šloser, kor. 32. Vrtica brazdata, gyrinus
striatus Aubé. 105.

BRÁZDATI, brázdám, impf. sulcare, isporedi
brazditi. od prošloga vijeka, izmedu rječnika u
Belinu (648b), Bjelostijenčevu i Stuličevu. — Braz-
dan, striatus. Bella 618a. u prenesenom smisłu
mjesto pisati: Perom brazda, dalmatinske da meu
grade Spłet sjemeńak bio je vazda. J. Kavańin
107.

BRÁZDICA, f. dem. brazda. samo u rječnicima
Mikařina, Belinu (683b), Bjelostijenčevu i Stu-
lićevu.

BRAZDÌČÁŇE, n. građeћe brazda. samo u Vukovu rječniku.

BRAZDÌČATI, brazdičám, impf. vidi brazditi.
samo u Vukovu rječniku.

BRAZDIČAVAC, brazdičavca, m. rhyssodes
Illig. J. Šloser, kor. 289. samo u toga pisca.

BRÁZDIONICA, f. pogača koja se mijesi ora-
čima prvi dan kad poćmu orati. Prvi dan kad
počnu orati, iznosi im se dobra užina: umesi se
vruća pogača, koja se zove brazdionica. M. Đ.
Milićević, živ. 2, 70.

BRAZDIT, adj. sulcatus. u jednoga pisca na-
šega vremena. Pipa brazdita, otiorhynchus sulci-
rostris Schönh. J. Šloser, kor. 708. Krijoglavka
brazdita, syncalypta spinosa. Rossi. 330.

BRÁZDITI, brázdím, impf. sulcare, graditi
brazdu, brazdičati. od XVII vijeka, izmedu rječ-
nika u Mikařinu, Belinu (683b), Bjelostijenčevu,
Sambrešićevu (960b), Voltišćinu, Stulićevu i Vu-
kuću. Meu sudima zlata žuta čudne zrake i sre-
brne brazdi ploća od mramora. J. Kavańin 489.
Što dasku uz lemeš privraćaš s mista brazdeć,
to vrime prifaćaš. J. S. Rełković, kuć. 21. Brazdu
brazdi, vodu mami... Gde brazdila, tu zaspala.
Nar. pjes. vuk. 1, 330. Kad su težaci brazditi po-
čeli. Magaz. 1868. 63. Brazdi i povlači nívu svoju.
D. Daničić, isa. 28, 24.

BRAZDOVIT, adj sulcatus. u naše vrijeme u
knženika. o biti na kom su kao brazde: braz-
dovit. J. Pančić, boz. 28s. i o žirotini: pogrješka
će biti, brazdavit'. J. Šloser, kor. 659.

BRÁZGATI, brázgám, impf. sulcare, brazditi,
brazdati. u jednoga pisca xvii vijeka. od brazda
s promjenom glasova zd na zg. isporedi braz-
gotina. Naglo doli zviza pusti, .. svitlost biše
u noj vela, .. leteć zrakom put brazgaše. I. Za-
notti, en. 2, 46.

BRÁZGŐT, f. vidi brazgotina. samo u jednoga
pisca prošloga vijeka: Brazgot sama al' muče-
niku pristoji ostatnem za diku. J. Kavańin 560.

BRÁZGOTINA, f. incisura, stria, cicatrix, ruga,
u opće zareztina, parotina, što god nalik na
brazdu. Od XVI vijeka (vidi daše primjer Ber-
nardinov), izmedu rječnika u Vrančićevu (cica-
trix), u Belinu (cicatrix 192a. ruga 359b), u Bje-
lostijenčevu (cicatrix) i Stulićevu (cicatrix). — Po-
stanem od brazdati, koje glasi i brazgati, s pro-
mjenom glasova zd na zg. — a) trag od rane
zarasle i rana uska a dugla: aa) trag od zarasle
rane, cicatrix, ožilak, požilak: Brazgotina, cica-
trix. Vrančić. Brazgotine davnih rana kaže. J. Ka-
vanić 282. Brazgotina, biljeg od rane. Bella 192a.
Brazgotina, zlamenje zacelene rane. Bjelostojenac
30a. Brazgotin pun. 30a. — bb) rana dugla a uska,
kao n. p. kad mačka ogrebe. Uze trti slinom ma-
čiju brazgotinu. M. Vodopić, Dubrovnik 1868.
188. — b) na licu mrština, bora, vraska, ruga.

BRAZGOTINAST

614

BRŽlavac

Rastrijeti brazgotine, disfar le grinze. Bella 359b. Koja je ovo, koja uzhodi tako lipa, tako svitla tako brez brazgotina? J. Filipović 3, 156. — u prenesenom smislu uzima se da suze mogu biti take da niz obraz ostavlaju brazgotine (isporedi brazda). Suze mu progarau obraz ostavjajuć niz neja brazgotine. Turl. blago 2, 279. — c) na dlanu gdje se koza pregiba, incisura: Kad ako gleda u brazgotine od dlanu. J. Banovac, pripov. 192. Cigan, koji po brazgotinam ruku nastoju priše događaje. Turl. blago 2, 58. — d) što se pišući povuče od jednoga kraja do drugoga, linea, a u krugu od sredine mu do kraja, trak, radius: Sve brazgotine od jednoga okolisa dotičući se srijede, koja je najposliđni kraj, u srijedi dotiče se jedna druge. Nijedna od ovizijeh brazgotina ne će se odmaknuti od srijede da se ne odmakne od brazgotina bližnije, niti će biti uzmožno odmaknuti se od brazgotina ne odmakavši se od sride. M. Radnić 381. — e) značić nad slorom, apex: Najmaže slovo ali jedna brazgotina nad slovom ne će mimojti od zakona. Bernadin 102. mat. 5, 18. Ta razlikost i ne dvojeći slova može se divima brazgotinama zgara postavljenimi lako razabrati. M. Alberti xii. Brazgotina vrhu slova zgara postavljena, ka ide s live ruke uzgori ki desnoj, na dugo se izgovara. xii. Slovce jedno ali jedna brazgotina od zakona ne će mimojti. I. Bandulavić 249. mat. 5. 18. Od ke regule se. Klara ubah najmaņu ne pristupi brazgotinu. F. Glavinić, cvit 274. Nemu biše meštar Isus propeti, slova ne-gove rane, udarci mu bihu na misto brazgotin, puntu mu bihu čavli, knige prisveto telo Isukrstovo. M. Angel 2. Znam da ćeš najti pomažkanja u načinu od govorenja ilj od riči ili od brazgotina. A. Vitalić, ist. 9. Negovo se veličanstvo ne može skazati na svijetu ovomu, za što ga ne imam čemu prilikovati, bivši sva zemla jedna stvar od ništa, kano jedna brazgotina. S. Margitić, fala 47. Mi smo stavili kad jednu brazgotina a kad i dva slova, gdi smo vidili da se produłuje rič. J. Filipović 1, xii. Gdi je nad slovom brazgotina, ona je slovka duga. P. Knežević, muka 5. Ne budući nikakve razlikosti u ričma, slovu ali brazgotini. A. Kačić, korab. 317.

BRÀZGOTINAST, adj. cicatricosus. samo u Stulićevu rječniku.

BRÀZGOTINAV, adj. a) cicatricosus. samo u Stulićevu rječniku. — b) lineatus. u jednoga pisca našega vremena: Grmčar brazgotinavi, cleonus grummicus Pnz. J. Šloser, kor. 714. trčak brazgotinavi, carabus cyaneus Fab. J. Šloser, kor. 18.

BRÀZGOTINICA, f. dem. brazgotina. od prošloga vijeka, između rječnika u Belini (192a), Bjelostijenčevu i Stulićevu, u svjema nima mala brazgotina od rane, cicatricula, a mala brazgotina nad slovom u jednoga pisca prošloga vijeka: Metnuli smo ozgor nad ričma brazgotinice, koje zlamenuju da se onde ima rič produljit, il da bi ondi imala bit dva slova. M. Dobretić vi.

BRAZGOTINITI, brazgotinim. impf. cicatri-
cem oducere. samo u Stulićevu rječniku. riječ
nepouzdane.

BRAZGOV, adj. tuberosus. u naše vrijeme o
tikvi ernoj po kojoj su čerorge i bradavice, koja
se zove i brukava: Od kut ki je ta tikva braz-
gova? S. Pelivanović. Postaćiem će biti od brazda,
s promjenom glasova zd na zg (kao i brazgotina).
na kraju je ov mjesto av griješkom, što se zabo-
ravla riječi značene.

BRAZGÒVIT, adj. scabrosus. u jednoga pisca
našega vremena. Dugojan brazgoviti, procerus

scafbrosus Dej. J. Šloser, kor. 15. isporedi braz-
gov, s kojim je jednoga postaňa.

BRAŽAÑCI, Bražanaca, m. pl. ņeko mjesto koje se samo po imenu spomovi prije našega vremena. S. Novaković, pom. 126.

BRÁŽDÊNÉ, n. građene brazdu. isporedi braz-
diti. samo u Vukovu rječniku.

BŘBAŇE, n. contrectatio. isporedu brbati. samo u Stulićevu rječniku (neglecta contrectatu 8b).

BRBAT, m. res perturbatae, ispremetano što. u naše vrijeme. od brbati. Kad popiju po oku rakije i uđu u turske kuće, sve će biti brbat, a to ne će ni bogu ni ludna biti milo. M. Nena-dović, mem. 49.

BŘBATI, břbám, impf. contrectare, tražiti što pípajući i ne pazeći, po tome i prevažujući i premečući, a tijem i lupajući. U naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićevu (negligenter contrectare 8b). — Od kor. barb. nerazgovijetno gororiti, puštati nerazgovijetnog glas, lupati, činiti što god tako da se će čaje nerazgovijetnog glas. isporedi brblati, brebiti. — Divjan (slijep) počne po pećini brbati samo amo, da đaka uhvati. Nar. prip. vuk. 188. Brbati u trebiškoj nahiji znači premetati, tražiti rukama nešto po kući. N. Dučić.

BRBINSKI, adj. što pripada nekom mjestu, koje se samo ne pomije, negdje u Dalmaciji xv vijeka. Doms Petra brbinskoga stojčaka. Mon. croat. 101.

BŘBÎR, Bribira, m. varoš u Bosni na Savi;
zovu je i Gradiška bosanska, prema kojoj je na
drugoj strani Save Stara Gradiška. Brbir. Regul.
sav. 116. pišu ga griješkom ili po turskom izgo-
voru i Berbir. Statist. 38. tako i prošloga vijeka.
J. Rajić, boj 57. — isporedi Brebir i Bribir.

BŘBLÁNE, n. blateratio, crepitus. isporedi
brblati. samo u Vukovu rječniku.

BŘBLATI, břblám. impf. blaterare, crepare. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Postaćem od brbati. isporedi blebetati, blabositi. — a) blaterare, blebetati. samo u Vukovu rječniku. isporedi brblati. — b) tražiti što premečući i lupajući kao što čini sviņa čušom. Brbla kao prase po praznim načvama. Nar. posl. vuk. 29. Kao sviņa kad jede mekiće, pa po nima brbla čušom i razmeće ih. Vuk, posl. 347.

BRBLEN, m. kroa da je nekako žito u Istri.
Pojili smo dosti krha: do dva hliba od brblena.
Nar. pjes. ist. 2, 57.

BŘBLO, m. blatero, brbļavac, blebetalo. samo u Vukovu rječniku.

BŘBLÁNE, u. vidi brblaće. samo u Vukovu rječniku.

BŘBLATI, břblám, impf. vidi brblati. u naše vrijeme, između rječnika u Voltigijinu (plaudern 7), Stulićevu (balbutire 8b) i u Vukovu (u oba značeňa koja su u brblati). — a) kao brblati pod a. Koji mnogo brbja. Vuk, rječ. 41a. u jednoga pisca sa e mjesto a pred čelnijem nastarcima u pras.: Sče jejo da mući i da ne brbje. S. Ľubisa, prip. 144. — b) kao brblati pod b. samo u Vukovu rječniku.

BŘBLAV, adj. garrulus, koji mnogo brbła. samo u Vukovu rječniku. isporedi brbļavac.

BŘBLAVAC, břblāvca, m. blatero, brbłavo
masko čelade. u naše vrijeme, između rječnika
samo u Voltigijinu (7) i u Stulićevu (12b). Akce-
nat kakar je u gen. sing. taki ostaje u svijem
oblicima, mijeňa se samo u voc: břblāvče, i u

BRBŁAVICA

615

BRCKOVČINA

gen. pl.: břłavâcä. — Slušajte brbłavce. M. Pavlinović, rad. 55.

BŘBŁAVICA, f. ńeka mušła, conchylii genus.
L. Zore, rib. 22.

BŘBŁIVAC, bŕbłīvca, m. blaesus, blatero, tepavac i brbłavac. samo u rječnicima Bjelostijenčevu i Jambrešičevu: u pošlednjem samo drugoga značěna (u oba kajkavski brłivec).

BŘBOŁÊNÉ, n. labrorum crepitus. isporedi brbołiti. samo u Vukovu rječniku.

BŘBOŁITI, břbolím, impf. labris crepare. govori se o svińi da brbołi, kad po vodi traži što i kao jede'. samo u Vukovu rječniku. isporedi brblati. Postańem od brbati.

BŘBORA, m. i f. balbus, balba, tepavac, tepavica. od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (125a), u Bjelostijenčevu (9b), Stuličevu (8b. qui nimis praecipitanter loquitur). — Postańem od brboriti.

BRBORAN, brborna, adj. praecipitanter loquens. samo u Stuličevu rječniku.

BŘBORÊNE, n. locutio balbutientis, tepańe isporedi brboriti. samo u rječnicima Belinu (125a), Bjelostijenčevu (10a) i Stuličevu (praeceps locutio 8b).

BŘBORICA, f. quae nimis praecipitanter loquitur. samo u Stuličevu rječniku (8b).

BŘBORITI, břborím, impf. balbutire, tepati. od XVI vijeka, samo u rječnicima Vrančičevu, Belinu (125a), Bjelostijenčevu (9b), i Stuličevu (praecepitanter loqui 8b). Postańem od brbati.

BŘBOSATI, břbošem, pf. flentem dicere, kroz plač reći, jecažuci i tijem prekidajući govor i okrhujući riječi, kao što čini i bez plača koji brbori ili tepa. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se govori u Risnu) Postańem od brbati. isporedi brbositi, brbošiti.

BŘBOSITI, břbosím, impf. literas opprimere, govoriti nerazgovijetno i brzo ne izgovarajući cijelijeh riječi nego ih okrhujući, trtositi. samo u jednoga pisca XVII vijeka. Postańem od brbati. isporedi brbosati, brbošiti. Jesi li ostavil ki dilak zamizit ofičija brez uzroka zakonita? jesi li brbosil i zlo izgоварal riči prišeči vele i brzeći? P. Radovčić, nač. 542.

BŘBOŠITI, břboším, impf. mutire, mucati. od XVII vijeka, između rječnika i Mikaļinu (mutio, imperfecte loquor, mu facio) i u Stuličevu (praecepitanter loqui 8b). Postańem od brbati. isporedi brbositi, brbosati, brboriti. — Jedini primjer koji imamo u jednoga pisca prošloga vijeka nije dosta jasan: glagol može biti da je u part. praes. i nim da se kaže kao kad bi se reklo: ne pisnušv. Bi-gunići, Barbušići odbjegoše, ne brboše, poginušće nih djetići nesmetrene smrtne od kose. J. Kavańin 120.

BRBÓTÂNE, n. crepitus, brbukańe. buka kakva je kad vodeni bik brboće ili patka i guska. isporedi brbótati. samo u Vukovu rječniku.

BRBÓTÂNE, n. locutio balbutientis, blateration, crepitus. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (tepańe, blebetańe 10a) i u Vukovu (brblańe, kako je u brblati pod b.). isporedi brbótati.

BRBÓTATI, břboććem, impf. crepare, brbukati. vodeni bik brboće kad viče, i patka i guska kad se zagńuri te po vodi doče što traži. samo u Vukovu rječniku. Od brbati. isporedi brblati, brbołiti.

BRBÓTATI, břboććem, impf. a) balbutire, tepati. u rječnicima Bjelostijenčevu i Voltišijinu (lallen). — b) blaterare, blebetati. u rječnicima

Bjelostijenčevu, Jambrešičevu (u kom je praes. brbotam) i Voltišijinu (plaudern. — c) vidi brblati pod b. samo u Vukovu rječniku. — Postańem od brbati.

BRBOTITI, brbotim, impf. balbutire, blaterare, vidi brbotati pod a. i b. Samo u rječnicima Bjelostijenčevu, Voltišijinu i Stuličevu (u kom je praecipitanter loqui 8a).

BRBÓTŁIVAC, brbótłīvca, m. balbutiens, blatero, tepavac, brbłavac. samo u Bjelostijenčevu rječniku.

BRBÓTŁIVOST, brbótłivosti, f. locutio balbutientis, blateratio. samo u rječnicima Bjelostijenčevu, Voltišijinu i Stuličevu (u kom je praeceps locutio).

BŘBRATI, břbrám, impf. blaterare, vidi brblati pod a. samo u Jambrešičevu rječniku (1, 68a).

BŘBRAVAC, břbrávca, m. vidi brbłavac. samo u Jambrešičevu rječniku (1, 68b).

BRBÚČITI, břbůčím, pf. manum immittere, tumariti u što rukom ili glavom'. samo u Vukovu rječniku. Postańem od brbati.

BRBŮKÁNE, n. vidi brbótáne. samo u Vukovu rječniku.

BRBŮKATI, břbůčćem, impf. vidi brbótati. samo u Vukovu rječniku.

BŘČ, okržen imperat. od brcati i brenuti u zagonetkama o lađi: U brdu tuc tuc, u vodi brc bre. Nar. zag. nov. 110. Gorom kuc kuc, u połu tuc tuc, a u vodiici bam bre. 110.

BŘCATI, břcám, impf. projicere, bacati, hitati. Od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu i Voltišijinu (7). Akcenat se ne zna za cijelo. Postańem dem. od brkati. isporedi brknuti. — Ne hvrca', ne brca', budi čovjek dovečer. Poslov. dan. 72 što bi moglo biti objekat stoji kao oruđe u instr.: Kao da se ne će kupat' vodom brca. A. Kanižlić, rož. 59.

1. BŘCE, n. dem. brdo. isporedi brdašce. pred e otpalo je d, koje se něgda i pisalo a poslije i mijenalo na t. XIII—XVII vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (1, 80). Na brestovo b(r)dce. Mon. croat. 10. Uzbr. brdsce pravo u puts. Glasnik. II. 12, 41. 115. U brdsce. Mon. serb. 95. S brteca spušta se družba. M. Divković, zlam. 14.

2. BŘCE, n. forum. campus, trg ili połana usred mjesta sa stupom za zastavu na srijedi'. M. Pavlinović. Od tal. bersaglio, berzaglio, nišan, a po němu i mjesto gdje se bije nišan, a po tom i drugo prostrano mjesto se połana. Od prošloga vijeka. Tebe, Isuso, imat ču sada u pameti, usti i srcu, tebe u sni i svakadje, tebe u kući i na breu. J. Kavańin 33. U Kastelim je na brcim bivao zbor seoski i ondje je o svetkovinama kolo igralo. M. Pavlinović. Ne će više primorci pod briste, ni Poličani na Jurjevac ni Kaštełani na brce. M. Pavlinović, raz. spis. 243.

BŘCIMICÉ, adj. strictim, brcnuvši. u naše vrijeme. Te Arapa sabłom dohvatio, brcimice, ali smrtimice, ukaza mu mrke gigerice. Nar. pjes. petr. 3, 321. I opet ga malo dohvatio, brcimice, ama smrtimice. 604.

BŘCKÎ, vidi brdski.

BŘCKO, m. Brictius. isporedi Brcković, Brckovljani.

BRCKOVČINA, f. dva sela u Hrvatskoj u podžupaniji križevačkoj. Gorna i Doňa Brckovčina. Schem. zagr. 1875. 176. 177. Pregled 3. 65. č je po kajkavskom govoru mjesto št. Postańem od Brcko.

BRČKAVICA

617

BRDASCHE

pitu. Samo u Vukovu rječniku. isporedi breati.
— 2. kao bockati pisnici rječi ili što god nemarno ili nerjesto, kao certarati, negligenter scribere. Od prošloga vijeka, između rječnika u Belinnu (inscite exarare 661a) i u Stulićevu (inscite scribere 5b). Konstantin š nihm u cesarskom perivoju šetajući se, ustavio se, ter štapićem uze brčkat više zemљe. I najprije na onem prahu jedan rijez dugačak pet šes penji potego je, a pak nad nihm drugi jednak, i oba je s oba kraza z dva kraća rijeja zaklopio. B. Cuceri 178.

II. sa se, refleksirano: razmetati seko sebe vodu kupajući se, aquum circumjicete. Samo u Vukovu rječniku. Brčka se u vodi. Vuk, rječ. 45b.

BŘČKAVICA, f. 1. viae lubricitas et udor, put po kom je židak kao, te se bčečka kad se ide, bjeckarica. samo u Vukovu rječniku. — 2. leo-nurus cardiaca L. oko Niša. S. Pelivanović. isporedi srčanica.

BŘČKĪ. m. adj. vidi Brčo.

BŘČKŌ, Břčķoġa, n. adj. mala varośica na desnom brijegu Save niže Gradiške. Vuk, rječ. 45b. ime joj se iz rijeke Brke, koja ondje utječe u Saru. Da bi isli Freko porobiti. Nar. pjes. vuk. 4, 279. Ev' pogodi agu Omer-agu, iz Brčkoga, što je Brčkom glava. 4, 284. Po Brčkome i Brodu turskome. Nar. pjes. stojad. 2, 88. Brčko. Schem. bos. 1864. 24. 26. govore i u muškom rodu, jamačno uz padże u kojima se ne raspoznava roda: Brčki. Schem. bos. 1864. 26. Brčki i Brčko. Zemљ. bos. 56. griješkom pišu i u ženskom rodu: Brčka. Statist. 55. Regul. sav. 160.

BŘČNĪ, adj. extremus, eminens, praestans, tenuis. Od xvi vijeka (cidi primjer. D. Držića), između rječnika u Stulićevu (gdje ima i nominalno brčan, abundans, copiosus) i u Vukovu (u značenju koje je dače pod 2 i 4). Postačnat od brk (koji se uzima ne samo onaki kakar je u čovjeka, nego i kao što šilasto, po tom i kao vrh i krag, a po tom i kao tanko što). 1. što pripada brku u čovjeka. u naše vrijeme u jednoga kniževnika: Luka počne da brkove suče, pak po što je nekoliko puta vrhove brěne preo, reče. S. Lubiša, prip. 136. — 2. što je u ptica krilima na kraju: o peru koje im je tu. isporedi brjeji. od xvij vijeka: Pak pera iz krila sva brěna izmače. D. Držić 440. Sjaju mu se brěna pera. Nar. pjes. vuk. 1, 70. I brěna mu pera poskubena. 5, 446. Brěno ti perje opalo. Nar. pjes. vuk. here. 257. — 3. ko je čim god bołi od drugih łudi, ko stoji više drugih. isporedi brčnik. u naše vrijeme. Brčeni čovjek. M. Pavlinović. običnije u komp. brčnij: Brčnijeg kneza. M. Pavlinović, raz. spis. 202. Tako puštaše preda se jednoga po jednoga od brčnijih Zlatiboraca. M. D. Milićević, već. 207. — 4. tanak, siromaški, kakaw u tjeskibi ili nevołi može biti: brčně ručak, tenuis. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se govori u Boci).

BŘČNĪK, brčnika, m. procer, poglavar. isporedi brčni (pod 3), od čega je i postalo. prošloga vijeka. Vi svi moji veziri i brčnici i delije, brzo se spravite i udarite na tabor kneza Lazara. Glasnik 21, 259.

BŘČNUTI, brčněm, pf. jednom mahnuti po vodi razmećući je da se cuje, aquam agitare cum strepitu. samo u Vukovu rječniku. isporedi brčkat.

BRD, adj. u jednoga pisca prošloga vijeka: krilima, može biti pogrješka mjesto brz, ili adj. od istoga korijena od kojega je brdo, u značenju što ide u vis, vrletan, strm, po tom nagao, praeceps. Ovo ne će da se makne iz putila, neg se sune, neg se meće na letušća brda krila, kad opazi dragu piću. J. Kavaņin 427.

BŘDA, Břdâ, n. pl. vidi kod brdo.

BŘDAČCE, n. vidi brdaše.

BRDÁĽAK, brďalka. m. vidi brdełak. u jednoga pisca prošloga vijeka. Gdi no Sava u Dunav utiče, na brďalku šumarje izsiče. Nadod. 196.

BŘDAN, břdna, adj. vidi brdni.

BRDAŇAK, brďáńka, m. vidi brdełak. I. Pavlović.

BRDAOCE, n. vidi brdaše. samo u rječnicima Belinnu (200a) i Stulićevu (brdaoc', m. 9a).

BŘDÂR, m. koji gradi brda kalačka, qui pec-tines textorios conficit. samo u Vukovu rječniku. isporedi Brdari.

BŘDARA, f. neko mjesto pod nivama u Srbiji u okrugu kruševačkom. Niva nazvana Brdara. Sr. Nov. 1872. 646. 1875. 138. 631.

BŘDÂREV, adj. što pripada brdaru. isporedi brdarov. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. Brdareva knežina zvao se gorni deo našnoga spreza tamnavskog u vaševskom okrugu u Srbiji. M. Đ. Milićević. Naimenovati vas knezom knežine Brdareve u nahiji vaševskoj. M. Nemadović, mem. 363.

BŘDÂREVIĆ, m. prezime, po ocu brdaru. u naše vrijeme. isporedi Brdarović. Kad to čuo Brdarević Miho. Nar. pjes. juk. 395. Đ. Brdarević. D. Avramović, sv. gora 186.

BŘDÂRI, m. pl. selo u Bosni u okrugu bihačkom. Statist. 54. isporedi brdar.

BŘDARICA, f. 1. selo u Srbiji u okrugu šabačkom. K. Jovanović, reč. 147. — 2. kolač koji se mijesi na brdu od razboja, te po nemu istane trag od zubaca kao šare. Iš. Kovačević.

BŘDARIĆ, m. prezime po ocu brdaru. od xv vijeka. Zgora trsija Brdaričevs. Mon. croat. 86. Po imenu Mijat Brdariću. Nar. pjes. juk. 389. M. Brdarić. Schem. zagr. 1875. 227.

BŘDÂROV, adj. vidi brdarev. samo u Vukovu rječniku.

BŘDÂROVIĆ, m. vidi Brdarević. Dođe Lazar Brdarović. Prot. šab. mag. 137.

BŘDÂRSKĪ, m. adj. prezime, mjesto Brdarević, u naše vrijeme. D. Avramović, sv. gora 262. Rat 322.

BŘDAST, m. montuosus, gdje je u blizu više brda, brdovit. od xvii vijeka, između rječnika u Mikaļinu (30b), Belinu (495b), Voltigijinu (5) i Stulićeru. Evrjenjska semja budući brdasta i visoka, odi gorom naziva se. I. Đorđić, salt. 269. Grad Jeruzalem i na brdastu mjestu bješe sagrađen i mnoga brda imaše u okolo. 437. — 2. acclivis, što se pružu u vis kao brdo, uzbrdit. u jednoga pisca prošloga vijeka. Uzilazili su mnici koju god stinu brdastu. A. Tomiković 125.

BŘDÂŠCE, n. dem. brdo, postačim je od brea, starinski brłdce. š pred c. postalo je od č, koje se nalazi xvi vijeka i postije, a š mjesto nega dolazi od xvii vijeka. Sama riječ dolazi od xvi vijeka (vidi prvi primjer), između rječnika u Mikaļinu (brdaše 30b. 107b), u Belinu (brdače 200a. brdaše 200a. 495b. 496a), u Bjelostijenčevu (brdaše), u Voltigijinu (griješkom, bedarsce' 6), u Stulićevu (brdaše i u muškom rodu brdašac) i u Vukovu (brdaše). — a) malo brdo u značenju kojega je brdo pod 1, monticulus. Sa vsimi vrhi dragami, brdi, brdačci. Mon. croat. 276. Blago-sivajte planine i brdašea gospodina. B. Pavlović 44. Da se popnu na brdašca. I. Zaničić 24. Brdašca ukažu se opet. M. A. Rełković, sat. 174. Na brdašcu. I. Velikanović, prik. 75. Zlato izguz

BRDO

619

BRĐANIN

masline; kad pogledaš strmo ispod grada, al' uz-
rasla šenica bjelica. Nar. pjes. vuk. 2, 105. Glednu
Musa brdu i oblaku. 2, 409. Primiše se brdu na
planinu, kad izišli brdu na planinu. 2, 517. Oti-
doše brdu u planinu. 3, 286. — dat. s prijedl. k
od XVII vijeka: Sud koji je dnom obraćan g brdu
a vratiom g zemlj, ne može vode zacrijesti. M.
Divković, bes. 291. Veće jedan poteže na opogor
nego li ih deset g brdu. 431. Svaka stvar teška
nastoji niz brdo a lagana k brdu. S. Margitić, fala
122. Niti plamen s tolikom naglostju ide k brdu.
F. Lastrić, test. 149. Tko i je naucio (pčele) da
najprvo sagrade od voška one kućice čudnovato
uredene i zajedno sliplje, pak da ih pune pri-
slatkim medom, naliju i zatvore tako da ni kap
ne prolje se, prem da nisu k brdu okrenute nego
iskrenute na stranu? 279. K brdu, sursum. Stu-
lić 9a. — akus. s prijedl. uz, također od XVII
vijeka: Uz brdo, all' in su. Mikała 750b. Saditi
kupus strumlogl list a uz brdo korin. I. Ančić,
svit. 31. Uzdigne ruke uz brdo k nebu. 227. Di-
gnut uz brdo tako go za veću svojo sramotu.
P. Posilović, nasl. 129. Trak rodstva uzlazi uz
brdo od sina do otca, od otca do dida. A. Kadčić,
bogosi. 423. Prazna vreća stať uz brdo ne more.
Poslov. dan. 100. Uz brdo, sursum. Stulić 9a. Vuk
42a. — bb) u akus. s prijedl. niz govori se i kad
se hoće da kaže da je što upravljeno dole, deor-
sum: od XVII vijeka: Niz brdo. Mikała 331b. Bi
obiša glavon niz brdo. P. Posilović, nasl. 129.
Trak rodstva slazi niz brdo od otca do sina, od
sina do unuka. A. Kadčić, bogosi. 423. Sriće pro-
mine sad uz brdo sad niz brdo hodeći. P. Kne-
zević, osm. 65. Grah kad se vari, kad ga ključ
meće uz brdo i niz brdo. N. Palikuća 5. Da se
zemja svagdar niz brdo i dole privraća. I. Ja-
blanci 47. Misli da plije po vrhu, a on tone niz
brdo. A. Kalić 330. Niz brdo, deorsum. Stulić 9a.
Vuk 42a. — c) u jednoj pjesmi mjesto brijeg ili
obala ili kraj, ripa. Te preplovici tu vodu Četinu,
preplovici je od brda do brda. Nar. pjes. vuk. 1, 570.
— d) s někim je adjektivima i ime brdima: Ba-
jeło brdo, Vele brdo, Tusto brdo itd. vidi kod
adjektiva, koja su mu pridjevena. — e) ime se-
lima Brdo: aa) u Hrvatskoj pet sela: po jedno
u podžupaniji karlovačkoj, krapinsko-topličkoj i
križevačkoj. Pregled 26. 52. 66. Schem. gled. 1875.
81. 32. 30. i dva u podžupaniji riječkoj. Pregled
6. 6. Schem. segn. 1871. 47. 65. — bb) u hrvat-
koj skrajini u kotaru krnačkom. Razdjeł. kr. 20.
— cc) u Istri. Mon. croat. 47. Schem. terg. 1876.
45. — dd) u Dalmaciji na Korčuli. Schem. ragus.
1876. 48. — ee) u Bosni deset sela: u sarajev-
skom okrugu pet, od kojih je jedno Gorne Brdo i
u jedno Doče Brdo, a pet u travničkom. Statist.
16. 17. 21. 25. 60. 64. 66. 67. 69. — ff) u Her-
egovini u okrugu mostarskom. Statist. 117. —
f) i s někim je adjektivima ime mjestima: Bijelo
Brdo; Novo Brdo itd. vidi kod adjektiva, koja
su mu pridjevena. — g) pl. Brda ime kraju i se-
lima: a) dio Crne Gore. Vuk, rječ. 41a. Glasnik
40, 20. pomine se od XVII vijeka. Sva ostala Brda,
i ko je bio carev i on koji nije, svi dođoše caru
u pomoć. Starine 10, 20. Na Jezera pod Brda ka-
mena. Nar. pjes. vuk. 3, 88. Za haraća od lomnihje
Brda. 4, 19. Pa otide niz Brda pitoma. 4, 93. do-
daje im se broj sedam, može biti po tome što je
prije bilo u nima sedam plemenica: Malo 'ti je
sedam naših Brda. Nar. pjes. vuk. 2, 530. Kako
su se sigurali Turci, ne boje se sve sedmero Brda.
4, 423. — β) sela: aa) u Bosni pet sela: jedno
u sarajevskom okrugu, dva u travničkom i dva u
zvorničkom. Statist. 19. 64. 73. 98. 100. — bb) u
Hercegovini u okrugu mostarskom. Statist. 112.

Schem. rag. 1876. 58. — cc) dva sela u Boci ko-
torskoj. Šem. bok.-kot. 1875. 17. 27.

2. pecten textorius, u razboja ili stana tkalač-
koga kao češał kroz koji je provučena osnova, te
se nim sabija poučica, kad se će. — Akcenat
cakav je u nom. sing. pl. ostaje a uvijem pade-
žima, samo se u gen. sing. brdo udarati, ni zla-
čeni čunak prolaziti. Nar. pjes. vuk 465. Nit'su
tkani niti su predeni, ni u sitno brdo uvođeni.
2, 392. Zimi po svu noć brdom udaram. S. Łu-
biša, prip. 266. — zove se i žensko brdo. Vuk,
rječ. 42a. — u jedno brdo tkani', reče se u šali
kad se misli da je jedan kao drugi, ejusdem fa-
rinae. II' pod partom il' udane, vse su v jedno
brdo brkane. P. Vitežović, evit 127.

BŘDOGLÉD, adj. qui nimis sursum intuetur.
samo u Stuličevu rječniku. riječ nepouzdana.

BŘDOGLÉDAN, břdoglědna, adj. vidi brdo-
gled. samo u Stuličevu rječniku. riječ nepouzdana.

BŘDOVAC, Břdovca, m. selo u Hrvatskoj u
podžupaniji zagrebačkoj. mještani govore kajkav-
ski: Brdovec. Schem. zagr. 1875. 74. Pregled 18.

BŘDOVIT, adj. montuosus, gdje ima brđa,
gdje su brda. od XVI vijeka (prvi put u Vranči-
cev u rječniku), između rječnika u Vrančičevu,
Be-linu (495b), Bjelostijenčevu, Votližijinu,
Stuličevu i Vukovu. S brdovitijeh jurve je strana kroz pu-
stošne putovati. J. Kavašin 353. Ako su pustare
brdovite. I. Jablanci 38. Brdovite šume. 139. Po
južnim brdovitim krajevima. Vuk, nar. pjes. 1,
1824. xvii. — u srednjem rodu i bez subst.. Ovde
da bude planina, a ovde brdo, .. a ovde poje, ..
a ovde brdovito i kamenito. Nar. prip. vrč. 75.
— kao brdo visok, montis instar: Dijo u nebo
pleća brdoviti vali. A. Kanižlić, rož. 72. A valovi
brdoviti kao jurišem k nebu hite. J. Krmpotić,
kat. 129.

BŘDSKĪ, adj. montanus. od prošlogova vijeka,
izmešu rječnika samo u Stuličevu i Vukovu (ali
u poslednem samo o onom što pripada Brdima).
d i s može se sastaviti u c, pa neki i tako pišu.
Kora od korena sliza brokoga i vodenja. J. Vlad-
mirović, lik. 36. Brdskih loza nek pań više ima.
J. S. Rełković, kuć. 179. — što pripada Brdima
u Crnoj Gori: O Lija, Brdskoj zemlj glavo! Nar.
pjes. vuk. 2, 534. Jer se Brdska deca posilila.
4, 19. Tu ga Brdske puške dočekaše. 4, 428.

BŘDŪN, brdu, m. gladius, virga. od sr. lat
bordonus, hasta, qua sustentatur umbella, quae
principibus in caeremoniis praetenditur, tal. bor-
done, štop putnički. — a) xv i xvii vijeka dolazi
mjesto mača: Kopija oblomiše se, .. i tako mbeće
trgoše, .. Aleksandrs ... priskočiv brیدunomši
jego podi desnu pazuhu udariv probeode. Alek-
sand. nov. 105-6. Starine 3, 295. u drugim ruko-
pisima na istom mjestu ,mečemš i ,ančaromš.
Starine 3, 295. — b) u naše vrijeme loza osječena
na kojoj su dva rozgra. samo u Vukovu rječniku,
gdjé se dodaje da se govori u Boci.

BŘDANI, m. pl. ime selima. vidi kod brđanin.

BRĐANIJA, f. coll. ļudi koji žive u Brdima
u Crnoj Gori, inče Brđani, u naše vrijeme, iz-
među rječnika samo u Vukovu. Povedi mi listom
Brđaniju. Nar. pjes. vuk. 2, 535. A ćara ih Br-
danija juta. 4, 401.

BŘĐANIN, m. homo montanus. Akcenat se mi-

BRĐANKA

620

BREBITI

jeņa u cijeloj množini břdāni, i još je zadni slog
dug u gen.: břdānâ. Dolazi od prošloga vijeka.
— a) tko živi u brdu ili u brdima, u brdovitu
kraju: Tako loze brđanin ne kroti. J. S. Rełković,
kuć. 42. Mi primorei i brđani. M. Pavlinović, raz.
spis. 298. — b) čovjek iz Břdā u Crnoj Gori:
Brđani mi pute zatvoriše. Nar. pjes. vuk. 4, 69.
Ban udade sestricu Jelicu u pitomu varoš Dako-
vicu za sokola Brdanina Pavla. Nar. pjes. vuk.
2, 180. Kud ćeš tamo, Šemo Brdanine? 2, 412.
Eto ide paša sa Zagorja; .. Grujo osta na bi-
jeluli kčekajući pašu Brđanina. 3, 20. — b) pl.
Brđani ime selima, upravo {udi kao naprijed pod
a., pa po nima i selo im tako prozemo: aa) u
Hrvatskoj i Slavoniji tri sela: jedno u podžupa-
niji koprivničkoj, drugo u požeškoj, treće u pa-
 kračkoj. Pregled 74. 89. 97. — bb) u krajini hrvat-
skoj i slavonskoj tri: jedno u kotaru rjevačkom,
drugo u petrišnom, treće u novogradiškom. Raz-
djej. kr. 22. 23. — cc) u Srbiji tri sela: jedno u
okrugu krušeračkom, drugo u rudničkom, treće u
užičkom. Jovanović, rječ. 127. 147. 160. — dd) u
Bosni četiri: jedno u okrugu bihačkom, dva u
traviškom i jedno u zvorničkom. Statist. 53. 64.
67. 90. — d) brđanin, taphria Bon. J. Sloser,
kor. 38.

BŘĐÁNKA, f. a) žensko čelade iz Brda u
Crnoj Gori. Vuk, rječ. 42a. Te ti predi kako i
Brđanka. Nar. pjes. vuk. 3, 462. — b) arnica mon-
tana L. Đ. Popović, pozn. 268. B. Šulek, im. 30.
Od brđanke žute. D. Popović, pozn. 268.

BŘĐÂNKIN, adj. a) što pripada Brđanci. —
b) brđankin cijev, flores aricae. D. Popović,
pozn. 268.

BŘDANSKÎ, adj. što pripada brđanima: a) što
pripada brđanima kojima god, ludma koji žive
u brdu: Oni kudi još brđanske krave. J. S. Reł-
ković, kuć. 192. — b) što pripada Brđanima u
Crnoj Gori. Vuk, rječ. 42a. K sebi zove brđanske
knezove. Nar. pjes. vuk. 3, 89. Iz kravinci krša
brdanskijeh. Pjev. crn. 300. — c) što pripada
selu Brđanima: Brđanska opština. J. Jovanović,
rječ. 147. — Brdanska rijeka zove se jedna u Sr-
biji u okrugu podrinskom. Sr. Nov. 1868. 162.
jamačno po selu Brđanima kojega sada nema, a
koje je bilo godine 1828. M. Đ. Milićević, srb. 564.

BŘDE, n. coll. brda, montes continui. XVII vi-
jeka u jednoga pisca i u naše vrijeme. mjesto
de, koje je po sadašnem gororu, u pomenutoga
je pisca -dje. u množini može stajati kad se hoge
da kaže više redova brda. dolazi i u prencsnom
smislu za velike gomile. U vrijeme mnogoga sni-
jega stojelo poła bijela i lijepa, ali rastopivša se
jegnaj vide se i odkriju brdja smetlišta, drvja,
kameňa i nečistoće zemaške. M. Radnić 453. Brde
mi se brešansko položi a k sjevneru probrice i
dole zarubiše mi Italiju. M. Pavlinović, raz. spis.
426. — něka zemła pod vinogradima u Srbiji u
kruševačkom okrugu: Vinograd u Brdu. Sr. Nov.
1864. 339.

BRÈ, interj. turski bre, uzvik kojim se jače
utvrduje što se kaže kao napomijući da se žułski
misli, a tijem gorod biva i ostar, kao kad se tko
osijeca, a kad gorod kao da se reče: čuješ? cu li?
ili a! da! ta! — Od xvi vijeka, između rječnika
samo u Stulićevu i Vukonu. Bre, uzu trpitvi se
re nauči. H. Lucić 231. Bre, kojim jezikom be-
sjediš? M. Držić 174. Bre, kojom grdobom slave
naše koriš? I. T. Mrnavić, osm. 36. Bre, hog te
ubio, što činši? 161. Bre, nebore care, pomrča
ti slava. J. Radojević 38. Nenavidljivac, misli u
sebi govoreći: bre, ja ću čekati dokle god lakomac
ne bude prvi. Đ. Rapić 132. Gledaj kako

ona ovim sokakom često prohodi; bre traži ona
što god, vidim ja na noj. 314. Opet veliš: bre,
otče, kada strah smrtni uniđe u sree, nije mo-
guće da ne pocure suze. 390. Bre, mlogo puta-
nije ni siromaštvo krivo. F. Lastrić, od 6. Bre,
da vi znate što ja znam, drugojačije bi govorili.
F. Lastrić, ned. 178. Te bre hočeš, srdce ti je
meko. A. Kanižlić, rož. 31. Sekul joj je tiho be-
sidio: bre, neviro Dragom divojko, kamo vira?
kamo duša tvoja? A. Kačić, razgov. 148. Bre, pij,
pij; jer ćeš se kajati. D. Obradović, živ. 90. Bre,
miruj, dobar jarče. D. Obradović, bas. 105. Bre,
oću se sav zagnuriti. 295. Bre, što govoriš? M.
A. Rełković, sabr. 50. Bre! kazali su judi: drži
se. 20. Ah bre, ženska strašivice, što ne sideš
niže dole? Nar. pjes. bog. 214. Ona mu je ufatila,
bre, junaku koja dobra. 76. Bre boga mi, svekra
Petre ... vazdan žesmo. Nar. pjes. vuk. 1, 170.
Bre viknuše ti laki čauši, 2, 57. Bre! dervišu, ne-
sretna ti majka! 2, 273. Ka' je Janko tame do-
padnuo, bre, tavnice cara tirjanina. 2, 320. Bre
ne laži crni Arapine. 2, 390. Bre, sestriću, Jovan-
kapetane! vidi knigu, časa ne počasi. 2, 534.
Bre, sluškinje, brišite avlije. 2, 527. Bre, koliko
Novak podvikuje, sve sa gore liše otpadaše. 3, 32.
Bre ovamo, bogom posestim! 3, 182. Bre se-
striću, Tanković-Osmane! dokle li si četu podi-
gao? 3, 279. Bre kakva je cura pristanula! 3, 472.
Bre da vidiš lijepu devojku! 3, 480. Nagoni se
junak na junaka, bre, koji će ponaprijed poči.
4, 220. Bre šta ja marim za Brka? Nar. prip.
vuk. 4. Bre nije on došao da te vidi, nego da te
vodi. 37. Daj bre! Kamo bre! Ajde bre! Vuk,
rječ. 42a.

BRÈBAR, brěbra, m. castor, fiber, vidi bobar
i dabar, s kojima je jednoga korijena. samo u
rjećnicima Bjetljenčevu i Jambrešićevu (u oba
kajkavski breber). isporedi brebir.

1. BREBER, m. vidi berber, u jednoga pisca
xvii vijeka. Drugom ovca runo goji, drugim bre-
ber jajca stroji. P. Vitezović, cvit 62.

2. BREBER, m. divlji šimšir, berberis vulgaris
L. postariem od pomenute latinske rječi. u Slav-
oniji. F. Ivančić.

3. BRÈBÊR, Brebéra, m. vidi Bribir. u jednoga
pisca xvii vijeka. Šubiće, kneze od Brebera. P.
Vitezović, kron. 94.

BREBÉŘCANIN, m. vidi Bribiranin. isporedi
Breber pod 3. u jednoga pisca xvii vijeka. Bre-
berčani. P. Vitezović, kron. 110.

BREBERIKA, f. berberis vulgaris L. vidi bre-
ber pod 2. B Šulek, im. 30.

BRÈBERINA, f. ruscus L., reprinac. Šloser-
Vukot., flor. 1143. Ruscus aculeatus L. B. Šulek,
im. 30. anemone nemorosa L. J. Pančić, flor. srb.
109. flor. biogr. 450. B. Šulek, im. 30. ima i u
Vukornu rjećniku (ali samo herba genus). Niti
jesti travu breberinu. Nar. pjes. petr. 2, 385.

BREBERNICA, f. sło u Hrvatskoj u podžupani
zagrebačkoj. Schem. zagr. 1875. 198. Pre-
gled 22.

BREBEROVINA, f. vidi breber pod 2. F. Ivan-
čić.

BRÈBÊRSKÎ, adj. vidi bribirski. isporedi Bre-
ber pod 3. Jurja breberskoga. P. Vitezović, kron.
97.

1. BREBIR, m. vidi brebar. samo u Voltišijinu
rjećniku.

2. BRÈBÎR, Brebira, m. vidi Bribir.

BRÈBITI, brèbîm, pf. percutute, corruere, lu-
piti, bupiti. u naše vrijeme. Od korijena od koga

BREBONITEĽ

621

BREČITI

je brbati, koje vidi. isporedi brebońiti. — 1. pre-
lanzo: Jadna ovca. koliko je brebi! Ł. Kovačević.
— 2. neprelazno, sobom lupiti, pasti lupiviš sobom:
Siromah! brebi o ledinu, koliki je dug! Ł. Ko-
vačević.

BREBONITEĽ, m. mussitans, obmurmurans. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana. isporedi breboniti.

BREBONITEĽICA, f. mussitans, obmurmurans. samo u Stulićevu rječniku riječ nepouzdana.

BREBONITI, brebonim, impf. vidi brebońiti. samo u Stulićevu rječniku.

BREBOŇATI, brebońam, impf. mussitare, ob-
murmurare. samo u Stulićevu rječniku. isporedi
brebiti, od čega je i postalo.

BREBOŇENE, n. mussitatio. samo u Stulićevu
rječniku.

BRÉBOŇITI, brêboîm, impf. mussitare, mrm-
lati. isporedi breboniti. u naše vrijeme. Postańem
od brebiti. Sad graku (zene) sve ujedno, sad
umuknu, ... negda breboše iza zuba. M. Vodopić,
Dubrovnik 1868. 201. Brêbońiti. L. Zore.

BRÉBÖRNICA, f. selo u hrvatskoj krajini ogu-
linskoj. Šem. prav. 1878. 68. Razdjeł. kr. 20.

BRÉBROV, adj. castoreus, dabrov. u rječni-
cima Bjelostijenčevu, Jambrešićevi u Stulićevu.
Brebrova jajca. Bjelostjenac (30), Jambrešić.

BRÉBROVAC, Brěbrōvca, m. dva sela u Hrvatskoj, jedno u podžupaniji jastrebarskoj. Pregled 35. pišu ga i kajkarski Brbrovce. Schem. zagr. 1875. 91. a drugo u podžupaniji sisačkoj. Pregled 39. Postańem od hbrov.

BRÉBROVICA, f. něko mjesto blizu Topuskoga
xiii vijeka. u spomeniku latinski pisanu. Mon.
ep. zagr. 1, 26.

BRÉCALAC, brécaoca, m. qui petulanter lo-
quitur. samo u Stulićevu rječniku (sa značenjem
koje je starłeno). riječ nepouzdana.

BRÉCALICA, f. quae petulanter loquitur. samo u Stulićevu rječniku (sa značenem koje je starłeno). riječ nepouzdana.

1. BRÉCÁNE, n. sonitus. isporedi brćati. Od xiv vijeka, između rječnika u Belinu (199a), Stulićevu i Danićićevu. — a) glas od gusala staroga vremena. u tom značenju samo xiv vijeka. Napevanjem čěvnice i brecanijemus gusli. Domenijanb 148. — b) zvećanje muha, susurrus muscum. samo u Belinu i Stulićevu rječniku.

2. BRÉCÁNE, n. vidi brčkâne, isporedi bre-
cati se. samo u Vukovu rječniku.

BRÉCATI, bréčám, impf. pulsare, strepere, susurrare. Od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (susurrare 499a) i u Stulićevu (susurare, tinnire). Akcenat je stavčen po tome što u oba pomenuta rječnika stoji nad e znak, kojim se u nima obično bičeži dugo slovo, prem da u prvom primjeru koji ide pisac ima dru suglasna iza e, po čemu bi e bilo kratko; moglo bi biti i dugo i kratko. — Korijen vidi kod brečati. — 1. neprelazno: a) kucati, lupati kao što se čini na vratima: Neka se još povrati brecati na vrati od srca. A. Kadčić, bogosl. 232. — b) kao vikati: Ti me hočeš obraćat na pokoru. Ni ti, ni ijedan drugi, koji nam breca oko uši. B. Cuceri 108. Može se zvat lijećena po što puta, brecati mu i vikati, sve zaludu. 151. Sam se na se srdi i breca, smučen skaće, neza gdi je. J. Krmpotić, kat. 56. ovaj bi posłědni primjer isšao daše pod 2. kad bi se moglo za cijelo znati da se pripada i glagolu brecati. — c) zućati kao što čine muhe u Belinu

i Stulićevu rječniku. — 2. sa se, refleksivno, petu-
lanter loqui, aliquem vehemant inegremo. samo
u Stulićevu rječniku (s tumačenjem koje je stavłeno).

BRÉCATI SE, brêcâm se, impf. vidi brêkati se, od čega je i postalo. samo u Vukovu rječniku. isporedi brecati pod 2.

BRÉCAVICA, f. musca major, velika muha,
brecuła, brekuła, zundarała. isporedi brćati. u
rječnicima Belinu (499b) i Stulićevu. isporedi
brenčuša.

BRÉCNUTI, brêcnêm, pf. inclamare, invehi, viknuti, prodrijeti se, osjeći se. u jednoga pisca našega vremena. akcenat se ne zna za cijelo; može biti i brćnuti, brêcnêm. Od brecati. isporedi breknuti. Već kad brecne beg Sultanoviću, vała da se k crnoj zemljì gibi što je godir do kaura raje. Osvet. 2. 109.

BRÉCUŁA, f. vidi brecavica. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićevu. Mijatovica se razvila kao livada, da na nín brecuła pane, bi se mołak učinio. S. Łubiša, prip. 243. isporedi brenčuša.

BREČ, m. sonitus. XVI vijeka u jednoga pisca. isporedi brečati. Nih jošće slave breč po zemlji boboni. M. Marulić 60.

BRÉČÁD, f. coll. catuli, paščad, štenad. Od breče, brečeta. U jednoga pisca XVII vijeka kao ukor čeladi. Još biste sad i vi, brečadi od sise, po ovoj Drubravi za vilam digli se. I. Gundulić 159.

BREČAK, brěčka, m. omophlus Meg. J. Šloser, kor. 559. 566.

BRÉČÁNE, n. sonitus. od XVII vijeka, između
rječnika samo u Vukovu. Mjedo ima zuk i bre-
čaše. M. Radnić 380.

BRÉČATI, brććim, impf. sonare, crepare, stre-
pere. od prošloga vijeka, između rjećnika u Be-
linu (susurrare 719a). u Jambrešićevu (crepitare,
crepare), u Stulićevu (susurrare, tinnire, uz inf.
brecati 61a), i u Vukovu (sonare). — Korijen
bharck, udarati, lupati, zujati. isporedi brćati.
e je postalo od е. — a) o puškama, kao pucati.
Puške breče a junaci jeće. Oglед. sr. 258. — b) o
tokama, kao zvećati: Toke brece, pripašnače zveče.
Osvet. 4, 51. — c) o gaćama, kao šušati: Gače
breče, marijaši zveče. Nar. pjes. juk. 285. — d) o
muhama, kao zućati: Izgra na sambeče kad naj-
veće muhe breče. Poslov. dan. 31 — a jednoga
pisca prošloga vijeka grijškom 3 pl. prae. breču:
Na oblake tej zagluhe oko svih se vrte i breču
topirice i bodne muhe. J. Kavanin 409.

1. BRÉČE, brěčeta, n. catulus, pašče, štene. isporedi brečad. Od XVI vijeka. Postańem od brěk. — XVI i XVII vijeka dolazi samo kao ukor čeladi. detu: Onamo ti, breče; govoriš i ti tuj? N. Našešković 1, 215. Neka se zlo breče ne rve već s čaćom. M. Držić 103. Od nepravad ciječ prikora, kijem te pleše breče oholo, zamělo je poje i gorja. I. Gundulić 511. — poslije rećenoga vremena ne dolazi do sada, a sada se govori u pravom smislu u hrvatskom primorju: To je moje breče.

2. BRĚČE, brěčá, f. pl. vinacea, drop, dropina. vidi brače pod 1, s kojim su jednoga postaňa. Od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (736b) i Stulićevu (gdje su grijškom srednje roda). Plaća prasac breče. Poslov. dan. 95.

BREČIĆ, m. prezime, prošloga vijeka. Luka
Brečić Neretvanin. Norini, pripis. 61. isporedi
Brečnić.

BRÉCITI, bréčim, pf. terræ affligere, oboriti
koga na zemłu, kao da zvrekne, o zemłu lupiti.

BREČNIĆ

622

BREHA

samo u Vukoru rječniku. isporedi brečati, s kojim je jednoga korijena.

BREČNIĆ, m. prezime. xv vijeka. Spom. sr. 1,
100. može biti štamparska pogreška mjesto BREčić.

BREDA, f. neznana značena u jednoga pisa-
xvi vijeka. može biti od tal. bertesca, fr. bretèche,
sr. lat. bretachiae, kao čardak od hrana, a to
bi i mogla riječ značiti. Svak sada cini sud ter
pravo rec' meni, je li toj pasja čud i zlotvor pa-
kleni, peraške gdje brede, koje su snirad i gad,
smetaju i vrijede Dubrovnik slavan grad? M.
Vetranić 1, 223.

BREDIVJLANI, m. pl. neko mjesto blizu Pri-
lipa xiv vijeka (može biti isto kome je sala ime
na karti Borodin). -vla- je starljeno po sadašnem
govoru, a u rečeno se vrijeme pisalo -vč- i -vija-
U Bredivèneh. Glasnik 13, 374. 11. 131. U Bre-
divsjaneh. Glasnik 13, 376.

BRÈD, adj. praegnans, gravidus, zdjetan, zha-
ban, tegotan, težak, prisoban, truhla. Od XVI vi-
jeka, između rječnika u Mikaļinu, Belinu (358a,
405a). u Bjelostijenčevu (kajkarski breja), u Jam-
bresićevu (također kajkarski brej), u Voltigijinu
(kao u Bjelostijenčevu), u Stulićevu i u Vukovu
(gdje se dodaje da se gorori po zapadnim kra-
jevima). — e je u južnom i istočnom govoru od
staroga ê. — Korijen bhard, tiskati, nabijati,
 nabijenu biti, napetu biti. isporedi brdo. — Go-
vori se o čeļadetu, o živinčetu, a u prenesenom
smislu i o drugom čemu. — a) o čeļadetu: Po-
hodit bredu rodicu. B. Gradić, djev. 154. Bređa
bićeš i neoskyvrena. I. Akvilini 182. Nahodi Ma-
riju bredu. Ziv. is. 182. Od šes mjeseca bredu.
180. Žene bređe. I. A. Nenadić, nauk 149. Ako
bi koji god udrio ženu udrube. J. Matović 379.
Gulozan kao bređa žena. Nar. posl. vuk. 46. Sve
biti može do pred čovjek. 279. Bijaše bređa jedna
žena. Nar. prip. vuk. 258. Ali bi čudo onda bilo
da sam ja bređ. Nar. prip. vrč. 12. — može biti
izrečeno i čeļade muško s kojim je žensko živeći
postal bređe, i to u instr. s prijedlogom: Bređe
su šnim tej tri. N. Našešković 1, 273. Ostane
s šnim bređa. Pravdonoša 1851. br. 25. — može
biti izrečeno i dijete koje bređa žena nosi, i to u
instr.: Biv bređa mnom mati, otide za mir svoj
u bogov prašati što se će rodit njoj. D. Rańina
60b. — b) o živinčetu, i to o kravi: Bređe krave.
I. Jablanc 109. Breda u Hrvatskoj najviše se go-
vori samo za kravu. Vuk, rječ. 42a. — c) u pre-
nesenom smislu o gori: Gore se te tvoje sve bređe
stvoriše, a male njekoje pak miše rodiše. D. Ra-
nina 56b. Gora bređa rodi miša, velike hvale a
paka ništa. Poslov. dan. 24.

BRÈDATI, brèdam, impf. praegnantem facere.
samo u Stulićevu rječniku. isporedi nabređati.

BREDINA, f. praegnatio, graviditas, trudnoća,
naše vrijeme u jednoga pisača. isporedi breštvo.
Kad mu majci prešmagne mlijeko zbog brze bre-
dine. V. Bogišić, zbor. 122.

BRÈDSTVO, n. praegnatio, graviditas, trud-
noća. isporedi bređina. Od prošloga vijeka, iz-
među rječnika u Belinu (338b) i Stulićevu. Ne
znajuć otajstva toga breštva. Ziv. is. 30. U vri-
jeme breštva. A. Kalić 150.

BRÈGÁLNICA, f. rijeka koja iznire više Štipa
i niže nega utječe u Vardar. Pomiš se od xiii
vijeka, između rječnika u Danićićevu. e stoji po
sadašnjem južnom i istočnom govoru mjesto ê, koje
se prije pisalo. Na Brégalnicu. Mon. serb. 64. Glas-
nik 27, 293. U Brégalnicu. Glasnik 27, 291, 24, 268.

BRÈGANA, f. a) dva sela u Hrvatskoj: jedno
u podžupaniji zagrebačkoj a drugo u jastrebar-

skoj. Pregled 19. 36. Schem. zagr. 1875. 202. 189.
— b) potok koji kod onoga prvoga sela utječe u
Savu. Regul. sav. 5, 23.

BREGANICA, f. dva sela u Hrvatskoj u pod-
županiji zagrebačkoj. Schem. zagr. 1875. 199. 202.
Pregled 20.

BRÈGAVA, f. voda koja izvire pod planinom
Hrgudom u Hercegovini i protječući ispod grada
Stoca utječe u Nereteu. Vuk, rječ. 42a. Zemłop.
bos. 3. 53. Glasnik 22, 50. e je po južnom i istoč-
nom govoru od č, za to zapadnim govorom pišu
Brigava. Zemłop. bos. 57.

BREGOVIT, adj. clivosus, gdje su bregovi. Od
xvi vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu (col-
licosus, monticulosus, montuosus), u Voltigijinu
(montagnoso, bergicht), u Stulićevu (brjegovit,
montuosus) i u Vukovu (clivosus, hügelig). -e- je
samo u južnom i istočnom govoru od ê. isporedi
brijeg. — Podobani gorë bregovite i jedva prê-
hodněj, vlsakimi ovoštmi i drêvesi i vodami umno-
žajemê, na ņuže i všshoždenije neudobno i pre-
bivanije bêdno. Starine 2, 269. Po ravni vrlo su
kuće vrđave; ali po bregovitijem mjestima ima
kuća vrlo lijepijeh i tvrdijeh. Vuk, živ. 48a.
— Adv. bregovito, kao gdje su bregovi, neravno.
Tuda luba bregovito stere. Nar. pjes. vuk. 3, 226.

BREGOVJLANI, m. selo u Hrvatskoj u pod-
županiji zagrebačkoj. akus. dolazi i za nom.: Bre-
govljane. Pregled 19. pišu i Bregovljana. Schem.
zagr. 1875. 76.

BREGI, vidi kod brijeg.

BRECOVI, vidi kod brijeg.

BRÈGOVO, n. selo na Timoku blizu ušća od mu
i prema ņemu na drugoj strani zidine od grada.
Vuk, rječ. 42a. M. Đ. Milićević, srb. 980. I Timok
su vodu prebrodili na Bregovu selu velikome.
Nar. pjes. vuk. 2, 218.

BRÈGOVSKÎ, adj. što pripada selu Bregovu.
Vuk, rječ. 42a. Sikolska reka kod bregovske straže
pada u Timok. M. Đ. Milićević, srb. 944.

BRÈGUŁA, f. vidi bregunica, a kojom je i ko-
rijena istoga. Akcenat se mijena u gen. pl. -brě-
gułà, a samo je i zadni slog dug u gen. i instr.
sing.: brěgułe, bręgułöm. Dolazi od prošloga vi-
jeka. a) merops apiaster L. u rječnicima Belini
(briguła, pčelozobac, merops 338b) i u Stulićevu
(briguła). vidi bregunica pod a. — b) hirundo
apus L. u Bjelostijenčevu rječniku (bregule, ptice
bez nog, apodes, cypseli). vidi bregunica pod b.

BREGÚNICA, f. merops apiaster, hirundo ri-
paria. isporedi breguła. Akcenat se ne mijena,
samo su u gen. pl. i oba zabha sloga duga: bre-
gùńcêa, a samo zadni u gen. i instr. sing.: bre-
gùníce, bregúnicôm. — Postańem će biti od bri-
jeg, te je -e- samo u južnom i istočnom govoru a
u zapadnom i. — Od XVII vijeka (najprije u Mi-
kaļinu rječniku). — a) merops apiaster L. u rječ-
niku Mikaļinu (brigunica, priguruła, apiastra, me-
rops), u Bjelostijenčevu (brigunica, merops, apia-
stra 31a). Bregunice stanu na košnicu, probodu
ju i jezikom izvlače pčele i proždiru. A. Maksí-
mović 114. zove se i zlatna bregunica. J. Ziva-
nović u Javoru 1880. 1461. vidi breguła pod a. i
pčelozobac i pčelar. — b) hirundo riparia L. J.
Pančić, zool. 205. ptice 34. K. Crnogorac, zool.
91. s drugim imenom latinskim: hirundo muraria
u Vukoru rječniku. hirundo agrestis. G. Lazić 59.
vidi breguła pod b.

BREHA, f. tussis clangosa, veliki kašal, hri-
pavac, rikarac, magareći kašal. u naše vrijeme u
Hrvatskoj. P. Brantner — Od kor. bars, vikati.

BREHATI

623

BREME

BRÈHATI, brěšěm, *impf.* tussire, tussi clangosa laborare, hripati. u naše vrijeme u Hrvatskoj. P. Brantner. — Korijen vidi kod breha. — *isporedi* brektati pod 1.

BRÉHUŁ, m. prezime, upravo nadimak, u jednoga pisca prošloga vijeka. J. Kavašin 135. *isporedi* Brehułja, s kojim je jednoga postańa.

BRÈHUŁA, m. nadimak muški. u naše vrijeme.
postańem od brehati. Pobratimu, Breułji Šimunu.
Nar. pjes. juk. 312. Pobratime, Breuja Šinnune!
319.

BRÈJANÒVCI, Brèjanovâcâ, m. pl. selo u Sr.
biji u okrugu niškom, srezu łeskovačkom. Sr. Nov.
1879. 175. mještani govore akus. i za nom starim
ake.: Brejănovce.

1. BRĚK, m. sonitus, clamor. *isporedi* breka, s kojom je jednoga postańa. Od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu (brenčanje'). a) glas od zvona: Uz brek mrtvačkoga zvona. M. Pavlinović, raz. spis. 425. — b) vika: Vała s brěkom na paripče. M. Pavlinović.

2. BRĚK, m. canis, pseto. Od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu i Voltigijuću. *isporedi* brěče pod 1. Od lat. bracco, lovački pas. Za ńu se j' pokajala da ju ni krekon hitila: da bi ńoj bole ti breki bile grade čuvali. Nar. pjes. ist. 6, 41.

BRĚKA, f. sonitus, clamor. *isporedi* brěk. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukovu (vika, clamor' u dodatku). Od korijena od koć je brećati. — a) glas od zvona: Hoće se oči obje od buhe, od kokoši crne mlijeka, fratarskoga zvona breka, žuč od zmiju pepełuhe. S. Bobašević 247. — b) vika, clamor. u Vukovu rječniku u dodatku.

BRĚKÁŇE, n. invectio, osijecane. *isporedi* brekati se. samo u Vukovu rječniku.

BRĚKATI SE, brěkām se, *impf.* invehi, osijecati se. samo u Vukovu rječniku, gdje se tumači: imperiose dice: bre', po čemu bi bilo od tur. bre, koje vidi; ali je to teško potvrditi, nego će biti korijena istoga kojega je brćati i brćati. *isporedi* breknuti.

BREKINSKA, f. adj. selo u Slavoniji u podžupamiji pakračkoj. Pregled 97. Schem. zagr. 1880. 51.

BRÈKIŇA, f. sorbus torminalis L. ime drvetu i rodu mu. Akcenat se mijena u gen. pl.: brěkińa, a samo je i zadnji slog dug u gen. i instr. sing.: brèkińe, brèkińom. U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu; u spomenicima latinski pisanim još xiii vijeka (vidi dače). — Postańem će biti od kor. bhark, zbijati, napeti se, od koga je zabrěknuti. e. je od staroga ę. — Tu je rasła brekiņa... Poddješkoje brekiņa. Nar. pjes. vuk. 1, 167. Brekiņa, sorbus torminalis L. J. Pančić, flor. biogr.² 450. K. Crnogorac, bot. 54. crataegus aria. G. Lazić 133. u spomenicima latinski pisanijem dolazi još xiii vijeka, ali s umetnutim e među b i r po mağarskom izgovoru: in arborem berekyna. Mon. ep. zagr. 1, 95. 102.

BRÈKIÑE, Brěkīņa, f. pl. selo u Bosni u okrugu
bihačkom. Statist. 50. *isporedi* brekiņa, kojom je
u množimi i nazvano.

BRÈKIŇOV, adj. sorbi torminalis, od brekiņe,
n. p. drvo, list. samo u Vukovu rječniku.

BRÈKNUTI, brěknêm. pf. strepere, clamare, u naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu (u značenju kod koga će se napomenati i s dugim e, po čemu je i stavłen akcenat). Od brečati. *isporedi* brćati. — a) zuknuti, kao što čini muha. samo u Stuličevu rječniku (sussurrare, tinnire).

— b) viknuti, prodrijeti se, osjeći se, inclamare, invehi, u naše vrijeme u nekih pisaca. je li i u tom značenju akcenat koji je stavłen, ne zna se; može biti i brěknuti. Gdje da ja dođem? brekne on. Pravdonoša 1852. 33. No je hrabar breknut sa divana. Osvet 4, 44.

BREKOVA, f. selo u Mačvi xiv vijeka. Daničić,
1, 78.

BRÈKOVAČKÎ, adj. što pripada selu Brekovu.
Brekovačka opština. K. Jovanović, reč. 162.

BREKOVI, m. pl. selo u Bosni u okrugu sa-
rajeveskom. Statist. 17.

BREKOVICA, f. a) selo „ Bosni u okrugu bihačkom. Statist. 47. Zemłop. bos. 52. prošloga je vijeka bio grad: Iz grada Brekovice. Starine 12, 42. — b) neko mjesto u Mačvi xiv vijeka. Za Brekovici je isla međa nekim selima, među kojima je bilo i selo Brekovice (koje vidi). Daničić 1, 78.

BREKOVICE, f. pl. selo u Mačvi xiv vijeka.
Daničić 1, 78. *isporedi* Brekovica.

BRÈKOVO, n. selo u Srbiji u okrugu užičkom.
K. Jovanović, reč. 162. isto će biti koje se spo-
mine i prije našega vremena samo po imenu:
Brčovo. S. Novaković, pom. 126.

BRÈKTÁŇE, n. anhelatio. *isporedi* brektati. samo u Vukovu rječniku.

1. BRÈKTATI, brěkćem. *impf.* anhelare, dah-
tati, dišuci nadimati se. u naše vrijeme, između
rječnika u Vukovu. Postańem bez sumne od bre-
hati, tako da k stoji mjesto. Dolazi i u pre-
nesenom smislu kad se te od ijeda ili druge
togebu duševene kao nadima dišuci. Severijan je
brektao od jeda na tu odluku, ali nije mogao da
više na ńu javno. M. Đ. Milićević, več. 49. Łudi
cułe, brekću od muke, pogledaju čas u zemłj,
čas u nebo. 194. Svu dragu noć sam se prevrtoa
i brektao od čuda i jeda. M. Đ. Milićević, let.
već. 138.

2. BRÈKTATI, brěkćem, *impf.* invehi, osijecati se, vikati. u jednoga pisca našega vremena. Od brekati. Turćin poče brktati na domaćina: drži, more końa! Nar. prip. vrč. 28.

1. BRÈKUŁA, f. vidi brecuļa, s kojom je jednoga postańa. u jednoga pisca našega vremena. Ćuti čete kako ću ja brecati u saboru, ka' muha brekuļa. M. Pavlinović, raz. spis. 21. *isporedi* brenčuša.

2. BRÈKUŁA, f. vidi brekiņa. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 30.

BRÈKUŇA, f. vidi brekiņa. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 30.

BRÈLE, dva sela u Dalmaciji blizu Makarske:
Gorje i Doče Brele. Schem. spal. 1862. 15. Brele.
Repert. dalm. 19. rod se ne zna.

BRÈŁUZAK, brěłuska, m a) jaje bez łuske u
samoj opnici. M. Pavlinović. — b) mjesto gdje je
zemła bjelušasta. M. Pavlinović.

BRÈŁUZGA, f. ptica koja se zove i prdavac.
M. Pavlinović.

BRÈMA, f. vasis lignei genus, kao ploska za
vodu od dužica. samo u Vukovu rječniku (gdje
se dodaje da se govori oko Knina). Postańem
može biti hyp. od bremenica.

BRÈMAN, brêmna, adj. onustus, oneratus. u jednoga pisca xvi vijeka zapadnim govorom sa i mjesto e. *isporedi* breme, od čega je i postalo. Akcenat se ne zna za cijelo. Srce, konsencija i zaznanje moje jest vele brimno. Katek. 1561. 37.

BRÈME, brèmena, n. onus. Akcenat se mijenaņa.

BREMENIT

626

BRESJE

Gdi j' zdrav ajer, dvojeliti plod, a skot dvaš bre-
meniti. J. Kavaņin 13. — c) što je s kakvim
dobrom vezano tako da za to dobro treba što či-
niti ili davati, onerorus: Da su druge pogodbe
bremenite ili z brimenom, a druge su milostive
i brez brimenita. A. Bačić 119. — d) težak kao
bren, gravis: Nisu stablam težki eviti, ni orlom
peri bremeniti. J. Kavaņin 357. Zadovojt tako
bremenitoj dužnosti. I. L. Garanović 5.

2. BRĚMENIT, adj. temporalis, vidi vremenit, od čega je i postalo promijenivši v na b po nćimkim krajerima. Od XVI vijeka. Dolazi znaćeći samo što je za něko vrijeme, što u něko vrijeme bica. Ne mojte pribirati plačna blaga bremenita. M. Vetranić 1, 35. Vječni je tuj istok, ki vijekom nikada bremenit ne ima rok. 2, 272. Razmišljuajuci privaru stvari minućijeh i bremenitijeh. B. Građić, djev. 85. Slatko uživa' do vik vika lubav, ka ni bremenita. I. Gundulić 61. Lijepos telesna i bremenita. I. Držić, nauk gond. 39. Poglazove crkovne i bremenite. 28. Život bremeniti. D. Palmotić, christ. 204. Dvim krunami narešena vrže prvu bremenitu. J. Kavaņin 300. Da su valova tolicih bremenitih nevoja ne budemo u ogljene vićne valove upasti. A. d. Bella, razgov. 43. Božijest naravsa ono je koje tko čuti radi pedepse brjemenite, na priliku kaje se tko i boli da je ukrao, za što ide u tanmicu. I. A. Nenadić, nauk 164. Čast i poštene sve je briemenito. 127.

BREMĚNOŠA, f. bajulus, ko nosi breme u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje se napomiše da se govori u Crnoj Gori). Bremenoše nose najviše suhe ukjeve s Rijeke u Kotor. Vuk, rječ. 42b.

BREMEŇATI, bremeňam, impf. vidi bređati. samo u Stulićevu rječniku. rječ nepouzdana.

BRĚMEŠCE, n. dem. breme. Od XVII vijeka, između rječnika u Mikaćini (28a), u Belini (126a, 55b, 685b), Bjelostijenčevu i Stulićevu. pred c stoji š mjesto č, koje jedan pisac XVII vijeka još piše (vidi u primjeru Divkovićevu), ali istoga vijeka Mikała (u rječniku) ima već š. Bremeče je moje u istinu lagahno. M. Divković, nauk 15. Pravi prijateći jedan drugomu pomaže bremečka nositi. M. Divković, bes. 9. Sveza brimešce drva. A. Kačić, korab. 22.

BREMÍČAK, bremička, m. vidi bremešce. samo u jednoga pisca našega vremena: Vlasi polu si- jede i riječke na tjenu mazale su da bremičak godišta sjedilo mu je na plečima. M. Vodović, u Dubrovniku 1868. 194.

BREN, m. dolina kod Dubrovnika koja se na-
rodnim jezikom zove Zupa, tal. Breno, lat. Bre-
num. vidi kod Župa. u jednoga pisca prošloga
vijeka. Gundulić hrabren potira ih snažno da
Bren. J. Kavaņin 182.

BRENA, f. něko mjesto kod Ribnice blizu Žice
xiii vijeka. e stoji mjesto è. Riblnica s5 Brěnovl.
Mon. serb. 11. Daničić 1, 83.

BRENAK, brenka, m. branchia, škrga. u jed-
noga pisca prošloga vijeka i u Stulićeru rječniku.
Biće od tal. branchia. Prvoj ribi koju uhitiš ras-
peri brenak, i u nemu naći ćeš jedan stater. Živ.
is. 102.

BRĚNAN, brěna, adj. luteus, od kala. XIV vi-
jeka u jednom spomeniku, i to sa starijem è iz a
r. Kor. bhur, vrtjeti, městi. isporedi brna. Oto
prţiţi slzHAVb naše brěno tělo. Mon. serb. 166.

BRĚNCE, brěnca, brénceta, n. pistillum cam-
panae, večečak, klatno. u naše vrijeme, između rječ-
nika samo u Vukova (gdje se napomiše da se

govori u Gruži). Postaņem može biti od brécati s dometnutim n (koje se nalazi i u drugim riječima dometnuto samoglasnima koja su postala od nasalnih) isporedi brenčati. Na ovnu je zvono od hijade, a u zvonu brence od stotine, po bren- cetu dragi kamenovi. Nar. pjes. stojad. I, 76.

BRĚNČÁNE, n. tinnitus. isporedi brenčati. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (30a) i Jam-brešićevu (1, 986a).

BRĚNČATI, brěnčim, impf. tinnire, zvečati. vidi brečati, od čega je postalo dobivši n. samo u Jambrešićevu rječniku (1, 986a).

BRENČEVIĆ, m. prezime u naše vrijeme. Janko Brenčević iz Glušaca. Prot. šab. mag. 116.

BRĚNČUŠA, f. sarcoplaga carnaria u Kaste-
lima. A. Ostojić. vidi brecavica, brecuļa, brekuļa.

BRENDIĆ, m. Brundusium, Borentisior, tal. Brindisi. XIII i XIV vijeka, Brenđićs. Domen-
tijana 298. 299. Domentijan 182. Danići 1, 78.

BRENBREKE, brenčebřak, f. pl. vidi bene-
vreke. u jednoga pisca XVII vijeka i u Stulićevu
rječniku. Opazi brenebreke sve krvave. J. Pal-
motić, dubr. 104.

BRĚNICA, f. selo u Srbiji u okrugu i srezu
niškom. Sr. Nov. 1879. 175. u mještana Brenča.

BRENIČKI, adj. što pripada selu Brenici. Bre-
nički vis. Rat 55.

BRENKOVAC, brenkovca, m. něka vinova loza bijela grožda, u hrvatskom primorju, u jednoga pisca našega vremena: mali i veliki brenkovac. B. Šulek, im. 30.

BRENSKI, adj. što pripada Brenu. u jednoga pisca prošloga vijeka. Bošnak Stjepan kašteo bren-
ski vam pokloni. J. Kavaņin 190.

BRENTA, f. někałav sud. od tal. brenta, něm. brente. xv vijeka u jednom spomeniku i u Jam-
brešićevu rječniku. Vina z dropami brenat pet.
Mon. croat. 64.

BRĚNTOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Šem. srb. 1881. 299.

BRESCJEN, adj. vidi bescjen. XVI vijeka. Dobro si došal, brezinca glavo! Aleksand. jag. starin. 317.

BRESCJEŇE, n. vidi bescješe. u naše vrijeme.
Dao sam u bresciše. M. Pavlinović.

BRESHIMBENIT, adj. certus, něm. untrů-
lich. isporedi beshimben. XVII vijeka u jednoga
pisca. Jere se vira naslaňa na istinu brezhimbe-
nitu. I. T. Mrnavić, ist. 146.

BRĚSHLEBOVIĆ, m. vidi brežlebović.

BRESIKA, f. carex L. isporedi oštrica, šaš. u naše vrijeme u jednoga pisca. B. Šulek, im. 30.

BRESILAN, bresilna, adj. non vi extortus, bez sie. prošloga vijeka u jednoga pisca. Da odpušteće bude slobodno, brezsilno, brezprivarno. A. d. Kosta, zak. 1, 263.

BRESINA, f. micromeria montana Rchb. i sa-
tureja hortensis L.; bresina modra, micromeria
pygmae Rchb. S. Šulek, im. 30. 31.

BRESIŇAČA, f. polypala L. B. Šulek, im. 31.

BRESJÁNAC, Bresjánca, m. čovjek iz Bresja.
dolazi mjesto prezimena. Atanasije Bresjanac. Rat
391.

BRĚSJÁNSKÎ, adj. što pripada selu Bresju.
Bresjanska opština. K. Jovanović, reč. 180.

BRĚSJE, n. vidi briješće, s kojim je jednoga postańa (od brijest), samo što je istočnjem govorom (od istočnoga brest), i što je pred j otpalo t

BRESKA

627

BRESPAMETAN

prije nego se s nima sastavilo u č, da bi moglo postati brešće prema južnom briješće (kao što se po nekim krajevima govorii lijeje mjesto lišeće). — dolazi kao ime mjestima: a) tri sela u Srbiji: jedno u okrugu jagodinskom, drugo u čuprijskom, treće u topliškom. K. Jovanović, reč. 107. 180. Sr. Nov. 1879. 176. — b) mjesta pod nivama, vinogradima, ljeadama, takoder u Srbiji: u pozarevačkom okrugu: Vinograd u Bresju. Sr. Nov. 1861. 256. Niva u Bresju. 1867. 369. Niva u malom Bresju. 1861. 364. u smederевskom okrugu: Ličvada u Bresju. Sr. Nov. 1870. 592. 1873. 1023.

BRĚSKA, f. vidi breskva.

BRĚSKNÍŽAN, brěsknížna, adj. vidi besknižan. prošloga vijeka. Nego ih drže za neznane i brezknižne. A. Bačić 257. Za neumitne i brezknižne. J. Banovac, isk. 29.

BRĚSKNÍŽNÍK, m. illiteratus. prošloga vijeka. isporedi bresknižan. Nenaučni i brezknižnici. M. Dobretić 246.

BRESKÒNČAN, adj. vidi beskončan. od xvii vijeka. Uvridih vas, bože moj, breskončanu dobrotu. P. Radovčić, symb. 211. Breskončani i brezkončivu. 240. Mogućstvom brezkončivim. I. T. Mrnavić, ist. 15. Neka svagdarak, kada ga vidimo, spomenemo se lubavi négove brezkončive. 132. Bože, svitlosti brezkončiva! L. Terzić 221. U breskončivoj tamnosti mučeći se. J. Banovac, blagos. 303.

BRESKÒNČIV, adj. vidi beskončiv. od xvii vijeka. Brezkončivo blago. I. Bandulavić 199. Privorodi nas u baštinu nerasutni i brezkončivu. 240. Mogućstvom brezkončivim. I. T. Mrnavić, ist. 15. Neka svagdarak, kada ga vidimo, spomenemo se lubavi négove brezkončive. 132. Bože, svitlosti brezkončiva! L. Terzić 221. U breskončivoj tamnosti mučeći se. J. Banovac, blagos. 303.

BRESKÓRISTAN, breskórisna, adj. vidi beskoristan. od xvii vijeka. Tvoja dobročinstva sva su izprazna i bezkorisna. A. Kačić, korab. 273. — *Adv.* breskorisno: Brezkoristno mnogo liti živim. I. Zanotti, en. 2, 43.

BRĚSKOV, adj. a) persici, od breskve. samo u Jambrešićevu rječniku: breskovo drevo, I. 709b. — b) breskova trava, polygonum persicaria. L. isporedi lisac. u jednoga pisca našega vremena, zapadnim govorom: briskova trava. B. Šulek, im. 34. nije navzana upravo po breskovo nego od lat. persicaria. isporedi breskva.

BRĚSKOVINA, f. lignum persicae, breskovo drevo. prošloga vijeka u jednoga pisca. Uzmi lišća od leskovine, šipkovine i breskovine. Z. Orfelin 276.

BRĚSKRAJAN, brěskrājna, adj. vidi beskrajan. prošloga vijeka. Vidiš li ono brezkrajno more. A. Kanižić, fran. 2. Noseći u ruku jednu brezkrajnu verugu. Grgur iz Vareša S1.

BRĚSKŘVAN, brěskřvna, adj. vidi beskrvan. prošloga vijeka. Posvetio si ono posvetilište brezkrvno, koje ti prikaziva na križu krvavo. J. Bašovac, pripov. 31. Misa jest jedno posvetilište brezkrvno. M. Dobretić 336.

BRĚSKVA, f. persicus, persicum, amygdalus persica L. Vuk, rječ. 42b. persica vulgaris Mill. J. Pančić, bot. 2. 1. ime dretu i rodu bez govorii se i bez v: brška; u gen. pl. mu bez v: bršakā. e je u istočnom i južnom govoru od staraša ě, mjesto čega je u zapadnom govoru i: brškva, brška. — *Od prošloga vijeka (vidi daše).* — Postańem od lat. persicum, čemu je e premjesteno za r pa se produžilo u ě (istočno i južno e, zapadno i), a p se pred r promijenilo na b. ě se još i promijenilo na a, te riječ glasi i braskva (koju vidi) i bez prujene glasa p na b: praskva (koju vidi). — a) sa v: istoćnim i južnim govorom: breskva u rječnicima Bjelostijenčevu, Jambrešićevu, Voltiğijinu i Vukovu. — zapadnim govorom: briskva. B. Šulek, im. 32. — b) bez v: istoćnim i južnim govorom: breska. M. Đ. Milićević. S. Novaković. B. Šulek, im. 31. — zapadnim govorom: Kano briske, bademe, kajsije. J. S. Rełković, kuć. 46. Briska. B. Šulek, im. 32. 483.

BRĚSKVEN, adj. persici, breskov, breskvin. u rječnicima Bjelostijevu (30b) i Jambrešićevu.

BRĚSKVICA, f. a) dem. breskva. samo u Vukovu rječniku. akc. u pl. gen. brěskvićā. — b) balsamina hortensis L. B. Šulek, im. 31.

BRĚSKVIN, adj. vidi breskov. Uzmi jezgra breskvinih. Z. Orfelin 214. Lišće breskino. P. Bolić 2, 261.

BRĚSNICA, f. ime mjestima, istoćnim i južnim govorom. isporedi brjesnica i brisnice. Od brijest. — a) nekoliko sela u Srbiji: aa) jedno u okrugu rudničkom. K. Jovanović, reč. 148. to će biti koje se spomije xiii vijeka: Brěstnica st tršgomb. Mon. serb. 11. Daničić 1, 84. — bb) jedno u okrugu šabačkom. K. Jovanović, reč. 177. — cc) dva u okrugu požarevačkom, srezu ramskom: velika i mala Bresnica, jedna do druge. K. Jovanović, reč. 140. bez sumne ista koja se pomije xiv vijeka u Peku: Z Bresnicom. Daničić 1, 84. — dd) tri u okrugu topliškom: u srezu dobračkom jedno a u srezu prokupačkom dva: gorja i doha Bresnica. Sr. Nov. 1879. 176. — ee) jedno u okrugu vrašnkom. Sr. Nov. 175. — b) neko mjesto xiv vijeka blizu Prizrena kod sela Šikle na Drimu. Na Brěsnicu. Glasnik 15, 286. Daničić 3, 563.

BRĚSNIČANIN, m. čovjek iz Bresnice. P. Đorđević.

BRĚSNIČÂNKA, f. žensko čelade iz Bresnice. P. Dördević.

1. BRĚSNIČKÎ, adj. što pripada Bresnici. P. Đorđević. Između moštaničkog i bresničkog potoka. Rat 125.

2. BRĚSNÎČKÎ, adj. što pripada selu Bresniku: Prěko reke uz bršdo na planinu brêsničku. Mon. serb. 8.

BRĚSNÎK, Bresnika, m. ime mjestima, južnim i istoćnim govorom. Od brijest. a) selo u Srbiji u okrugu čačanskom, srezu studeničkom. K. Jovanović 172. — b) brdo na ljevoj strani Ibra blizu Đakova u Srbiji u srezu naprijed spomenutom. Vuk, rječ. 42b.

BRĚSNÔ, n. adj. neko mjesto kod Dobriňa na Krku xii vijeka. Od brijest. Do Brestnoga. Mon. croat. 316.

BRĚSNÔ PÕŁE, n. selo u Srbiji u okrugu kruševačkom. K. Jovanović, reč. 131.

BRESPAMESTVO, n. vidi brespametstvo.

BRĚSPAMETAN, brěspametan, adj. vidi bespametan. od xvii vijeka, između rječnika samo u Voltiğijinu. Brepzametne riči govore. I. Ančić, vrat. 2, 4, 3. Da je brezpametan. I. T. Mrnavić, ist. 105. Bijahu držani za budalaste i brezpametne. P. Posilović, nasl. 43b. Hoće svemogući bog suditi i pametne i brezpametne. P. Posilović, cvijet 102. Da nije brezpametan ili manit. I. Grličić 163. Kako čine mnogi brezpametni (,brepzamitni'). K. Pejkić 103. Budalast bi i brezpametan bio. A. Bačić 4. Govore niki brezpametni heretici. J. Bašovac, pripov. 199. Rečem im: o brezpametni! E. Pavić, ogled. 632. Privariti brezpametnu prvu mater Evu. Grgur iz Vareša 35. — adv. brespametno: Ne važa reči, kako jedni brezpametno govore: da mi ovo bude od boga, ne bi mi žao

*

BRESPAMETNO

628

BRESPUTAN

bilo. J. Filipović 1, 413. Budalasta glavo, gubi se brezpametno. I. J. P. Lucić, razg. 132.

BRÈSPAMETNO, *adv. vidi kod brespametan.*

BRÈSPAMETNÔST, bresławametnosti, *f. vidi* bespametnost. *prośloga vijeka u jednoga pisca.* O brezobraznosti, o brezpametnosti moja! P. Knežević, osm. 84.

BRÈSPAMETSTVO, *n. dementia.* XVII vijeka u jednoga pisca. *pred s može otpasti t, tako isti i piše:* O veliko brezpamestvo! P. Posilović, nasl. 24b.

BRESPOGIBELNO, *adv. sine periculo. prošloga vijeka u jednoga pisca, i to u kompar. sa-eje na kraju mjesto -ije.* Biti će najsigurneje i brezpogibelneje da čovik iz domačega dubrenišća uzimje. I. Jablanci, 32.

BRESPOGIBNO, *adv. vidi* bespogibno. *prošloga vijeka u jednoga pisca, samo u komp.* Ako je ugodnije općiiti s jednakim sebi, jest brezposignije drugovati s starijim od sebe. I. J. P. Lučić, bit. 22.

BRESPÒKORNÎK, *m. qui poenitentiam non agit.* u *jednoga pisca* XVII vijeka. Vidim da su prokleti koji odstupaju od zapovidi tvoji, kano su brezporoknici, otpadnici. I. Ančić, vrat, 2, 4, 22.

BRESPÒSLEN, *adj. vidi* besposlen. *od XVII vijeka, između rječnika u Mikałiju i Vottišijuinu.* a) o čeladetu što se kao čelade misli: Da ga nigdi ne nađe javano izprazna i brezposlena. I. Ančić, svit. 77. Mnogi živu brezposleni. M. Radnić 16. Držiš brezposlenu djecu. 240. Brezposlen razmišla ona koja niti se bila niti će biti. A. Bačić 234. Stat brezposlen, jer drugi za te boga mole, ovo je privara. J. Filipović 1, 98. Brezposleni ne znadu što će početi. E. Pavić, ogled. 104. Da ga brezposlena vidiše, bili bi mu zamirili. A. Kanižlić, utoč. 550. Ne tištje doći nego brezposleni gledaše. A. Kanižlić, kam. 817. Tolike jeude jest vazda našao brezposlene. Đ. Rapić, 147. Brezposlen sve razmišla izprazna. J. Banovac, uboj. 35. Nađe druge brezposlene, kojim reće: za šti. dangubite ovdvi? F. Lastrić, od 184. Jer je gružan tko brezposlen leži. J. S. Rełković, kuć. 35. — b) od čeladeta ili što se kao čelade misli prelazi značeće ne o što god čim radi, na sliu mu, voju, prignuće, dar, pero: Naša voja nigda ne stoji brezposlena. M. Radnić 27. Dajte, kad nam je bog ovi dar svete vire dao, da ga ne držimo brezposleno, nego su nih služimo. J. Filipović 2, 82. Ne može biti brezposlena i zaludna mogućnost tvoja. A. Kanižlić, utoč. 25. Na koju li svrhu brezposlenim perom knige slažu! A. Kanižlić, uzroci vi. Niti brezposleno bijaše ovo na ļubav prignutje boga višnega, nego na to smirše, da ti pošaše odkupiteja. 21. — c) o stevlu, *cela o ognu:* Ogań nigda nije brezposlen. I. Glilić 239. — d) o vremenu u koje tko ne radi, o staņu u kom ne radi: Bresposlen dan. Mikaļa 27b. Cela ne podnosi mnogo vrimena mlakoga ni brezposlenoga. M. Radnić 423. Ako ne vidi svoga oca na drugomu mistu nego u pivanici pjančujući i u skitačini brezposlenoj. F. Lastrić, od 167. — e) o riječi, koju govori bresposleni, koja nije ni na što: Od svije riječi brezposlenije vratiće razlog u dan suda. M. Radnić 426. Iskat će od nas razlog za svaku rič brezposlenu. J. Filipović 1, 528. Za svaku rič brezposlenu, izpraznu, to jest, i nekoristnu, koju budu reći judi, razlog ima dati u dan suda. F. Lastrić, ned. 26. Riči isprazno oli ti brezposlene. M. Dobrećić 239. — f) *adv. brezposleno, otiose. Mikaļa* 27b. *Svršuju život brezposleno. M. Radnić 130.* Životu stračenu dan-

gubno i brezposleno jest pravedno da odgovore trudovi. 488.

BRESPÒSLENO, *adv. vidi kod bresposlen.*

BRESPÒSLENÔST, bresłoslenosti, *f. vidi* besposlenost. *prošłoga vijeka u jednoga pisca.* Jer je vikla brezposlenost sladi. J. S. Rełković, kuć. 155.

BRESPÒSLEŇÁK, *m. vidi* besposleńak. XVII vijeka u jednoga pisca. Brezposlená srcje u satomu sebi mjesto djavlu. M. Radnić 485.

BRÈSPOSŁICA, *f. vidi* besposlica. *od XVII vijeka.* 1. *kao* besposlica *pod* 1: Svruh svije stvari bježi brezposlicu i dangubu. M. Radnić 485. Mnomu je zlu naučila brezposlica. 485. Ter se češće od brezposlice ne imadući šta činit. S. Margitić, fala 155. Provodeći ove sv. dneve u jelu pitju i brezposlici. F. Lastrić, od 213. Koliko se vrimena izgubi u brezposlici! F. Lastrić, ned. 310. Mlogu je zloču naučila brezposlica. B. Leaković, nauk 339. — 2. *kao* besposlica *pod* 2: O izpraznosti svrhu svake izpraznosti činiti scjenu od ovije prijatelstva *judskije!* jesu brezposlice i igre djetiće. M. Radnić 27.

BRÈSPOSLOVÁNE, *n. otium. isporedi* besposlovati. Od dangube i brezposlovaňa poče se puk božji klanati idolom. M. Radnić 485.

BRÈSPRAVEDNO, *adv. injuste, nepravedno. isporedi* bespravedan. *prošloga vijeka.* Mi smo brezpravedno život níov scinili brez pošteна. S. Margitić, fala 132.

BRESPRÈSTAN, *adj. continuus.* XVII vijeka u jednoga pisca. Molitva jest sazađane brezpristano od sviju kreposti M. Radnić 580.

BRESPRESTÀNĆÊ, *adv. vidi* besprestance. *od prošloga vijeka.* Ponukova ji da brezpristance mole. E. Pavić, ogled. 582. Brezpristance vapijaše. Đ. Rapić 276. Kuća tila našega svagdaņu pati vatru od vručine naravne, koja brezpristance viažnost tila dokončava. 115. Karan brezpristance. I. Velikanović, upuć. 1, 94. Na dobro brezpristance probuđuješ. B. Leaković, gov. 45.

BRESPRÈSTANIT, *adj. perpetuus.* XVII vijeka u jednoga pisca. *Želaše usaditi apošto u srcama vjernikova brezpristanitu uspomenu od bołne muke.* M. Radnić 172.

BRESPRÈSTAŃSKÎ, *adj. continuus.* prošloga vijeka u jednoga pisca. Od strane dečine brezpristańsko moleše. A. T. Blagojević, kin. 83.

BRESPRIJÊKÓRNO, *adv. sine reprehensione.* *prošloga vijeka u jednoga pisca. isporedi* besprjekoran. Tebi dužnost nadostavla kriposno i brezprikorno živiti. I. J. P. Lučić, bit. 37.

BRESPRIJÈVÅRAN, bresprijevěrna, *adj. doli* expers. *prošloga vijeka u jednoga pisca.* Da odpušteće bude slobodno, brezsilno, brezprivarno. A. d. Kosta, zak. 1, 263.

BRESPRĪLIČĀN, bresprilična, *adj. vidi* bespriličan. XVII vijeka u jednoga pisca. Jeda se tebi vidi brez poštenja ovo misništvo, koje isti anđeli, također božje sluge, štuju? I tako nije brezprilično niova poštenja. I. Ančić, ogl. 78.

BRÈSPUĆE, *n. vidi* bespuće. *prošloga vijeka u jednoga pisca, i to još sa tje mjesto će.* u prenesenom smisłu kao bespuće *pod* 2 Odvraćam i ustežem brezobrastva, brezputja. proždrstva. F. Lastrić, test. 208.

BRESPUTAN, bresputna, *adj. invius, vidi* besputan *pod* 1. *od xvi vijeka.* Radovat će se putšina i mista brezputna. Berdardin 3b. — *Adv. brezputno, inique.* Brezputno oholi se nemilostivi. I. Zanotti, priš. 19.

BRESPUTNO

629

BRESTOVA

BRÈSPUTNO, adv. vidi kod bresputan.

BRÈSPUTSTVO. n. invia. isporedi bespuće.
prošloga vijeka u jednoga pisca, i to bez t pred s.
I odvede u brezpustvo, što ja drža mnogo množ-
tvo. S. Margitić, ispov. 235.

BRÈSRECEN, adj. inhumanus, bez srca, koga ne boli srce kao da ga i nema, bezdušan. xvii vijeka u jednoga pisca. a) o čeladetu: Brezsrčeni zlo opačno Grci tvore I. Zanotti, en. 2, 29. — b) o čemu što se bez srca čini: Osvetiči žehaj dile brezsrčene. I. Zanoti, en. 2, 10. — c) adv. brèsčeno, inhumane: On k oltaru Prijama istegnu, Politovoj na krvčici brezsrčeno tad protegu. I. Zanotti, en. 2, 37.

BRÈSRECENO, adv. vidi kod bresčen.

BRÈSRECNO, adv. inhumane. xvii vijeka u jed-
noga pisca. Koji vara vas brezsrčno mnoge krate.
I. Zanotti, en. 2, 7.

BRÈSŘDE, n. ignavia, animus abjectus, stańe u kom tko nema srca da čini ili podnosi što. xvii vijeka u jednoga pisca, i to još sa dje na kraju nasastavljenim u d. Oni, koji ide made srce ubiti svoga vlastitoga brata, jest toliko bojazan da ispovida da svak tko god da ne da će ga ubiti. Ovo jest veliko brezsrde svitovne, koji izgubivši boga, koji jest jakost i krepost duše, ostanu veoma slabi. M. Radnić 235.

BRÈSRŠTVO, n. inhumanitas, bezdušnost. xvii
vijeka u jednoga pisca. Svitovna oblast u krvi, to
jest u brezsrčdštu, nemilosti. I. Zanotti, priš. 19.

BREST, vidi kod brijest.

BRESTAČ, vidi Brestačje.

BRESTAČA, f. selo u slavonskoj krajini blizu
Gradiške. Schem. zagr. 1875. 54. Razdjekj. kr. 23.
Postańem od brijest. isporedi brestak.

BRESTAČANIN, m. čovjek iz sela Brestača
(Brestačja). J. Živanović.

BRESTÁČE, n. vidi Brestačje.

BRÈSTÂČJE, n. selo manastira Krušedola u
Sriemu xv vijeka, a tada se pisalo Brestačije.
Mon. serb. 541. Daničić 1, 83. bez sumne isto koje
sada griješkom pišu Brestač. Šem. prav. 1878. 12.
Schem. diac. 1866. 77. Pregled 138. i Brestač.
Pregled 119. i na karti Brestac (ne daleko od
Rume između Pećinaca i Nikinaca). narod da
zume Brestače. J. Živanović. a u tom je samo od-
bačeno j iza č, koje biva i u drugim riječima.
isporedi brestak, od koga je u pravro i postalo.

BRÈSTÂČKI, adj. što pripada selu Brestaču
(Brestačju). J. Živanović.

BRÈSTÂČKIÑA, f. žensko čelade iz sela Brestača (Brestačja). J. Živanović.

BRÈSTÁK, brestáka, m. ulmarium, šuma bre-
stova. isporedi brestisk
 Dolazi samo kao ime né-
kim zemłama pod nivama u Srbiji u okruge crno-
riječkom i kneževačkom. Niva u Brestaku. Sr.
Nov. 1872. 551. 1867. 308. 1873. 259.

BRÈSTANOVAC, Brèstanōvca, m. selo u Slavoniji u ďakovačkoj podžupaniji. Pregled 107. pišu ga i Bršjanovec. Schem. zagr. 1875. 145. i Breštanovci. 1880. 100.

BRÈSTÁNSKÔ GRÁDIŠTE, n. zidine od sta-
roga grada u Srbiji u okruge aleksinačkom blizu
sela Vrmče i Bače na desnoj strani Moravice.
M. Đ. Milićević, srb. 785.

BRÈSTÂR, Brestára, m. ime nekim zemłama
pod nivama u Srbiji u okruge požarevačkom i kra-
gujevačkom. od brijest. isporedi Brestarić. Ude-
noica kod Brestara. Sr. Nov. 1870. 42. Niva u
Brestaru. 1875. 649.

BRESTÁRIĆ, m. neko mjesto u Srbiji u okrugu
požarevačkom. postańem dem. od brestar, koji
vidi. Niva kod Brestarića. Sr. Nov. 1875. 865.

BRESTEN, adj. ulmeus, brestov. xi vijeka u
spomicima talijanski i latiniski pisanim. e na
oba mjesta staji mjesto staroga ê. ,Brestem potok.
F. Rački, doc. 120. negdje blizu Spleta. m staji
pisarskom griješkom mjesto ni ili po samom iz-
govoru mjesto n pred p. — bez supstantiva iz-
mjestu također negdje blizu Spletu, ali se ne može
znati je li u jednini složenoj ili u množini: Bre-
steni. F. Rački, doc. 131.

BRÈSTICA, f. a) rijeka u Crnoj Gori u Pi-
perima. Na Brestice na vodu studenu. Pjev. cr.
326. — b) vidi Brestice pod b.

BRÈSTICE, Brèstćâ, f. pl. a) selo u Crnoj
Gori u katunskoj nahiji u Rudinama. Glasnik
40, 18. Izdigoše ovce u Brestice. Ogled. Sr. 427.
Osta Mehmed na Rudove, a Murat je krajem
od Brestica. Nar. pjes. vuk. 4, 520. — b) selo u
Hercegovini u bilečkom kotaru. V. Lečević. pišu
ga i Brestica. Schem. rag. 1876. Statist. 107.

BRÈSTIĆ, m. dem. brijest. dolazi xiv vijeka u
jednom spomeniku kao mjesto na medi trgu Subo-
tici u sadašnoj Srbiji na donoj Moravi, ali dosta
nerazgovijetno, te bi riječ mogla znaći i drugo
što: Na mlaku kod Morave, .. na rveniški o
Suke (može biti osuđe, ex hac parte) Brestica.
Mon. serb. 199. Daničić 1, 84. — u naše vrijeme
ima „niva kod brestiće“ u Srbiji u požarevačkom
okrugu. Sr. Nov. 1875. 241.

BRÈSTÎDNO, adv. impudenter. isporedi be-
stidno. Sagrišuju brestidno. A. d. Kosta, zak.
1, 140.

BRESTÍDNÔST, brestídnosti, f. vidi bestid-
nost. prošloga vijeka u jednoga pisca. Brestid-
nost, laž, šala. P. Knežević, osm. 315.

BRÈSTÎK, brestika, m. ulmarium, šuma bre-
stova. dolazi samo kao ime mjestu. selo u hrvat-
skoj krajini blizu Gline. Šem. prav. 1878. 71.
Razdjek, kr. 21.

BRÈSTINE, Brèstînâ, f. pl. neko mjesto pod
iivama u Srbiji u okrugu šabačkom. Od brijest.
Garena zemja u Brestinama. Mon. Nov. 1861. 217.

BRÈSTÎŠTE, n. ulmarium. samo u rječnicima
Belinu: „brještište‘ (523a), koje će biti pogrješka,
u Bjelostijenčevu: „breschische‘, može biti po Be-
linu, i u Stulićevu: „briesište‘ i „briesištvo‘, sve
nepouzdano.

BRÈSTJE, m. vidi kod briješće.

BRESTOK, m. selište negdje blizu Štipa na
Lukavici xiv vijeka: Brěstok. Mon. serb. 63.
Daničić 1, 84.

BRÈSTOV, adj. ulmeus. e je u sadašnem juž-
nom i istočnom govoru od staroga ê, mjesto ćega
je u zapadnom i; ali je u južnom prije biło je,
koje se nalazi i prošloga vijeka. isporedi brijest.
— Dolazi od xiii vijeka (vidi dałe prva dva pri-
mjera), između rječnika u Mikałinu (bristov), u
Belinu (brjestov 523a), u Bjelostijenčevu (brestov),
u Jambresičevu (brestov), u Voltišinu (brestov),
u Stulićevu (brjestov), u Vukovu (brestov). Bre-
stova mlaka. Mon. ep. zagr. 1, 42. Na Brestovo
brdece. Mon. croat. 10. Drva brestjeka i čedrova.
N. Marči 37. Brestovo drvo. P. Bolić 1, 202. Bre-
stova gljiva. B. Šulek, im. 31. — S kakvim sup-
stantivom dolazi u imenim mjesnijem, kao Brestov
do, itd. vidi na po se.

BRÈSTOV DÕ, Brèstova Døla, m. selo u Sr-
biji u okrugu pirotskom. Sr. Nov. 1879. 175.

BRÈSTOVA, f. ime selima: u Bosni dva sela

BRESTOVA DRAGA

630

BREŠA

jedno u okrugu bańolučkom a drugo u zvorničkom.
Statist. 41. 91.

BRĒSTOVA DRĀGA, f. selo u hrvatskom pri-
morju u podžupaniji delničkoj. Schem. segn. 1871.
68. Pregled 16.

1. BRĒSTOVAC, Brēstōvca, m. 1. ime mjestima,
po brijestu nazvanim: a) selo blizu Dečana do
sela Zerzeva xiv vijeka. Mon. serb. 93. 265. Glas-
nik II. 12, 58. 101. Glasnik 15, 275. Daničić 1, 84
3, 563. — b) u sadašnjoj Srbiji pet sela: po jedno
u okrugu kragujevačkom, krajinskom, crnoriječ-
kom, niškom i topličkom. K. Jovanović, reč. 118.
122. 165. Sr. Nov. 1879. 175. 176. — c) selo u
Bosni u okrugu bihačkom. Statist. 52. — d) u
Slavoniji dva sela: jedno u podžupaniji požeškoj
a drugo u pakračkoj. Schem. zagr. 1875. 40. 48.
Pregled 89. 96. — e) u Hrvatskoj u podžupaniji
zlatarskoj tri sela: mještami ih zovu kajkarski
Brestovec. Schem. zagr. 1875. 28. 29. Pregled 59.
60. — f) selo u Bačkoj. Sem. prav. 1878. 30. —
g) selo u Banatu. Sem. prav. 1878. 54. — h) mjesto
pod nivama, livadama itd.: u Srbiji u okrugu
požarevačkom: Gradina u Brestoveu. Sr. Nov.
1865. 322. u okrugu jugodinskom: Niva u Bre-
stovcu. Sr. Nov. 1873. 1060. — 2. brestov štap,
baculum ulmeum. samo u Vukovu rječniku.

2. BRĒSTOVAC, Brēstōvca, m. čovjek iz sela Brestova. dolazi mjesto prezimena: Nikola Bre-stovac. Rat 354.

BRĒSTOVAČA, f. 1. fustis ulmeus, brestova
batina. samo u Vukovu rječniku. — 2. ime zem-
lama pod nivama, livadama itd. u Srbiji u okrugu
podrinskom, šabačkom i požarevačkom: Zemja
Brestovača. Sr. Nov. 1871. 340. Niva u Bresto-
vači. 1874. 74. 1875. 362.

BRĒSTOVAČKĪ, adj. 1. što pripada selu Bre-
stovcu. Brestovačka opština. K. Jovanović, reč.
122. 165. Brestovačka baņa šeše sela Brestova-
u Srbiji u crnoriječkom okrugu, i Brestovačka
rijeka, koja teče onuda u utječe u Timok kod
sela Metovnice. M. Đ. Milićević, srb. 874. — 2. što
pripada selu Brestovu. Brestovačka opština. K.
Jovanović, reč. 181.

BRĒSTOVICA, f. 1. ime zemlji pod livadom u
Srbiji u okrugu smederevskom, kao i Brestovac i
Brestovača. Livada u Brestovići. Sr. Nov. 1873.
743. 998. — 2. neka gliva. B. Šulek, im. 81. bez
sumne gliva što raste na brestovu pańu. vidi i
kod brestov i brestovka.

BRESTOVĪCKĪ, adj. što pripada selu Bresto-
viku. Brestovička opština. K. Jovanović, reč. 98.

BRESTOVIČNA, f. selo u Bosni u okrugu ba-
holučkom blizu Gradiške. Schem. bos. 1864. 74.
pogrješka Brestovčina. Statist. 38. na kartama
Brestovično.

BRESTŌVĪK, Brestovika, m. selo u Srbiji u
okrugu biogradskom, po brijestu nazvano. K. Jo-
vanović, reč. 98. isto može biti koje se spomine
prije našega vremena samo po imenu: Brēstoviki.
S. Novaković, pom. 126. — i neko mjesto u Sr-
biji u aleksinačkom okrugu, gdje je do skora bila
međa i straža. M. Đ. Milićević, srb. 725.

BRĒSTOVINA, f. 1. lignum ulmeum, drvo bre-
stovo, u rječnicima Beliniu (brjestovina 523a), Bje-
lostijenčevu (brestovina), Stuličevu (briestovina)
i griješkom, briesovina i u Vukovu (brestovina).
— 2. ime zemlji pod nivama itd. u Srbiji u okrugu
važevskom: Niva u Brestovini. Sr. Nov. 1875. 173.

BRĒSTŌVKA, f. neka gliva. B. Šulek, im. 31.
bez sumne gliva što raste na brestovu pańu. vidi
i brestovica i kod brestov.

BRĒSTŌVĻE, n. coll. ulmi, vidi briješeće. samo
u Bjelostijenčevu rječniku, i to sa -vje na kraju
mjesto -vle.

BRĒSTOVO, n. dva sela u Srbiji: jedno u
okrugu čuprijskom a drugo u vraiskom. K. Jo-
vanović, reč. 181. Sr. Nov. 1879. 176.

BRĒSTOVSKŌ, n. adj. selo u Bosni u okrugu
sarajevskom. Schem. bos. 1864. 42. Statist. 13.
Pod Brestovskim. Zemlj. bos. 7.

BRĒSTRAN, m. vidi brštran, bršlan. XVI vi-
jeka u jednoga pisca. između rječnika samo u
Mikaļinu (27b). Svim dubom tim stabla vazda
zeleni brestran zagrjevaše. P. Zoranić, plan. 68.
Od brestrana. Mikaļa 27b.

BRESTRAŠNO, adv. vidi bestrašno. u jednoga
pisca XVII vijeka. Brezstrašno boge svoje malom
castju nagrdihu. I. Zanotti, en. 2, 15.

BRĒSTRŪDNO, adv. sine labore. isporedi bes-
trudno. XVI vijeka u jednoga pisca. Mirno i brez-
trudno po svitu putoval. H. Lucić 265.

BRESŮMŇEN, adj. non dubius. prošloga vi-
jeka u jednoga pisca. Ako bi tko s istinitostju
svakojakoj i brezsumňenoj rekao. I. J. P. Lučić,
nar. 6.

BRESŮMŇIVO, adv. vidi besumnívo. prošloga
vijeka u jednoga pisca. Brezsumnívo jest da...
biti čes osuđen. P. Knežević, osm. 156. Oni brez-
sumnívo.. bit će plaćen. 283.

BRESVIJESNO, adv. vidi kod bresvijestan.

BRĒSVIJESTAN, brēsvijesna, adj. vidi besvi-
jestan. prošloga vijeka. a) demens, bezuman, lud,
u pravom smislu i koji radi bezumno: o čeļadetu
i o čemu god što se bezumno radi: Tko će toliko
bresvistan biti da znajući gdi će poginuti, će da
ide ono misto. J. Banovac, pred. 123. Koliko
sam dobro učinila pro noseći prostanstva moga
muža bresvista, koji me nije drža kao druga
već kao sužniću. 88. Bogu ne budući ugodno brez-
svinstvo milosrdje Akabovo. A. Kačić, korab. 245.
— b) mentis suae non compos, izvan sebe: Smeten
sudac to videći već ne znade što će reći, neg s' u
sebi grizijaše i od jida vas drhtaše. Stojeć tako
breszijesan viknu kako vo bijesan. P. Knežević,
pism. 126. — c) adv. brēsvijesno, bezumno, ludo:
Za opačine, koje smo posli tolike įubavi brez-
svisno učinili. P. Knežević, muka 6. Brezvisno
i nerazložno sudeći. P. Knežević, osm. 199. Sve
si brezvisno izgubio. 35. Koji brezsvistno i ne-
promišljeno sude dila svoga iskrnega. Đ. Rapić
311. Ne bi onu čistoću brezvisno izgubili. J. Fi-
lipović, prip. 3, 33. — Stamparskom griješkom do-
lazi sa z mjesto u ili zs: On brezvisan muječ. J.
Banovac, razg. 91. Riči brezvistne. P. Knežević,
osm. 20.

BRĒSVIJEŠNĀK, m. demens, bezumnik. pro-
šloga vijeka u jednoga pisca. Ah bresvistnaci!
J. Banovac, pred. 32.

BRĒSVRŠAN, brēsvršna, adj. vidi besvršan.
prošloga vijeka u jednoga pisca. Uzrok će nam
bit spaseja i veselja brezsvršnoga. P. Knežević,
osm. 6. Žnegove krvi cina jest brezsvršna i brez
broja. P. Knežević, pism. 98. — Stamparskom
griješkom sa z mjesto u ili zs: Brezvršnu zlobu.
P. Knežević, osm. 91. Brezvršno blago. 390. —
Adv. bresvršno: Bresviro (brezvršno) zašalujem
ti. M. Zorićević, osm. 155. Brezvršno (brezvršno)
dostojno. P. Knežević, osm. 83.

BĒSVRŠNO, adv. vidi kod bresvršan.

BRĒŠA, f. 1. grad u Italiji Brescia. Pak u
Brešu nega odpravi. J. Kavančin 202. Koja biše
u Breši kovana. Nar. jjes. ist. 1, 54. — 2. puška

BREŠAKIĆA

631

BREZ

koja se dovozila na toga grada. između rječnika
samo u Vukovu. isporedi brešakini, breška, bre-
sanka, brešankinića. A kad pukne moja tanka
Breška. Nar. pjes. vuk 3, 92. Navi Brešu na lijevu
ruku. 3, 93. Na tanku se Brešu odbočio. 3, 91.
bila je i mala puška: On poteže breše iza pasa.
Nar. pjes. juk. 88.

BREŠAKIĆA, f. puška iz Breše. isporedi Brešo
pod 2. u naše vrijeme, između rječnika samo u
Vukovu (gdje se dodaje da se govori u Crnoj
Gori). A u ruke drži brešakiniću. Ogled. sr. 454.

BRĚŠÂNKA, f. vidi brešakinića. u naše vrijeme.
Za pas zadi dvje brešanke male. Nar. pjes. juk.
167.

BRĚŠANKIĆA, f. vidi brešanka. u naše vrijeme.
Na šemu je puška brešankinića. Nar. pjes.
istr. 1, 54.

BRĚŠĆASNO, adv. vidi beščasno. XVI vijeka.
Brezčastno umriti hočes. Aleksand. jag. starin.
3, 312.

BRĚŠĆIĆ, m. dem. brijeg. isporedi brijezak,
od koga je upravo i postao. samo u Vukoru iz-
rječniku. isporedi brijezič. Akc. u gen. pl.. brešćića.

BRĚŠĆUTAN, brešćutna, adj. sensus expers.
xvii vijeka u jednoga pisca. Prokleti su od neba
i od zemlje i cl svije stvoreňa brezčutni. I. Ančić,
ogl. 189.

BRĚŠKA, f. vidi brešakinića. u naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukovu. Tanku Brešku
drži preko krila. Nar. pjes. vuk. 3, 331. Od obraza
tanku Brešku pali. 4, 66. Nose Breške na rukama
sjajne. 4, 510. Sa pucima vašijeh Brešaka. Pjev.
ern. 98.

BRĚŠKE, f. pl. selo u Bosni u okrugu zvon-
čnikom. Schem. bos. 1864. 23. Statist. 81. Breške.
Glasnik 22, 50. ,Brežke'. Zemłop. bos. 43. kako
glasi u gen., nije poznato.

BREŠTANE, selo u hrvatskoj kraji blizu Ud-
bine. Schem. segn. 1871. 37. ime će biti muškoga
roda, a stavljeni oblik akus. pl. mjesto nom.

BREŠTĪŠTE, n. ulmarium. vidi kod brestište.

BRETÂNÎJSKÎ, adj. britannicus. xvii vijeka.
O Galijahı, brétaniskyhs. Łetop. šaf. 56. Daničić
1, 84.

BRETÈNO, n. vidi vreteno. u naše vrijeme.
između rječnika samo u Vukovu (gdje se napo-
mine da se govori u Imoskom a i na Korčuli).

BREUŁA, vidi Brehuła.

BRÊV, m. breve, pišmo papino. od XVI vijeka.
Po način od breva. Š. Budinić, ispr. 130. Što
je zapovidjeno od šnega u brevijeh. M. Orbin. 143.
Mogu li se pri sebi nositi brevi? B. Kašić, zrc.
42. Da ju digne po svomu brevu al ti buli. I.
Ančić, vrat. 2, 4, 149. Pisa jedan brev ili ti knigu.
A. Bačić 158. Brebpapin u tefterani manastira
zaostroškoga. Norini 12.

BREVELEG, m. privilegium. XIII-xv vijeka,
između rječnika samo u Daničićevu. Pisano v sta-
rih knigahı brêvêlegi. Mon. serb. 39. Kako se
uzdrži v nih starih listih i prevelezih. 279.

BREVĪJĀL, brevijāla, m. breviarium. od tal.
breviale. isporedi brevijar. Od XVII vijeka, između
rječnika samo u Belinu (148a). Pišu ga bez j, je
jer tako u jeziku iz koga je uset. Kad je l na
kraju, kao u nom. i acc. sing. može se promije-
niti na o, te glasi i brevijao i izbacivši a: bre-
vijo (,brevio! Bella 148a). Zapovidi u brevialu.
B. Kašić, per. 89. I samijem brevialom. B. Kašić,
fran. 32. Poizpraviše saltpir prije, pak brevial
pomnom cijelom. J. Kavaņin 125.

BREVĪJAO, brevijára, m. vidi brevijal.

BREVĪJĀR, brevijára, m. breviarium. od XVI
vijeka, između rječnika samo u Belinu (148a).
isporedi brevijal. Pišu ga najviše bez j, je jer
tako u latinском i talijanskom jeziku. Ražań pro-
toči kroz ņegov brevijar. M. Marulić 254. Breviar
jest kakono jedna slast i evit izabrani. M. Bijan-
ković 112. Uže propelo i brevijar. A. Kanižlić,
fran. 149. Svaki redovnik ovu rič ,u vik' neka
zapiše na prvome listu od breviara. D. Rapić 10.

1. BREŽ, præp. sine. Od XIV vijeka (vidi pod
a, c. primjer iz Spom. sr.) i u srijem rječnicima
osim Vrančićeva i Jambresićeva. Postačen je pri-
jedlog prez izjednačen » prijedl. bez tako da je
uzeo ņegovo b mjesto svoja p. Služba mu je i
akcenat sa srijem kao prijedlogu bez. samo se u
ejdnom spomeniku nahodi s akus. (vidi pod f.)
a. kao bez pod a..) rivi bez pod a, a.. Zgo-
dilo bi se, teri koja kuća pomankala brezi na-
traška muškoga. Mon. serb. 365. Budite žene nih
brez sinov. N. Račina 86b. Brez šnega ničtar jest
učišleno. Bernardin 9. Tko stvoro tebe brez tebe?
A. Kadčić, bogosl. 9. Žena može učiniti zavit
brez muža, i muž brez žene. A. Bačić 76. Ova
voja božja ne ispuha se brez nas nego po nama.
J. Filipović 1, 400. Brez meštra je naucio. A. Ka-
nižlić, kam. 11. Neznatožakovi koji žive brez boga.
M. Zoričić, osm. 106. Kavk. I' svati brez mlada
ženika? Nar. pjes. 1, 253. Jer otoka nije
nigda sama brez hajduka, ja brez mrka vuka.
3, 159. — b) vidi bez pod a, b.: Vołni su meso
prodavati brez mire na oči. Stat. pol. ark. 295.
Brez duge hałine. M. Bijanković 74. Bijaše sam
i brez oružja. P. Posilović, eviš 57. Najdozo
idola oborena i brez glave i brez ruku. S. Mar-
gitić, ispov. 111. Kano kočni brez uzde. S. Mar-
gitić, fała 139. Ako je ugovor d djavlom učinjo
brez pisma. A. Bačić 59. Govore da duše brez
tilesa živu posli ovoga života. F. Lastrić, ned.
331. K vukom kako jačni pojite i brez štapa i
brez vriče. P. Knežević, živ. 7. Ispuni se obećaše,
jer bo ga treći tan i brez novca pustiše. A. Ka-
nižlić, fran. 68. O idi brez traga! A. Kačić,
rož. 33. Na sud. Kraji! .. na sud, ali brez krune.
D. Rapić 13. Brod brez timuna ne more se vladat.
L. Vladmirović, slavod. 13. Poradi pošteňa oga
moga brez jezika. M. Zoričić, zrc. 50. Biokova nije
brez oblaka. A. Kačić, razgov. 201. Ovakva ža-
lost biva kadkad s prolivaņem suza, kadkad i
brez suza biva. B. Leaković, gov. 213. Da brez
beza koja ne ostane. J. S. Rełković, kuć. 104.
Prosi brez puta, tko ide brez skuta. Poslov. dan.
103. Tere mi je otašao za držušinom brez koćina.
Nar. pjes. mikl. beitr. 1, 8. Kakav danak brez
jarkoga sunca? kakva j' noća brez sjajna mje-
seca? Nar. pjes. vuk. 1, 253. Brez blaga je ne bi
ni udao. 2, 620. Je li se sestra braca odgojila brez
bešike na desnici ruci? 4, 477. — c) vidi bez pod
a, c.: Brez božije milosti i veličstva ti ne bi
mogli 1 dneš tamo prêstati. Spom. sr. 14. Župu
brez razloga i pravde uze. Mon. serb. 445. Nije
podobno da ju kamo strati ni obrati brez ve-
like nevole. Stat. pol. ark. 259. Brez razbora sude.
M. Marulić 9. Tuj se pokripismo na voju brez
priše. P. Hektorović 8. Svude sunčena moć brez
stanka prosiva. 15. Ka s' pri bogu našla brez
broja milosti. 15. Brez prikrišenja. Š. Budinić,
ispr. 23. Brez pristanka molite. Bernardin 21.
Brez truđa ne more se kruna dobiti. Starine 1,
229. Brez straha božjega i brez srama judskoga
svoj život čini. 4, 114. Reći laž brez kletve i bez
stete drugoga grijeh je vaodani. A. Komulović 16.
Poju brez konca: svet, svet, svet. I. Bandulavić

BREZ

632

BREZAKONIT

79. Mene su nenavidili brez uzroka. 232. Hoću da ste brez pečali. 254. Sveđe goriš brez pri-stanka. M. Jerković 95. Nemoj me ostaviti brez pomoći tvoje. 84. U ono vrime starosti ne ima jedan čas brez tuge i žalosti, takoder brez bolesti. P. Posilović, nasl. 4b. Bio bi budalast i brez pameti. P. Posilović, evijet 28. Brez ufanja. I. Zanottini, priš. 3. Koji bi ovo propušćali brez razložita uzroka. M. Bijanković 120. Ne gledatice moje grihe velike i grdne, koji su brez broja. L. Terzić 72. Neka svi pribivaoci ove kuće budu stati u miru slobodni brez buke i smetne. 239. Umrijeti ... brez pokore. S. Margitić, ispov. 239. Brez pri-stanka molimo boga. S Margitić, fala 263. Bit će im radost brez uzdaha. J. Kavanin 514. Zaviti učišteni brez voje starijega nisu zaviti. A. Bačić 76. Ovo brez ispovidi nije dobro. J. Banovac, pripov. 34. Ako uzvirujemo brez sumle. J. Banovac, razg. 16. Sami brez pomoći drugoga. J. Banovac, uboj. 26. Vele krat brez razloga srdimo se. J. Filipović 1, 344. Brez dopušćena starišine. P. Filipović, istom. 12. Tko je oni koji brez griha žive? F. Lastrić, od 96. Kada oni se žalostite saviše i brez načina u nevoła vašim. 121. Ovi crv hišov neumira, nego će vazda i brez pristanka gristi i mučiti razom i pamet hišov. F. Lastrić, ned. 392. Otvorio usta svoja brez mjere. 395. Brez pristanka. A. Kanižić, fran. 174. Nijedno zlo brez pokarańa ne propušta. A. Kanižić, kam. 20. Dobra koja daje i sipa brez broja. A. Kanižić, rož. 63. Vični vik imati ne more se brez pokore. P. Knežević, živ. 5. Brez pristanka plače. M. Zoričić, zrc. 234. Biž delijo glavom brez obzira. F. Radman 36. Brez pristanka svoje tilo pedepasaše. A. Kačić, razg. 16. Brez straha viru izpvida. 18. To ona odnese brez znača svoga muža. A. Kačić, korab. 32. Počeže brez obzira bižati. 125. Brez obzira gaze boževidi. B. Leaković, gov. 9. Ubi mene Maġar iznenada brez ju-načkog moga ogledaņa. Nar. pjes. vuk. 2, 487. Da mi čuvaš brez promene stražu. 2, 488. Razboliću s' bolom brez bolesti. 3, 549. U hišna je brez cene kameće. 3, 500. No se miči brez grdila, Mujo! 4, 507.

b. *kao bez pod b.:* a) sa svaki: Scine za stvari istinne brez sumše svake. F. Hektorović 55. Taj li, mniš, človik lud, brez svake mudrosti, da čini pravi sud od tvoje liposti? H. Lučić 196. Brez svake sumle slobodna od griha. L. Terzić 56. Brez svakoga straha meni sada pravi. P. Vuletić 35. Sina brez svakoga tilesnoga naslađeņa budući ga začela. J. Banovac, razg. 47. Vała da je brez svakoga griha. 231. Da ga brez krivice svake pridavahu. F. Lastrić, test. 149. Brez svake sumle. D. Rapić 32. F. Matić 8. M. Zoričić, zrc. 143. A. Kačić, korab. 105. Brez svakoga opreza kara zloče. B. Leaković, gov. 156. — b) sa nijedan: Ter mi brzo odgovori brez nijedne toti laže. P. Hektorović 148. Brez nijedne moje vridnosti. Katak. 1561. 21. Smilivši se na te brez nijednoga tvoga dostojanstva. A. Georgiceo, pril. 20. Smrt, koju biše podnila brez nijedne krivice. I. Banovac, pripov. 75. Jest istina brez nijedne sumle. J. Banovac, razg. 171. — c) sa nikakav: Brez nikakva dostojanstva. A. Bačić 262. Na dostojanstvo misništva zvati me dostojao si se brez brez nikakva moga dostojanstva. B. Pavlović 21. Muči brez nikakve žalbe. F. Lastrić, test. 304. Brez nikakve sumle najzte. F. Lastrić, ned. 33. Brez nikakva straha. F. Radman 22. Brez nikakve muke. A. Kačić, korab. 106. Brez nikakve štete. 336. — d) sa ikakav: Da mu hoti hišu brez ikakve plače pokloniti. E. Pavić, ogled. 51. Komu će sinod brez ikakve sumše privožiti, A. Kanižić,

kam. 96. Svako dobro brez ikakva zla. B. Leaković, gov. 145. — e) sa ijedan: Brez ijedne misli za stvari svitovne. I. J. P. Lucić, bit. 38. — f) sa ništa: Sirote brez ništa ukopati. A. Bačić 95. Brez ništa ste primili, brez ništa podajte. J. Banovac, uboj. 44.

c. *kao bez pod c.:* Brez mene ni boga. Bernardin 4. isa. 45. 6. Brez mene nije boga. I. Bandalović 6.

d. *kao bez pod g..* a) s part. praet. act. i mjesto ne: xvii i xviii vijeka u de pisa: Blaženi na nebu uživaju svako dobro brez primšiža zla. I. T. Mrnavić, ist. 47. Nit se od ovake vrsti griha može tko oslobodi(ti) brez povrativši komu pri-stoji stvar tuda. J. Banovac, prip. 177. — b) s infiniticom po tuđim jezicima, prošloga vijeka: Jimaju se otvoriti ruke i uzdvignuti do ramena, a ne više, brez tikati oltara. I. Krajić 58. Po moru hoditi brez utopiti se. J. Banovac, prip. 68. Razdrujući toliko jedne koliko pudje u družbe ... brez ikad dopustit da koji od nih projde s jednu družbe u drugu. I. L. Garaņin 17. Drže za igru misli griše brez osititi se da griše misli uzrokuju osuđeće. I. J. P. Lučić, razg. 53. — c) s rečencom prizvanom za drugu jrežiju da, takoder prema tuđim jezicima, prošloga vijeka: Mučiš u tvojim paklenim špilanj, brez da ih cini još odve nesrične. J. Banovac, prip. 169. Stiskujući se, brez da nijedno ukine svoj tovar. M. Zoričić, zrc. 161. Izgоварaće rići pogrdni brez da rići protivne budu članku vire. I. J. P. Lučić, razg. 82. u prizvanoj može biti i poricaće, ali je smisao isti: Da nam bog dade svega što očemo i možemo zaželiti brez da nigda na nas ne pošaće koje nevole. J. Banovac, prip. 165. Dnevi protkuju brez da se čovik i ne osića što gubi. J. Banovac, pred. 45.

e. *kao bez pod h.:* Brez svake jale. Mon. croat. 149. Kad se odnima od hiņa breza šta on ne bi mogao biti. F. Lastrić, ned. 114. Nije uzdaņe moje breza stra. 302.

f. u jednom spomeniku xiv vijeka, sčuvanu u poznijem prijejisu, stoji s akus., a to je od tuda što s akus. ide prez, od kojega je postoalo brez: Brez podobnu skužu nemoći. Kapit. seń. ark. 2, 80.

2. BREZ, m. vidi breza, sam u rječnicima Bjełostjeњevu i Jambrešćevu i u jednoga pisa našega ćremena: brez. B. Šulek, im. 31. Stulić ima „brec i, brecov i, brecovje”, a to je od tuda što je z grijeskom čitao c.

BRŽEA, f. betula alba L. Akcenat se mijeņa u gen. pl. brēzā, a samo i začni slog dug u gen. i instr. sing.: brēzē, brēzōm. — e- je u južnom i istočnom govoru od staroga ē, mjesto čega je u zapadnom i. — Dolazi od xii vijeka u spomenicima latinski pisanin (ad arborem breza. Mon. ep. zagr. 1, 36), inaće od xiv (vidi prvi primjer), između rječnika samo u Bjełostjeњevu (1, 180'), Jambrešćevu (1, 66a) i Vukoru. — Od kor. bharg, sijati, — a) u pravom smislu: Putem na brězu. Glasnik 27, 291. Jeda l' brize navit ne će? V. Došen 92. Ovdj ceri visoki, rasti, brize, bukve, potajni lug. M. P. Katančić 42. Kada briza tira. J. S. Rełković, kuć. 122. Usuče nekolike breze, pa sve poveže i natakne na svoju kijaca. Nau. N. prep. vuk. 3. Breza, betula alba L. t. Lazić 158. J. Pančić, bot. 168. B. Šulek, im. 31. — b) ime selima: aa) što u Hrratskoj u podžupaniji križeračkoj. Scheu. zagr. 1875. 171. — bb) što u Bosni u okrugu sarajerskom. Statist. 23. — ispoređi i Breze.

BREZÁKONIT, adj. vidi bezakonit. od xvii vijeka (vidi primjer P. Rudovčića). — a) o rađni

BREZAKONITO

693

BREZDUŠAN

itd.: Ukor jest jedna rič brezakonita. I. T. Mr-
navić, ist. 105. Po druge načine brezakonite. J.
Filipović 3, 287. Brezzakoniti ugovori. F. Lastrić,
nad. 337. Tolike ženidbe da su nevašle i brez-
zakonite. M. Dobretić 113. U dilu brezakonitomu
naslađeće naodi. I. J. P. Lučić, razg. 15. — b) o
čećladetu, o sinu, o ženi: Toliko veće od tih sinov
brezakonitih jesi od nih izdana. P. Radovčić, nač.
500. Sin službenice i žene brezakonite. A. Kačić,
korab. 20. — c) adv. brezakonito: Kuge protiva
zlošćincem nastati hote i brezakonito uzobilovati.
I. Zanotti, priš. 13. Ne bi tako brezakonito živio.
J. Banovac, prip. 2. Ulazi šteta onoga ditešca,
koje se od nih rodilo brezakonito. M. Dobretić 427.

BREZÁKONITO, adv. vidi kod brezakonit.

BREZÁKONSKÎ, adv. inique. prošłoga vijača u jednoga pisca. Mi kraļestva glasovita brezzakonski preotesmo. Minate ni jedne zavrtice ili brezzakonja nad nimi učiniti. Mon. serb. 280. Ne pad u zgrišenje brezzakonja huda. M. Marulić 94. Dužan ostaje zadovoljiti bogu za brezakonje, koje mu je učini. I. T. Mrnavić. ist. 60. Izraniti, izbiti i učiniti koje godi brezakonje na životu ali tilu iskrnega. 99. Ostaju u brezzakońu. S. Margitić, ispov. vi. Da se s tolikom lasnostju lupeži, kamatnici... ne odrišuju, ne bi tolikoga brezakoна bilo. J. Banovac, prip. 177. Čudne zloče, brezakoна i slipoče! P. Knežević, muka 26. Da brezzakońe u kom se nahode ne bi digli. J. Filipović 3, 258. Kako se zadovolje provj zapovidi dilujuć kripost zakona, tako se ova pristupa zloćama zakonu suprotivnim po prikorednosti oli po zakraćenju, zovuć se jedna učitaņe, druga brezakoņe. Turl. blago 2, 35. Naslijdujmo Josipa u srčenomu oprošteņu uvriđeņa i nerazložni brezakoņa suproć nami učišćen. Grgur iz Vareša 46. Pozdravi mi milu majku tvoju, koju no sam vrlo uvriddio, brezakoņe svako učinio. A. Kačić, razgov. 35.

BREZAKOV VRH, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj. Schem. zagr. 1875. 107. Pregled 57.

1. BREZAN, brezna, adj. vidi brezov. samo u Stuličevu rječniku. riječ nepozdana.

2. BREZAN, m. phthora Muls. J. Šloser, kor. 546.

BREZANAC, Brezanca, m. zaselak Koprivnici u Hrvatskoj. mještani govore kajkavski: Brezanec. Pregled 3.

BREZANE, vidi Brezani.

BREŽANI, m. pl. ime selima. između z i a bice ispalo j, te će postaćem biti od brezje. isporedi Brezjani. a) selo u Bosni u okrugu sarajevskom, kotaru visočkom. Statist. 25. — b) selo u Hrvatskoj u podžupaniji križevačkoj. u mještana acc. i za nom.: Brezane. Schem. zagr. 1875. 179. porješka: Brežane. Pregled 69.

BRĚZANSKÎ, adj. što pripada selu Brezni. Brezanska opština. K. Jovanović, reč. 147.

BRĚZÁRI, m. pl. selo u Hrvatskoj u podžupaniji jastrebarskoj. Schem. zagr. 1875. 89. Pregled. 34.

BREZARIĆ, m. 1. prezime, xvi vijeka. Mon. croat. 283. — 2. selo u Hrvatskoj u podžupaniji jastrebarskoj. Schem. zagr. 1875. 88. Pregled 35.

BREZBOGE, f. pl. selo u Konavlima. Schem. ragus. 1876. 33. isporedi Bezboge.

BRĚZBROJAN, brězbrjina, adj. vidi bezbro-

BREZANE, vidi Brezani.

jan. prošloga vijača. Brezbrojnim izgledima. A. d. Bella, razgov. 105. Oproti brezbrojne moje grihe. M. Lekušić 140.

BRĚZBRÔJNÔST, brězbrôjnosti, f. vidi bez-
brojnost. Mikaļa 13a.

BRĚZBRÔJSTVO, n. vidi bezbrojstvo. XVIª vi-
jeka u jednoga pisca. Pobivši jedno brezbrojstvo
něgovije. M. Radnić 58.

BREZČ- gledaj brešć-.

BREZDAJNI, adj. fundo carens. isporedi adj. bezdan. prošloga vijača. Postańem od adj. bezdani (vidi bezdan), u kom na stoji mjesto ntn, pa mu nije samo odbačeno prvo n, nego još dometnuto j (kao u stojni mjesto stoni od stolni). isporedi bezdavni. Priduboka prodolina, koja brezdajna jest. I. J. P. Lučić, razg. 87. S ustima brezdanjim svojim. 86. Ne može napuniti brezdajnu jamu svoga srca. 6. Da misli naše iđu dospiti u brezdajnu dubinu božanstva. Grgur iz Vareša 30. Noseći „ ruku ključ brezdajne jame paklene. 81.

BREZDAJNICA, f. vidi bezdajnica. M. Pavli-
nović.

1. BRÈZDAN, adj. vidi bezdan, adj. U jamu
tu brezdanu. V. Došen 172.

2. BREZDAN, f. vidi bezdan. u jednoga pisca
prošloga vijača. A valovi brčoviti kao jurišem
k nebu hite, oblak hrle zakvačiti, da ga u brez-
dan morsku hite. J. Krmpotić, kat. 129.

BRÈZDÂNKA, f. abyssus. vidi bezdanica. u
jednoga pisca prošloga vijača. Tebe ko će oslo-
bodit, ako budeš bačen u brezdanku paklenu
među djavle? J. Banovac, prip. 20.

BREZDÁNSTVO, n. abyssus. XVII vijeka u jednoga pisca. Tako brezdanstvo i dubina jedna zaziva drugu. I. Ančić, svit. 44. Biskupat brezdanstvo je od truda, muka i svije ostalije potriba brez broja. I. Ančić, ogl. 97.

BRÈZDJELAK, brèzdioka, m. vidi bezdjelak. prošloga vijača u jednoga pisca. Ako istina jest da može postavit mnoga tilesa cila u jedno samo misto, nije protiva razlogu da može stavit u jedno isto misto jošter dile istoga tila, na priliku u jednu malu ostiju dali u jedan brezdilak. Turl. blago 2, 242.

BRÈZDJETAN, brèzdjetna, adj. vidi bezdjetan. od XVI vijeka. On je brezditan i bez naslidka. Aleksand. jad. starin. 3, 220. Brezditne porod daše. P. Knežević, pism. 8.

BRÈZDJETNICA, f. sterilis, nerotkiņa. u naše
vrijeme u narodnom govoru. Brezditnica. J. Grup-
ković.

BRÈZDNO, n. abyssus. isporedi bezdno, bezno. u jednoga pisca prošloga vijača. On za našu ļubav u jednoj dublini i brezdnu od muka i žalosti utopi se! A. Kanižić, vrat. 2, 4, 225.

BREZDÒSPJETNO, adv. infinite. isporedi bez-
dospjetan. prošloga vijača u jednoga pisca. Brez-
dospitno više o bogu visiš nego li svitlost o suncu.
P. Knežević, osm. 338.

BRĚZDUŠAC, brězdušca, m. impius vidi bezdušnik. XVII vijača u jednoga pisca. Dužne su take brezdušće opoviditi biskupom kano odmetnike. I. Ančić, vrat. 2, 4, 225.

BRÈZDUŠAN, brězdušna, adj. vidi bezdušan pod 2. prošloga vijača. Focio brezdušan stavi svetu crkvu u toliku nevoju. K. Pejkić 19. O krivi i brezdušni sudče! D. Rapić 314. — adv. brezdušno: Koji se biše puno uzdigao brezdušno. J. Banovac, prip. 178. Č Ani ga povedoše nemilosno nurajući i brezdušno lupajući. P. Kne-

BREZDUŠNO

634

BREZNA

žević, muka 16. Brezdušno svidociše. 22. Ko je
brezdušno u krvi mladinaca ruke svoje omaćio.
Đ. Rapić 19.

BREŽDUŠNO, adv. vidi kod brezdušan.

BREŽE, Brēzā, f. pl. selo u hrratskoj krajini
blizu Modruša xv vijeka. U Brezah. Mon. croat.
125. isporedi breza.

BREZGOVINA, f. vidi brezovina. samo u Vol-
tigijinu rječniku (19).

BREŽGRJEŠAN, brēzgrješna, adj. vidi bez-
grješan. od xv vijeka. Brezgrisna ne ubij. M.
Marulić 90. Krv toliku brezgršnih ditića proli.
H. Mravić 280. Jere su čisti i brezgršni. I. T.
Mrnavić. ist. 82. Put mekšu imadise neg diteta
brezgršnoga. P. Knežević, živ. 16. Gladom mo-
raše i često bičaše brezgršno tilo. 56. Prigova-
rańa svitovna koja su brezgrisna. A. d. Kosta,
zak. 2, 5. U neznanstvu brezgršnomu. M. Do-
bretić 75. Imenujem čovika brezgrisna. I. J. P.
Lučić, izk. 27. — adv. brezgršno: Brezgrisrne
živila si. P. Knežević, pism. 112. Nastojte brez-
grisno živiti. J. Filipović 3, 15.

BREZGRJEŠEÑE, n. absentia peccati, inno-
centia. isporedi bezgrješkeje. xvn vijeka u jednoga
pisca. Zlamenovati nam darovi brezgršenja. I. T.
Mrnavić, ist. 82.

BREŽGRJEŠNÖST, brēzgrješnosti, f. vidi bez-
grješnost. u jednoga pisca prošloga vijeka. Cud-
novata doista pravednost ili ti brezgršnost bi-
jaše sv. mladica. A. Kanižić, bogožub. 447.

BREŽICA, f. dem. breza. samo u Vukoru rječ-
niku. isporedi Brezice.

BREŽICE, Brēžīcā, f. pl. selo u Hrratskoj u
podžupaniji zlatarskoj. Schem. zagr. 1875. 29. —
ime zemļi pod šumom itd. u Srbiji u okrugu ruda-
ničkom: Zabran u Brezicama. Sr. Nov. 1872. 373.

BREŽIĆI, Brezīkā, m. pl. dva sela u Bosni u
banolučkom okrugu: jedno blizu Foče. Schem. bos.
1864. 36. Statist. 38. drugo blizu Osove. Schem.
bos. 1864. 59. isporedi brezik.

BREŽIČANI, Brēzičanī, m. pl. dva sela u
Bosni: jedno u okrugu i kotaru banołuckom.
Statist. 36. drugo u okrugu bihačkom, kotaru pri-
jedorskom. Statist. 54. Glasnik 20, 384. 21, 353.
22, 50.

BREŽIČKÎ, adj. što pripada niekom mjestu,
koje se samo pomije, a bilo je ngradje blizu
Skopla xiv: „Do rasputija brēzičikoga puti išla
je međa selu Ibrusu na Pšini. Glasnik 24, 245.

BREŽIĆ, m. 1. mlada breza. samo u Vukovu
rječniku. — 2. selo u Bosni u okrugu sarajevskom,
kotaru višegradskom. Statist. 28.

BREŽIČANI, Brězičanā, m. pl. selo u Bosni u
okrugu travničkom, kotaru donovakupskom. Sta-
tist. 72 (i među popravcima, u na str. 133 Bre-
zičani).

BRĒŽĪK, brezīka, m. 1. brezova šuma. u rječ-
nicima Stuličevu i Vukovu. — 2. ime selima:
a) selo u hrratskoj krajini blizu Gospica: Bre-
zik. Šem. prav. 1878. 61. Razdjeł, kr. 17. Brizik.
Schem. segn. 1881. 33. — b) u Bosni pet sela:
dva u okrugu banołuckom i tri u zvorničkom:
Brezik. Statist. 36. 39. 86. 89. 90.

BREŽIME, brēzimena, n. vidi prezime, od ko-
jega je i postoje promijenirši p na b uz prijedlog
brez. isporedi bezime. koje je apet postoje od brez-
ime, zamijenirši prijedlog brez prijedlogom bez,
po što su se oba u drugoj službi izjednačila. — Dolazi
prošloga vijeka u jednoga pisca. Da je
hrabren, brezime mu kaže. S. Stefanac 31. Od
imena brezime dobiva. 35.

1. BREŽINA, f. vidi brezovina. u naše vrijeme
u jednoga pisca. Metlicama od brezine. S. Teke-
lija u Letopis. mat. sr. 119. 51.

2. BREZINA, f. vidi bresina. B. Šulek, im. 31.

BREŽINE, f. pl. ime selima: a) selo u Hr-
vatskoj u podžupaniji križevačkoj. Schem. zagr.
1875. 168. Pregled 69. — b) selo u slavonskoj
krajini blizu Okućana. Razdjeł. kr. 23. Schem.
zagr. 1875. 49.

BREŽIŠTE, n. vidi brezik. samo u Stuličevu
rječniku, gdje ima i, brezištvo'. oboje bez sumne
načineno za rječnik.

BREŽJÁCI, Brezjákā, m. pl. vidi kod brejak.

BRĒŽJÁK, brezjákā, m. vidi brezik. Poštaņem
od brezje. U pravom se smislu ne govori, nego je:
a) ime zemļi pod nicama itd. u Srbiji u okrugu
calevskom: Zemje u Brezjaku. Sr. Nov. 1868. 566.
— b) pl. Brezjáci, selo koje je bilo još 1828 u
Srbiji u Podriušu a sada je pusto. M. Đ. Mili-
čević, srb. 565.

BRĒŽJĀNI, m. pl. selo u Bosni u zvorničkoj
nahiji u počelku našega vijeka, može biti isto
koje sada pisu Brežani (koje vidi). Petar Mandić iz
Brezjana iz zvorničke nahije. Prot. šab. mag. 49.

BRĒŽJE, n. vidi brezik. 1. u pravom smislu
samo u Stuličevu rječniku. — 2. ime selima: a) selo
u Srbiji u okrugu vałerskom. K. Jovanović, reč.
102. — b) u Bosni dva sela: jedno u okrugu
czeorničkom. Statist. 86. a drugo u okrugu bano-
lučkom blizu Ponijera. Schem. bos. 1864. 60. —
c) u Hrratskoj osam sela: po jedno u podžupaniji
jastrebarskoj, krapinsko-topličkoj, kriškoj, križe-
vačkoj, varaždinskoj, zagrebačkoj i zlatarskoj.
Pregled 36. 57. 86. 66. 47. 21. 62. Schem. zagr.
1875. 98. 104. 110. 177. 126. 201. 77. i jedno u
podžupaniji delničkoj. Pregled 12. Schem. segn.
1871. 72. — d) selo u Međumurju. Schem. zagr.
1875. 141.

BREZLAŽNO, adv. vere, doista. xvii vijeka u
jednoga piscu. Misliš da si se osvetio, ali brez-
lažno ti pomažeš tvoga neprijateła. M. Radnić
836.

BREZMIŠLAT, adj. improvidus. xvii vijeka u
jednoga pisca. Nemoj živiti brezmišlat u či-
stoči svitovničkoj. M. Radnić 138. Brezmišlataji
Ruzolim ne mišlaše o tuga. 11.

BREZMIŠLEN, adj. improvidus. xvii vijeka u
jednoga pisca. Misao, koju imaju polak stvari
duhovnije čini i(h) brezmišlene od onizije koje
su od tijela. M. Radnić 79. Brezmišljeni od svoga
dobra... uzdaj se u pomoći. 260. Čini tamni-
čarom brezmišljenoga. 183.

BRĒZMĪTAN, brēzmītna, adj. vidi bezmitan.
prošloga vijeka. Ja ču iz daleka bita sluga bra-
tinski i prijateł brezmitni. Bud. spom. glasn. II.
3, 108.

BREŽMJERNO, adv. immoderate. isporedi bez-
mjerno. u jednoga pisca prošloga vijeka. Brez-
mirno arčiti u jizbine i gosteňa. A. d. Kosta,
zak. 1, 248.

BREŽMŁEČAN, brězmłčna, adj. lacte carens.
prošloga vijeka u jednoga pisca. Među jalove il
brezmećne ovce. I. Jablanči 132.

BRĒZNA, f. ime mjestima: a) dva sela u sa-
dašnoj Srbiji: aa) jedno u okrugu čačanskom.
K. Jovanović, reč. 170. to će biti isto koje se po-
míne xni vijeka: odb. Brēzne dolu niz Sutěše.
Mon. serb. 12. Danićić 1, 83. — bb) drugo u
okrugu rudačnikom. K. Jovanović, reč. 147. —
b) neko mjesto, po svoj prilici selo, něgdje blizu

BREZNA GORA

635

BREZOBRAZAN

Prizrena do sela Buča XIV vijeka: Oti Bržine, Glasnik 15, 281. Dančić 3, 563. — c) selo u Her-
cegovini u Pivi. V. Ľesović.

BRŽNÁ GORA, f. selo u Hrvatskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj. Pregled 54. isporedi Brezno.

BREZNÁČIN, adj. immodicus. prošloga vijeka. Za to je prožrlost od dvije vrste: jedna od breznačnoga jedena. A. Bacić 232. Breznačno i nevrimeno it neuredno milovače i įlubav nedostojna. F. Lastrić, ned. 304.

BRŽNICA, f. ime selima i vijeci: 1. sela: a) u Hrvatskoj u podžupaniji zlatarskoj. Schem. zagr. 1875. 183. Pregled 61. — b) tri sela u Slavoniji: jedno u podžupaniji požeškaj. Pregled 90. Schem. zagr. 1880. 44. i dva u dačoračkoj. Schem. diac. 1877. 26. Schem. zagr. 1875. 147. od te dvije prvu pišu i dakovačka a drugu nemačka. Pregled 105. 106. — c) selo u Bosni u okrugu zvornikom, kotaru gračaničkom, ali griješkom pišu, Brešnica'. Statist. 87. na karti, Brisnica', na popravljenoj, Brjeznica'. — d) u Srbiji selo u okrugu požavačkom. K. Jovanović, reč. 144. — 2. potok u Hrvatskoj blizu Jaske. pomijene se xvi vijeka. Preglag motsta i potoka Breznice (Bresnicse'). Mon. croat. 333.

BŘEZNICE, Brěznîcâ, fl. p. ńeko mjesto, može biti selo, XIII vijeka pod planinom Željinom u sadašnoj Srbiji u okrugu kruševačkom. Nadš Breznicami Željin. Mon. serb. 12. Dančić 1, 83.

BŘEZNIČIĆ, m. selo u Srbiji u okrugu topličkom. Sr. Nov. 1879. 176.

BŘEZNIČKÎ, adj. što pripada mjestu Brezniku u sadašnoj Bugarskoj blizu srpske granice. XIV vijeka. Brězničkšky putš. Mon. serb. 64. Dančić 1, 83.

BŘENÍK, m. ime mjestima: a) u Hrvatskoj tri sela: jedno u podžupaniji jastrebarskoj i dva u karlovačkoj. Schem. zagr. 1875. 87. 96. 99. Pregled. 27. 29. 34. — b) selo u Bosni u okrugu travničkom. Statist. 62. — c) varošica u sadašnoj Bugarskoj blizu srpske granice. Otaćbina 6, 117. 118. Rad 56, 183. 185. isporedi breznički.

BREZNO, n. dva sela u Hrvatskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj: Brezno gorne i dolne. Pregled 54. Schem. zagr. 1880. 197. isporedi Brezna gora.

BRĚZOBIČÅJAN, brězobičâjna, adj. insolitus. prošloga vijeka. Po zakonu brezobičajnomu ili ti izvanobičajnomu. A. Bacić 271. Po zakonu brezobičajnomu mogao bi (bog) narediti da andeli i duše od tila rastavljene služe sakramente. J. Banovac, razg. 207.

BREZOBLIČAN, brezoblična, adj. deformis. XVII vijeka a jednoga pisca. Upengati jednu priliku ružnu, brezobličnu. M. Radnić 71. isporedi bezobrazan.

BREZÓBRASTVO, n. impudentia. isporedi bezobraština. Od XVII vijeka. Bi ubijen... za radi brezobrazstva ņegova. I. Ančić, ogl. 148. Kakvo je to vaše brezobrastvo, o krstjani! da oni bog, koji no je stvorstvo svit, od vas je malo stvorjan a maše poslušan? J. Banovac, polit. 257. Bilo bi jedno veliko brezobrastvo boga moli a s iskrnim u nemiru biti. J. Banovac, razg. 54. Za što mu se (Isusu) ne pokažeš haran, već s tolikim brezobrastvom činiš tolike nepodobstvo u negovoj kući? 46. Koliko je bogu mrsko brezobrastvo jednoga grišnika. J. Filipović 3, 164. Maše bi se pustoši vidilo i brezobrastva u mladeži. F. Lastrić, svet. 12. Brezobrastvo tiram (petulantiam

cočreeco). 41. Pogledaju brezobrastvo i neharnost skupštine žudinske. F. Lastrić, test. 160. Koji se vašaju po smradu nepošteha i brezobrastvi. F. Lastrić, ned 337. Ukopali ste se u brezobrastva i bludnosti. 368. Uz ove dneve od poklada, uz koje se najvećo pustoši, brezobrastva, prožrlosti i raspuštene na razlike opačine ričma i dili običaju činiti. F. Lastrić, od 191. Na šnovo brezobrastvo mnogo se bijaše rasrdio. P. Knežević, osm. 136. Isto govorimo od nesramnosti i polepnosti, koje nisu drugo nego jedno brezobrastvo. M. Dobretić 203.

BREZÓBRAZAN, brezobrazna, adj. impudens. vidi bezobrazan. Od XVII vijeka. — a) kao bezobrazan pod 2, a.. aa) o čeladetu i o duši mu: Da misnik nije parac i neskladnik, što su lače, aramzadeći, prinoseći od rici, smutljivei, mormoraturi i zlo čineći judi, jer su brezobrazni, ne znadu svitovati sebe ni druzije. Taci su progniti na svako zlo i grije. I. Ančić, svit. 75. Ako uspasiš tebe istoga, ... ne ćeš biti brezobrazan sudac od onoga što drugi čine. M. Radnić 25. Ako se stidiš od judi, kako se ne stidiš grišiti prid očima božjim, o brezobrazni grišniče! A. Kanižić, fran. 252. Brezobrazne i okorne vojnice na pokoru ganu. 222. Kakva bi duša brezobrazna bila koja bi se usudila dočekati od veće blage dneve a ne 19. — bb) o radni, stani: Nemoj se stavjati suditi skač drugije... Tko si ti da suditi sluge tuđega?... Jedva se nađe tko god prost od ove ispraznosti. Svak hoće da dade likariju bolestima tudim. Uzrok od ovizije svoja brezobraznije uzduši grisi. M. Radnić 23. Odgovaraće brezobrazno jest dostojno osuđena. 39. Izna jedna zloča veoma brezobrazna nespoznatne. 474. Ah, to je prigrabљenе nerazložno i brezobrazno. F. Lastrić, od 139. Koliko ste puta veli oca na srbču sa vašim holim, nepokornim i brezobraznim odgovarašem? F. Lastrić, ned. 60. Molitve pravednije po niki našim mogu boga usilovat. Ovo bi sa više slobodno bilo govorene, da ne rečem brezobrazno, da ne bi čuo s. ivandelista. 227. Ako vidi u ditetu brezobraznog slobodu, gdi niti se boji, ni biži. 429. Ako tko brezobraznom slobodnom iznese drugo ispovdane vire. A. Kanižić, kam. 406. Brezobrazno ufaše saranit se brez dobri dila. M. Dobretić 199. — cc) o svijetu: Toliko je svit za brezobrazan i slobodan hotijući biti držan za prvoga providiteła od veseła i radosti. Đ. Rapić 308. — dd) o smrti, kad se o noj misli da radi kao čelade: Smrt brezobrazna, kako jesi mogla imati toliku jakost protiva biti onomu komu se svijet nije mogao protiviti? P. Posilović, cvijet 53. — ee) o knizi bez stida napisanoj, o peru, kojim se bez stida piše: Tako brezobrazni knigu propustiti ne možemo. A. Kanizić, kam. 154. Brezobraznim perom piše 588. — b) kao bezobrazan pod 2, b.. aa) o čeladetu: Jedna cesarica stavi oči i įlubav na jednoga kovača, i to čuvši nje rodbina ubiše onoga nesrićnoga, i kada ču ti glas brezobrazna cesarica, reče službenicam svojim: brzo donesite mi sud krvi ņegove da se napijem. S. Margitić, fala 135. Niki brezobrazni kazujući nepočinstva,opačne svoje uvojimaju u smrdlija usta boga i svete faleći se da su ovo il ono učinili. F. Lastrić, od 72. Jedan brezobrazan mladić, koji je učinio prijuobodinstvo s tudim drugom, kazuje družini. F. Lastrić, ned. 116. Ona je tako brezobrazna da niti se boji unići k staru ni mladu. 400. Da ti znaš koja je napast brezobrazna žena, ne bi mi toga govorio. J. Banovac, prip. 42. — bb) o radi, stani: Koga P Ilatovi vojnici jednoč konopci i sinširi vezaše i

BREZOBRAZNICA

636

BREZOVA DOLA

frustaše, al 1000 puta nečisti brezobraznim svojim misli, želama, govoreni. F. Lastrić, test. 161. Okreće se k društvom mladeži, ali ni prikučiti se ne more, iz daleka bo čuje smrđiti usta hi nova ričma a — bog bi dao da nije — i tilesa dili brezobraznim i bludnim. 332. — cc. o jeziku mjesto čeladeta u koga je: Jezik brezobrazni i nečisti. F. Lastrić, test. 257 — c) adv. aa) kao naprijed pod a.: Koji se supretive pravdi božišoj brezobrazno. I. Ančić, ogl. 43. Brezobrazno priuzimaš tilo i krv Isukrstovu. I. Ančić, ogl. 190. Mnogi lažu toliko brezobrazno. M. Radnić 288. Zločesti sudi brezobrazno. 24. Holu moju glavu suprot bogu momu brezobrazno podigao. I. Grličić, put. 150. Brezobrazno govore, i holo uzdržaju. F. Lastrić, test. 247. Ako biste brezobrazno ovu istinu zatajili, dogodilo bi vam se ono. F. Lastrić, ned. 369 Brezobrazno tajaše da je novce primio. A. Kanižlić, utoč. 87. Koji sam toliko puta i po tolike načine brezobrazno grišio. 660. Meni brezobrazno pleća okruenuše. A. Kanižlić, užr. 13 Stid se budi, nezafalniće brezobrazni! 50. Obtužio ga jest lažuši brezobrazno. A. Kanižlić, kam. 18. Kajem se da sam toliko brezobrazno uvradio te. P. Knežević, osm. 84. Pristupajući neharno i brezobrazno svete zapovidi negove. M. Dobretić 64. Svakojake zloče i opaćine brezobrazno diluju. B. Leaković, gov. 3. Brezobrazno uvridiše ngovo veličanstvo. A. Tomiković 106. — bb) kao naprijed pod b.: Pohlepno i brezobrazno pade nu zagrlivši. A. Kanižlić, kam. 48.

BREZÓBRAZNICA. f. vidi bezobraznica. prošloga vijcka. Ne stidi se ona brezobraznica i oni brezobraznik, koji živu u sinradu bludnosti, doč s ostalimi krstjani boga falit. J. Filipović 1, 290. Sansona predobi jedna brezobraznica. 174.

BREZÓBRAZNÍK, m. vidi bezobraznik. Od xvii vijcka. Fale se kada budu zlo učiniti. O tugo i sramoto neizrečana brezobraznika, brezrazložnoga grišnika! P. Posilović, nasl. 33b. Ne stidi se ona brezobraznica i oni brezobraznik. J. Filipović 1, 290.

BREZÓBRAZNO, adv. vidi kod brezobrazan.

BREZÓBRAZNOST, brezobraznosti, f. impudientia. vidi bezobraznost pod 2. Ovako ufati se nije ufaše nego je smionstvo, brezobraznost. A. Kanižlić, utoč. 92. Ne mogući podniti tolike brezobraznosti ovoga lažca. A. Kanižlić, kam. 305. Pogruđuje s brezobraznostju dobro vore, odgovara s ћutinom na ponukovaņa. D. Rapić 92. Jeda li si za ovo krv na kržiu prolixo, da bi je 'stu krv nogami pogazio? O pogrdo, o brezobraznosti, o brezpametnosti moja!' P. Knežević, osm. 84. Ufaņu i slobodi naredi da se ne prometili u brezobraznost. 117. Bivši se pričestili povratiše se isti dan na pijanstva, na bludnosti, kola itd. Bog ne mogući podniti ovaku brezobraznost pedipsa i(h). M. Zorićić, zrc. 167.

BREZÓBRAŽNÁK, m. vidi brezobraznik. prošloga vijeka u jednoga pisca. Što ti se čini, jedan brezobražnače, kad no rečes: „pasja viro!“ J. Barnovac, pripov. 57.

BREZOBZÍRCÉ, adv. vidi bezobzirce. Videč ovu komediju brezobzirce ode. Nadod. 183.

BRÈZOČAN, brèzočna, adj. oculis carens, impedens. vidi bezočan. Od xvii vijeka. I. koji nema čeiju a pravom smislu: Hromi se dižu na noge čitavi, . . . brezočni više. P. Knežević, živ. 59. — 2. kao bezočan pod 1: a) o čeladetu: Kad bogu daše dar tri kraći istočni, na tvoju malu har, Iruće brezobrazno. H. Lucić 280. Jer joj (božici Veneri) sin brezočni strižajuć podklada vas narod

istočni s onim od zapada 289. Oni brezočni i skodni grišnik. I. J. P. Lučić, razg. 40. — b) o radni, staņu: Jesi li učinio dilo koje nepošteno, nerazborno, brezočno? P. Knežević, osm. 21. Utvrdvadiš se brezočni neposlu(h). I. J. P. Lučić, nar. 56. — 3 adv. brèzočno, impudenter: Sagrisujući skrovito, očito i brezočno. P. Parčić 77. Takoga dobrog gospodara brezočno sam pogrdio. P. Knežević, osm. 83. Koji brezočno ulaguju se. I. J. P. Lučić, bit. 3. Koji crkvene zapovidi brezočno potlači. I. J. P. Lučić, nar. 49.

BRÈZOČITI SE, brèzočim se, impf. impudentem esse. isporedi bezočiti. Ko se brezoči suprotiviti. I. L. Garaņin 19.

BRÈZOČNO, adv. vidi kod brezočan.

BRÈZOČNOST, brèzočnosti, f. vidi bezočnost, bezočanstvo. prošloga vijku. Ovaca brezočnost šipkom lubeznivosti uzbija J. Filipović 3, vii. U naša vrimena s novim običajem izadu bilizi brezočnosti. Grgur iz Vareša 111. Jest brezočnost nepoštena samo iskati ovake vire. I. J. P. Lučić, bit. 29. Uzveličala se jest brezočnost i potlačene reda. I. J. P. Lučić, nar. 103. Koji bi od zlobe, od brezočnosti ili od pošeleņa zaneseni što god protiva istini zasvidočili. 58.

BREZÓČUTAN, brezóčutna, adj. rationis express, inconsideratus, insensatus. xvii vijeka u jednoga pisca. Nitkore nije toliko brezočutan da hoče da bude starešina poznajući dugovaņa starešinska. M. Radnić 50.

BRÈZOPÂZAN, brèzopâzno, adj. vidi bezopazan. prošloga vijeka. Brezobrazno i brezopazno djete. D. Rapić 836. — adv. brèzopâzno: Tako brezopazno u ruku šnegovih umnožaješ vlase. P. Knežević, osm. 112. Nerazborno činiti i brezopazno. 185.

BRÈZOPÂZNO, adv. vidi kod brezopazan.

BRÈZOPRÊZAN, brèzoprzózna, adj. incantus. prošloga vijeka. Za što jesi tako nerazložan i nevistan, da živeš slobodan i spavaš brezoprezan? D. Rapić 115.

BREZORUŽÁN, adj. vidi bezoružan. xvii vijeka. Ne pristoji se vojniku ujesti na mejdan brezoružanu. M. Radnić 536. Dode brezoružan. 559. — u jednoga pisca istoga vijeka, brezoruždanj (vidi kod oružje): Brezoruždjan strašno preda. I. Zanotti, en. 2, 8.

BRÈZOV, adj. betulae, e betula factus. isprovedi breza. Od xiv vijeka, između rječnika u Bjelostijenčelu, Jambrešićelu, Stuličelu, Vukoru i Danićićelu. Brezova luka, kod Novoga Građa i Bribira u hrvatskom primorju xiv vijeka: Cresi Brezovu luku v Maševo. Mon. croat. 2. Brezova ravan, u Planu kod sela Građa xiv vijeka: U Brèzovu ravnb. Mon. serb. 94. Glasnik n. 12, 113. Danićić 1, 83. Brezovi rt, kod sela Crnulovca u Hraštanima xiv vijeka, po svoj prilici u sadašnoj Srbiji: U Brezovi rsts. Sr. Łetop. 1847. 4, 54. Danićić 1, 83. Brizove, jelove i borove stabre posaditi. I. Jablanci 39. Brezovo drvo. P. Bolić 1, 202. Brezov sok. 2, 141. Brezova guba, suber. u Bjelostijenčelu rječniku (1, 914b. 1, 1155a). vidi pluto. — i selima u imenu dolazi s kakvim supstantivom, kao Brezova Glava, itd. vidi na po se.

BRÈZОВА, f. dva sela u Srbiji: jedno u okrugu užičkom a drugo u čačanskom. K. Jovanović, reč. 151 172. U Brezovi je beli mramor. M. D. Miličić, srb. 650.

BREZOVA DOLA, f. selo u Hercegovini u okrugu mostarskom, kotaru bilečkom: „Bresova Dola“. Statist. 109. ime nepouzdano.

BREZOVA GLAVA

637

BREZREDAN

BRĚZOVA GLÁVA, f. selo u hrvatskoj kraji ogulinskoj. Razdjej. kr. 19.

BRĚZOVA GORA, f. selo u Hrvatskoj u podžupaniji varaždinskoj. Schem. zagr. 1875. 31. Pregled 49.

BRĚZOVAC, brězôvca, m. 1. brezov štап. samo
u Vukovu rječniku. — 2. ime selima: a) u Bosni
u okrugu zvorničkom. Statist. 90. — b) u Srbiji
dva sela: jedno u okrugu kragujeračkom a drugo
u užičkom. K. Jovanović, reč. 139. — c) dva sela
u hrvatskoj krajini ogulinskoj. Razdjej. kr. 19.
Schem. segn. 1871. 57. — d) u Hrvatskoj pet
sela: jedno u podžupaniji bjetorarskoj. Brezovac.
Schem. zagr. 1875. 166. Pregled 77. dva u podžupaniji zagrebačkom: u mještana kajkaeski: Brezovec. Schem. zagr. 1875. 72. 186. Pregled 22. i dva u podžupaniji križevačkoj: također kajkawski: veliki i mali Brezovec. Schem. zagr. 1875. 175. Pregled 68. — e) u Međumurju: u mještana kajkawski: Brezovec. Schem. zagr. 1875. 143. — 3. lactarius terminosus Schaeff., birnenschwamm. u jednoga pisca našega cremena, koji veli da se govori u ugarskih Hrvata. B. Šulek, im. 483.

BRĚZOVAČA, f. uj brezova batina, u Vukovu
rječniku. — b) planina u Bosni na Uni. S blag-
gom onu prebrodiše, Brezovači u loger do-
dose. Nar. pjes. kras. 1, 207. Brezovaču vrhu na
planini. 205. — c) ime zemlji pod nirama u Sr-
biji u okrugu važevskom: Niva Brezovača. Sr. Nov.
1866. 133. 1875. 1351. — d) ćeka kruška. I. Pa-
vlović. — e) tormentilla L. brizovača. B. Šulek,
im. 32. isporedi steza.

BRĚZOVAČKÎ, adj. a) što pripada selu Bre-
zovcu. K. Jovanović, reč. 119. — b) što pripada
selu Brezovi. K. Jovanović, reč. 151. 172.

BRĚŽOVÍČI, Brězováča, m. pl. selo u Hrvat-
skoj u podžupaniji delničkoj. Schem. segn. 1871.
77. Pregled 14.

BREZOVE DANE, selo u Bosni u okrugu bano-
lučkom, kotaru žepačkom. ali će mu ime biti zlo
zapisano. Statist. 43.

BRĚZOVICA, f. ime planini, rijeci, selu. a) planina u Bosni na putu između Sarajeva i Možroga i na koj han. Glasnik 22, 50. — b) rijeke: aa) rijeka u Hrvatskoj blizu Želine. sastaje se s Bistricom. pomine se xii vijeka u spomenuku latinski piselu. Mon. ep. zagr. 1, 51. — bb) rijeka i kraj uz šu u Srbiji u okrugu crnorijčkom. M. Đ. Milićević, srb. 871. — c) sela: aa) u Hrvatskoj tri sela: jedno u podžupaniji zagrebačkom i dva u krapinsko-topličkoj. Schem. zagr. 1875. 197. 35. 36. Pregled 21. 52. — bb) u Slavoniji selo u podžupaniji virovitičkoj. Schem. zagr. 150. Pregled 109. Med Viviticom i Brezovicom. P. Vitezović, kron. 182. i zaselak selu Slivoševeima u podžupaniji osječkoj. Pregled 101. — cc) u Srbiji sedam sela: dva u okrugu čaerskom i po jedno u okrugu podrinskom, čačašanskom, kruševačkom, niškom i vrašanskom. K. Jovanović, reč. 100. 105. 130. 135. 168. Sr. Nov. 1879. 175. 176. — vidi i Brezovice.

BRĚZOVICE, Brězovća, f. pl a) selo u Bosni
u okrugu sarajevskom, kotaru čajnickom. Statist.
11. isto će biti koje se pomine prije našega cre-
mena samo po imenu. Brezovice. S. Novaković,
pom. 126. — b) zaselak selu Zaovinama u Srbiji
u užičkom okrugu. Ī. V. Stojanović.

BRĚZOVÍČKI, adj. što pripada selu Brezovici.
Brezovička opština. K. Jovanović, reč 130.

BRĚZOVÎK, m. a) selo u Hercegovini kod Nik-
šića. V. Iješević. — b) selo u Bosni u sarajev-
skom okrugu, kotaru visočkom. Statist. 25.

BRĚZOVINA, f. a) lignum betulae, droo bre-
zoro osječeno a rječnicima Bjelostijenčevu, Volti-
gijinn, Stuličevu i Vukova. — b) arbores betulae,
drečće brezoro nepozječeno, brezova šuma. isporedi
brezik, brezje. u Bjelostijenčevu rječniku (brezo-
vina ili brezovje, gde je vnogo brez'). Brizovini
svaka zemљa ugodi. I. Jablanci 196.

BRĚZOVKA, f. lactarius terminosus Schaeff.
B. Šulek, im. 31.

BRĚZOVЉANI, m. pl. a) selo u Slavoniji u
podžupaniji virovitičkoj. Schem. zagr. 1875. 145.
Pregled 110. — b) selo u Hrvatskoj u podžupa-
niji križevačkoj. Schem. zagr. 1875. 173. Pregled
138. pišu ga i Brezovljan. Pregled 67.

BRĚZOVLE, n. vidi brezje, brezik. samo u
rječnicima Bjelostijenčevu (30b) i Jambrešićevu.
u oba starinski, brezovje¹.

BRĚZOVŇACA, f. betulinea. brezovňače, be-
tulineae. Šloser-Vukot, flora 1035.

BRĚZOVO PÖŁE, n. a) selo u hrvatskoj kra-
jini blizu Gline. Razdjej. kr. 21. Šem. prav. 1878.
71. — b) u Bosni u okrugu zvorničkom pravoša-
nu Savi. Zemłop. bos. 43. Statist 85. i tri sela.
Statist. 85.

BREZRÁBORAN, brezrázbórna, adj. impru-
dens. isporedi bezrazboran. xvii vijeka u jednoga
pisca. Od brezrazbornoga suda so čuvati A. Ge-
orgiceo, nasl. 27.

BREZRÁBORIT, adj. vidi brezrazboran. is-
poredi bezrazborit. xvii vijeka u jednoga pisca.
Ovi čovik bijaše zle naravni i tvrde glave i tvrdo-
glav i brezrazborit. P. Posilović, nasl. 10.

BREZRÁBORSTVO, n. imprudentia. isporedi
bezrazborstvo. S tolikijenih brezrazbo(r)stvom i
tvrdosti. P. Posilović, nasl. 25.

BREZRÁZLOŽAN, brezrázložna, adj. impru-
dens. isporedi bezrazložan. od xvii vijeka. a) o
čeladetu: Brezobraznika, brezrazložnoga grišnika.
P. Posilović, nasl. 33b. — b) o radni: Jesi li boga
brezrazložnom... zakletvom uvridio? P. Knežević,
osm. 16. — e) adv. brezrázložno. Rasrdio sam se
brezrazložno. J. Filipović 3, 126. Ako čovik sa
više neuredno ili ti brezrazložno sam sebe ļubi.
F. Lastrić, ned. 109.

BREZRÁZLOŽIT, adj. vidi bezrazložit, bez-
razložan. Od xvii vijeka. a) rationis expers. o
životini. Slideći živine brezrazložite. F. Lastrić,
test. 208. — b) imprudens, absurdus. o radni:
Brezrazložitijem načinom išteš pošteňa i bogat-
stva. M. Radnić 5.

BREZRÁZLOŽNO, adv. vidi kod brezrazložan.

BRĚZREDAN, brězredna, adj. vidi bezredan.
Od xvii vijeka, kao adv. od xvi (vidi pod 3).
— 1. vidi bezrečan pod 1. a) o strari tjenešnoj, o
vojsci, kao bezredan pod 1, c: Sve koliko, to jest
otar, kandiliri, kandela da su vele čisti, i da ni-
jedna stvar ne najde se brezredna ili gnusna.
M. Bijanković 37. Smetena (vojska) brezredna i
praistrašena poče bižati. A. Kačić, korab. 208.
— b) o radni, stańu, putu, t. j. načinu, kao bez-
redan pod 1, d: Čako češ brezredne žele oda-
gnati. A. Georgiceo, nasl. 12. Sebe hiinu brez-
rednom jubavju, ku tilu nosimo. 62. Neka dignu
care, koje čine brezredno štovanje bože. M. Bi-
janković 6. Zatvori vrata poželinju brezrednomu.
I. T. Mrnavić, ist. 110. Od brezrednoga blago-
vaņa. J. Banovac, uboj. 33. Adam sragiši zarad
brezredne jubavi. J. Filipović 3, 251. Koji uzade
na pristołe po putu korbu brezrednu, nepoštenu
i nepravednu. A. Kačić, korab. 328. Lakomost jest
brezredno oli saviše poželene bogastva. M. Do-

BREZREDNIK

638

BREŽÁŇAK

bretić 203. Ugađa brezrednim našim polepam. I. J. P. Lučić, razg. 5. Ništa drugo ne zapovida nego da od ove brezredne љubavi čuvamo se. I. Velikanović, upuć. 1, 387. — 2. vidi brezredan pod 2. Da nije koji zavit učinio, koji ne bi mogao složiti se s ređenem, oli da nije vele žuđan, oli brezredan. A. d. Kosta, zak. 1, 60. Koji se ne zovu u djaštvo ili primače redova? Brezredni, već ako bi se nima radi koristi crkve brezrednost odpustila. I. Velikanović, upuć. 2, 159. — 3. adv. brežredno. značeće kao naprijed pod 1. Ter nije brezredno, da nas strah obide. H. Lucić 269. Kad človik brezredno što godire žudi. A. Georgiceo, nasl. 12. Koje ste toliko brezredno želili. J. Banovac, pred. 96. Koga smo tako brezredno uvriđivali. 3. Ter ga (svijet) tako brezredno љube, da se zaboravljaju svoga spaseńa. J. Banovac, razg. 112. Jer bo se budu jaganci iz takvoga smiješańa brezredno izlegli. I. Jablanci 133. Bacivši oružja brezredno pobigoše. A. Kačić, korab. 336.

BRĒZREDNĪK, *m. vidi* bezrednik *pod* 2. Od slipi i od svih ostali brezrednika oli ti irregulatora. M. Dobretić 291.

BRĒZREDNO, *adv. vidi kod* brezredan.

BRĒZREDNŌST, brēzrednosti, *f. vidi* bezrednost. *prošloga vijeka.* 1. *kao* brezrednost pod 1. Uklonit brezrednost. Turl. blago 2, 78. Zakon božji jest duhovni i zabrańuje brezrednost љubavi. 195. Smesti brezrednosti na drugi način. Grgur iz Vareša 112. Živjeće upraviti, brezrednosti ispraviti. I. J. P. Lučić, nar. 62. — 2. *kao* brezrednost pod 2. Koji se ne zovu u djaštvo ili primače redova? Brezredni, već ako bi se nima radi koristi crkve brezrednost odpustila. I. Velikanović, upuć. 2, 159.

BRĒZREDSTVO, *n. inordinatio*. *isporedi* bezredstvo. xvii *vijeka u jednoga pisca*. Koje brezredstvo stoji u vazimanju jiliša. I. T. Mrnavić, ist. 171.

BRĒZREDŠTINA, *f. vidi* bezredština. xvii *vijeka u jednoga pisca*, koji mjesto št ima šć po govoru svoga zavićaja. Brezredšćina srditosti stoji u trih stvarih. I. T. Mrnavić, ist. 172.

BRĒZREĐE, *n. vidi* bezređe. *Od xvii vijeka.* 1. *kao* bezređe pod 1. Da se ne smućivam kudit i karati se cića takovi brezredja. Grgur iz Vareša 105. — 2. *kao* bezređe pod 2. Impediment ali od proklestva ali od obustavljena ali od brezredja. P. Radovčić, nač. 545. Ako bi bila dana oblast ispovidniku da more dispensati ali osloboditi od brezredja, tada će priložiti slideća. L. Terzić 361. Brezredja potajna opdušćati i prašćati. A. d. Kosta, zak. 1, 39. Upao bi u brezredje, niti bi se mogao redit. M. Dobretić 32. Ako bi misnik u proklestvu služio, izvan pogibili smrti, u oni čas upao bi u brezredje. I. Velikanović, upuć 2, 133. Od dvi vrste jest brezredje: jedno po pomańkańu naravomu, drugo po grihu i krivici. 153. Dopušćeno je biskupima da mogu odpustiti sva brezredja. I. J. P. Lučić, nar. 89.

BREZRODA, *f. corydalis* bulbosa Pers. B. Šulek, im. 31.

BRĒZUB, *adj. vidi* bezub. *u jednoga pisca* xvii *vijeka*. Brže Tureci ti brezzubi svi bihu. H. Lucić 255.

BRĒZUFĀN, *adj. vidi* bezufan. Svi nesrični brezufani. L. Vladmirović, slavod. 22. Kakono brezufani Kajin. Turl. blago 2, 17.

BRĒZUFĀNE, *n. vidi* bezufaće. *prošloga vijeka.* Druga svijest zla zove se brezufaće, što no se običaje reći duša desperana. F. Lastrić, ned. 50.

BRĒZUGOVŌRAN, brēzugovorna, *adj. absolutus. prošloga vijeka u jednoga pisca*. Zavit svršeni, to je brezugovorni, jest, koi očito i uprav brez svakoga ugovora biva i čini se. I. Velikanović, upuć. 1, 432.

BREŽŪKŌRAN, brežukōrna, *adj. vidi* bezukoran. *u jednoga pisca* xvii *vijeka*. Zapovidaj da udovice budu brezukorne. I. Bandulavić 256. 1tim. 5, 7.

1. BRĒZŪM, *m. vidi* bezum, *m. u jednoga pisca* prošloga vijeka. Neka dakle ne pristupa ni jedan neumitan ili s tminan brezuma zaslijepen. I. J. P. Lučić, bit. 9.

2. BRĒZŪM, *f. vidi* bezum, *f. u naše vrijeme u Dalmaciji.* U brezumi, t. j. u nesvijesti, u neznańu. M. Pavlinović.

BRĒZUMAN, brēzumna, *adj. vidi* bezuman. *Od xvii vijeka.* Mi brezumni život nih madihomohnitost. I. Bandulavić 202. Koji mu ramum dade, za brezumna zlo poznade. P. Knežević, muka 25. Brezumna vila, koju kiti zlato. A. Kanižić, rož. 48. Ako usila se rediti brezumne i neumitne, biti će podložni najtežemu osuđeńu. I. J. P. Lučić, bit. 10.

BREZŪMJETNO, *adv. imprudenter*. *isporedi* bezumjetan. *prošloga vijeka u jednoga pisca.* Koji su za eretici brezulnitno otlišli. A. Bačić xii.

BRĒZUMNŌST, brēzumnosti, *f. vidi* bezumnost. *prošloga vijeka u jednoga pisca.* Pun buduci brezumnosti. P. Knežević, pism. 189.

BRĒZUZDĀN, *adj. vidi* bezudzan. *Od xvii vijeka.* Tu vidismo brezuzdana Marta. I. Zanotti, en. 2, 30. Vitre brezuzdane. 19. Pod prilikom jednoga neuztegnuta i brezuzdana prijubodjiva. A. Kanižić, kam. 48. — *adv. brēzuzdâno*: Naučni brezuzdano živiti. I. J. P. Lučić, izk. 16.

BRĒZUZDĀNO, *adv. vidi kod* brezudan.

BRĒZVLAČNO, *adv. vidi* bezvlačno. Brezvlačno, t. j. čisto, bistro. I. Bandulavić (na pozlednem listu).

BRĒZVODAN, brēzvodna, *adj. vidi* bezvodan. *od xvi vijeka.* Hodit po mista suha i brezvodna. Bernardin 26b, luk. 11, 24. Po mistih brez(o)dnih. I. Bandulavić 50. luk. 11, 24. U zemljij pustoj, stranputnoj i brezvodnoj svita ovoga. Đ. Rapić 306.

BRĒZVODICA, *f. vidi* bezvodica. M. Pavlinović.

BREZVREMENKA, *f. colchicum* autumnale L. *uiem.* herbstzeitlose. *u jednoga pisca* našega vremena. Brezvrimena. B. Šulek, im. 31.

BREZVRŠAN, *vidi kod* bresvršan.

BRĒŽĀNI, *m. pl. a)* dva sela u Hrvatskoj: jedno u podžupaniji sisačkoj. Schem. zagr. 1875. 195. Pregled 39. a drugo u križevačkoj. u mještana akus i za nom.. Brežane. Pregled. 69. — b) *selo u Bosni u okrugu zvorničkom, kotaru srebriščkom.* Statist. 94. može biti pogrješka mjesto Brezjani, koje *vidi*. — c) *selo u Srbiji u okrugu požarevačkom.* K. Jovanović, reč. 138.

BRĒŽANIN, *m. montis* incola, litoris incola. *samo u Stuličevu rječniku.*

BRĒŽĀNKA, *f. femina* montis incola, litoris incola. *samo u Stuličevu rječniku.*

BRĒŽĀNKIÑA, *f. vidi* brežanka. *samo u Stuličevu rječniku.*

BRĒŽĀNSKĪ, *adj. što* pripada *selu Brežanima*. Opština brežanska. K. Jovanović, reč. 138.

BREŽÁŇAK, brežáńka, *m. dem.* brijeg. *Od*

BRGULE

640

BRIČIĆ

otoku Visu. misli se da sada u tomašnem go-
voru čuje a pre d, te pišu. Bargujac. Repert. 39.

BŘGULE, Břgūlā, f. pl. dva sela u Srbiji u okrugu vašeiskom. K. Jovanović, reč. 104. 105.

BRGULI, m. pl. selo u Boci kotorskoj. Šem.
bok.-kot. 1880. 12. Repert. 39.

BRGULIĆ, m. selo u Bosni u okrugu zvor-
ničkom. Statist. 81.

BŘGULSKÍ, adj. što pripada selu Brgulama.
Brgulska opština. K. Jovanović, reč. 105.

BŘGUŁA, f. solemnitas, solemnes epulæ, ludus. xvii vijeka u jednoga pisca i u naše vrijeme u Dalmaciji. Od tal. bergolare, šaliti se, šalu zbi-
jati. — a) svetkovina i veselje koje na svetkovini
biva: Kalende vaše i brgułe ne navidila je duša
moja. P. Radovčić, nač. 502. isa. 1, 14. — b) ve-
sela zabava, veselje (i bez svetkovine): Ne hoditi
onamo gdi se tanci čine, feste, nike brgułe i ko-
mediti svitovite. P. Radovčić, nač. 531. — c) sada
u Dalmaciji veseo objed na kakav svetac: Bio
sam na brgułi. M. Pavlinović.

BRGUŁANIN, m. čovjek iz mjesta koje se zvalo
Brgule i bilo u Bosni blizu Vareša xvii vijeka.
Martin Brgułanin od Sutinske. Norini 56. latinski
ga pišu: Martinus a Brgule prope Vareš Sut-
tiska. Schem. bos. 1864. 98. isporedi Brguli.

BRGUŁE, f. pl. selo u Dalmaciji u okrugu z\darskom. Šem. zad. 1875. 35. Repert. 37.

BRHAN, m. vestimentum quoddam muliebre,  
nekaka sukna ženska, tako nazvana po platnu od  
koga je. xvii vijeka u jednoga pisca i u naše vri-  
jeme, između rječnika u Stuličevu (gossipium) i  
u Vukovu (sukna prtena', čemu se dodaje da se  
tako zove u Boci). isporedi brhanac. — Postašem  
od sr. lat. barchanus, parchanus, svilen i platno  
od lana i vune. isporedi baršn i bračin. — Ti  
amima loddrine, brhane i guše. N. Našešković 1, 261.  
sada je prtena ženska hałina u Boci kotorskoj.  
Vuk, rječ. 45a. isto i u hrvatskom primorju: Di-  
vice goloruke, u bijelim brhanima i bijelim rub-  
cima s krajevima od ostraga. V. Bogišić, zbor. 224.

BRHANAC, brhanca, m. dem. brhan. u naše vijeme u Istri. Stani mi se gori, mlada nevestice, ter mi si obuci ta lepi brhanac. Nar. pjes. ist. 3, 9.

BRĪ, vidi bre. isporedi bro. u jednoj pjesmi prošloga vijeka. U něga mi bijaše bri negova britka sabļa. Nar. pjes. bog. 112.

BRĪBĪR, Bribira, m. ime mjestima. isporedi
Brbir, Brebir. a) u Dalmaciji blizu Skradina
selo i zidine od staroga grada. Vuk, rječ. 43b.
Repert. 39. pomiñe se još x vijeka u spomenicima
grčki pisanim kao župa ,Brebera'. F. Rački, doc.
400. Sveti Maksim biskup od Łubłane mučenik,
koji pripovidajući u Bribīru viru Isusovu bi ka-
menovan od nevirnika A. Kačić, korab. 383.
Mladin knez Bribira. J. Kavaņin 87. pišu ga i
Breber (vidi i kod Bribiranin i kod bribirski):
Bela učini Šubiće kneze od Brebera. P. Vitezović,
kron. 94. u množini kao da su knezovi toga mje-
sta u jednoga pisca prošloga vijeka, u koga je
štampano Bribiri i ,Brevieri': Bane i vikare htjezje
za se namješćati, i Bribire i templare tim vla-
daćem uzvišati. J. Kavaņin 247. Knezi Šubići.
gdi je Brebieri od vladača unionstvo. 229. —
b) selo u Hrvatskoj u podžupaniji rječkoj. Pre-
gled 8. Schem. segn. 1871. 44. od XIII vijeka.
Iz Bribira Dragoslaw arhipravad. Zak. vinod. 55.
Z Bribira. Mon. croat. 1. V Vinodolu gospodu-
jući Novim, Bribirom, Grižani. 82.

BRIBĪRAN, m. vidi Bribiranin. xiv vijeka.
Gašpar Bribiran. Mon. croat. 2.

BRIBĪRANIN, m. čovjek iz Bribira (u hrvat-
skom primorju). od xiv vijeka. toga vijeka u sta-
rom instr. pl.: Bi pravda meju Bribirami i Novo-
gradci i Novom. Mon. croat. 2. xv vijeka također
u starom nom. i instr. pl. i sa e mjesto prvoga i
(vidi i kod Bribir): Zla se zgoda parńa mej fratri
s Crikvenice s jedne a s druge strane mej Brebi-
rami; na ime ere hotihu Brebirane prosti biti od
trgovine ondi. Mon. croat. 55.

BRĪBĪRSKĪ, adj. što pripada Bribiru: a) u hrvatskom primorju: xv vijeka sa e mjesto prvoga i (vidi kod Bribir): Vlastele brebirski. Mon. croat. 55. — b) u Dalmaciji: xvii vijeka breerski u jednoga pisca, kaji piše i Breber (vidi kod Bribir): Na prošņu Jurja Breberskoga kneza primorskoga papa šibeničkoj cirkvi biskupa postavi. P. Vitezović, kron. 98.

1. BRICA, f. hyp. britva. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomiñe da se govori u Bačkoj).

2. BRICA, m. hyp. brijač, tonsor, ali se go-
vori iz podsmijeha, jamačno za što glasi isto
onako kao kad se kaže za brivtu (vidi bria pod 1).
samo u Vukovu rječniku (gdje se napomiñe da
se govori u Bačkoj). Akcenat se mijeňa u voc.
brico.

BRĪCAST, adj. imberbis, čosav. u Dalmaciji.
Čuvaj se čovjeka bricasta a žene rnuňave. Ł. Ne-
nadović. Postašem od brijati, te upravo znači kao
da bi se reklo: kao obrijan. isporedi bricati se.

BRICATI SE, bricam, se, impf. pilos, amittere,
lišati se. u Dalmaciji Brica se živina, kad joj
pada stara dlaka a izrasta mlada; i koža, kad
s ne opuzne dlaka. M. Pavlinović. — Postašem
dem. od brijati se, kao da bi se reklo: bivati kao
obrijan. isporedi bricast.

BRICKA, f. adj. u pjesmama mjesto britka
(vidi bridak). zaboravlajući što je britka sabļa
uzelo se da je nazvana kao žensko čeļađe po mj-
stu iz koga je, pa je prema tome načinjen adj.
britska, čemu se ts saštavilo u c; a nalazi se i
sa ts. Na bricke se sabļe udariše. Nar. pjes. vuk.
4, 118. Na bricke se čorde udariše. 119. Za tu
sašlu bricku. Pjes. crn. 187. sa ts: Britske sabļe
u travu baciše. Nar. pjes. petr. 3, 35.

BRĪCKIŅA, f. vidi bricka, od čega je i nači-
ņeno kao britkiņa od britka. u pjesmi u naše vri-
jeme. Tad' brickiņe čorde povadiše. Nar. pjes.
vuk. rječ. 44a.

1. BRIČ, m. 1. něko mjesto gdje je bila međa
někim selima u Istri XIII vijeka. Tu na Prič vse
tako obrediše. Mon. croat. 35. isto je mjesto u
istom spomeniku zapisano i ,na Priči'. 34. u ta-
lijanskom prijevodu ,na Bruci' i ,Prici'. Starine
6, 244. — 2. selo u Bosni u okrugu baņolučkom.
Statist. 41.

2. BRIČ, m. novacula, britva brijača. prošloga vijeka u jednoga pisca i u Stuličevu rječniku. Od korijena od kojega je i britva. Jeda nijesu priostri klinci i briči? F. Lastrić, test. ad. 80. Jeda klinci ... i briči od napasti ... raniše Katarinu? 81.

BRIČAK, brička, m. dem. brič. samo u Stu-
ličevu rječniku, za koji će biti i načišćeno.

BRĪČĒNE, n. vidi brijaše. u rječnicima Mi-
kaļinu, Belinu (603b), Stuličevu i Vukovu.

BRIČĚVIJE, n. selo u Srbiji u okrugu vraňskom, srezu masuričkom. Sr. Nov. 1879. 176. štampano Břicevo. mještani govore Břičevlje.

BRIČIĆ, m. dem. brič. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načišćeno.

BRIGA

645

BRIGENTIN

imadu. A. Kanižlić, bogo|ub. 485. On (bog) ima
brigu od nas. I. Velikanović, upuć. 2, 277. Veću
brigu ima od svoga života. I. Velikanović, prik.
84. Od ńeg (povrća gospodskoga) prostom nije
kućniku briga. J. S. Rejković, kuć. 138. — cc) gen
s prijedl. okolo. XVI vijeka: ga ka je udana svu
svoju brigu ima okolo stvari svjetovnjih. B. Gra-
dić, djev. 26. — dd) gen. s prijedl. svrhu
prošloga vijeka. Za što ih bodu velike brige svrhu
bogastva. F. Lastrić, od' 188. Bog priporučuje
žestoko starišinama a navlastito ocmec i mate-
rama brign svrhu hišovi mladi. F. Lastrić, ned.
131. Još od počela svita imade bog brigu svrhu
|ubavi bratinske pram iskršnjem među ludma.
290. Da se briga svrhu istih imade. I. Zaničić
106. Svrhu hišn osobitiju brigu ima. A. Kanižlić,
kam. 460. Imaj brigu svrhu doma tvoga. M. A.
Rejković, sat. 101. Oni imadu i brigu svrhu spa-
šena svoga. B. Leaković, gov. 155. Da bi imali
brigu svrhu svojih mladih. B. Leaković, nauk 318.
— ee) akus. s prijedl. na (po latinskom). prošloga
vijeka: Osobiti još brigi imadijaše na malu di-
dicu da uče nauk krstjanski. A. Kanižlić, fran.
47. Sinovi, na koje ona materinsku brigu ima.
A. Kanižlić, utoč. 96. Zaradi brige na sina. 162.
Brigu imaj na spaseće naše. 375. Imajući brigu
na sve kolike crkve. A. Kanižlić, kam. 25. Ne
noseći brige na to kud će dospit pusto stado.
V. Došen 220. Na ńu (stoku) nitko nejma brigu.
J. S. Rejković, kuć. 193. — ff) akus. s prijedl.
za. prošloga vijeka i danas u narodnom govoru:
Ah da budem veću brigu za dobra kovitava nego
za vrimenita imao! A. Kanižlić, fran. 248. Raz-
dijen na mloge brige: na brigu za ženu, na brigu
za dicu, za hranu i odiću. A. Kanižlić, kam. 221.
Briga za sve crkve. Vuk, 2kor. 11, 28. Ima ve-
liku revnost i brigu za vas. Vuk, kol. 4, 13. —
gg) instr. bez prijedloga (kojim se kao i u pred-
nim bezjeringa kaže da je briga na dobro onome
što stoji u tom pađešu po tome što baveći se ietko
nim s brigom nastoji da bude, da se učini: Na
kost vratnu dok izriga ono, čim ga ne bi briga.
V. Došen 248. Oni su dobili što su molili, veće
jih nije briga zafalnošćom. M. A. Rejković, sabr.
31. — hh) loc. s prijedl. o. prošloga vijeka i u
naše vrijeme u narodnom govoru: Nemojte brige
uzimati o dnevi zautrašnemu. Živ. is. 77. Ne vode
o ńoj velike brige. M. Đ. Miličević, zlosel. 199.
— o) moži imati uza se infinitiv, kojim se kaže
šta se misli brigom učiniti: Ovima je briga dana
cuvat. J. Kavańin 489. Uztegni onu želu i brigu
steći dobra vrimenita. A. Kanižlić, fran. 155.
Kome nije briga druga neg ne dati mladeem
mira. V. Došen 42. Budući na sebe uzelu brigu
kruh pripravlati. I. Velikanović, upuć. 2, 402. —
p) s rećenicama koje se privezuju riječju da ili
relativnijem riječima: aa) privezane riječju da:
Gospodar griješi ako nema brigu da čelad bogu
služi. Pisanica 26. Brigu imati da se kunče na-
nići. 39. Imajući veću brigu da očiste štalu nego
dušu svoju. A. Kanižlić, bogo|ub. 116. Pak je
naći poglavare, koje briga mało tare dužnost
svoju da ispune. V. Došen 217. Muž joj se
smije; da on žali, ni briga ga nije. M. A. Re-
ković, sat. 129. — bb) pricezana relativnom ri-
ječju: Nek ima brigu i pomu, kako će djecu i
ženu raniti i odivati. B. Leaković, nauk 247.

c. oba predna značenja (pod a. i b) šlaše, te se riječju kaže briga da je komu stalo do koga ili do čega, za koga ili za što, da mu do toga ili za to, da o tom razbira, da uzima na um, da za to haje ili mari, da ga se tiče. osobito da po-
ricane ili adv. malo, a i kad nema porica
izrijekom misli se kao kad se poriče: Za stvari

svitovne malo imam brige. A. J. Knezović 144.
Ne će se čatiti od osmoga sabora; ja onu kniž-
zaiska, jer bo se u ńoj nahode nikoja dilovaņa
sestoga i sedmoga sinoda, a za osmi sabor nije
mi briga. A. Kanižlić, kam. 663. Briga babi za
udova starca. Nar. pos. vuk. 30. Što je tebi briga
kako sam ja? Nar. pripr. vuk. 275. Svaki nauci
samo ono što mu je kazano, a za ostalo ga nije
ni brige. M. Đ. Miličević, zlosel. 35.

d u prenesenom smislu naziva se brigom i ono
što brigu zadaje, sa čega ima je tko u brizi (u zna-
dicu pod a.) i o čemu ima tko brigu (u značenju
pod b.), a to može biti i čelade i živinče i stvar:
Putuj dakle knižo moja i š ním (bogom) hodi,
nek on, draga brigo moja, tebe vodi. A. Kanižlić,
rož. 1. Davor' lice! davor' brigo moja! da ja zna-
dem, moje belo lice, da će tebe star vojno |ubitja,
ja bi išla u goru zelenu, sav bi pelen po gori po-
brala, te bi tebe, lice, umivala. Nar. pjes. vuk.
1, 290. Oj devojko, brigo materina! se se brinek,
udati se ne ćeš; udaćeš se i pokajaćeš se. 1, 636.
Oj ti kozo brigo moja! 1, 507.

BRIGÁDA, f. ove ili koe viekoliko gospodara
sastarlene u jedno stado. samo u Bjelostijenčevu
rječniku (gdje se tumači, skupišće ove ali koz
već gospodarov vu jednu čredu, congrex'). Od tal.
brigata, družina, četa.

BRIGÁDĒR, brigadéra, m. vidi brigadjer.

BRIGADĒRIJA, f. elast brigaderora. samo u
Bjelostijenčevu rječniku (phalangarchia).

BRIGÁDIJER, brigadijéra, m. tal. brigadiere,
fr. brigadier, zapovjednik od povelikoga dijela
vojske, koji se zove tal. brigata, fr. brigade. is-
poredi brigada. mjesto -ije. gdje gdje je u obicaju
-, gdje gdje -i-. Od prošloga vijeka, između rječ-
nika samo u Bjelostijenčevu, i to sa e: brigader.
Brigadir. J. Raji, boj 41. Izlazi vladika i briga-
dijer na Nikšiće. Starine 10, 262.

BRIGÁDĪR, brigadira, m. vidi brigadjer.

BRĪGÂNE, n. sollicitatio. isporedi brigati. u
naše vrijeme. Toliko ih sopopade brigaše. Osvet.
2, 56

BRĪGAST, adj. animi molestiis affectus, cu-
rius. samo u Stuličevu rječniku, gdje se i tumači
kako je stavleno riječ nepouzdana.

BRĪGATI, briġam, impf. sollicitum esse, bri-
ni se. Od prošloga vijeka (vidi pod 3), između
rječnika samo u Stuličevu (bez se i sa se). Po-
stanem od briga. — 1. neprelazno. samo u naše
vrijeme: O zadatku težku brigajući. Osvet. 4, 29.
Volim brigati sama sebi nego níemu kazati.
Dubrovnik 1870. 13. Ne brigaj ni najmaže. M. Đ.
Miličević, cet. več. 91. neprelazno s porica-
nim može imati uza se i ništa kao ni najmaže. Ne
brigaj ništa. Ł. Kovačević. — 2. prelazno. samo
u jednoga pisca našega vremena: Tica sgodu
briga, kojim će da prhne. Osvet. 4, 20. — 3. sa
se, refleksieno. od prošloga vijeka: On ništa se
ne briga prikazati. A. d. Kosta, zak. 2, 52. Pa
s toga se ne brigale druge. Osvet. 2, 30. Ja ču
s níma brigat se odavle. 110. Nek se ne brigaju
za pošteše. M. Pavlinović, raz. spis. 316. Brigaju
se o tjelesnom užišnju. 411.

BRĪGAV, adj. vidi brigast. samo u Stuličevu
rječniku. riječ nepouzdana kao i brigast.

BRIGĒNTĪN, brigentina, m. tal. brigantino,
laka lała. od xv vijeka, između rječnika samo u
Daničićevu. Nêki brigentini i plavi vratiše se
na otokb. Spom. sr. 1, 58. Prigoda mi se . pojti
do Dubrovnika... u ormanu brigentinu... P. Hek-
torović 53.

BRIJEÑE

649

BRIJEŽAN

ljepo ili ružno, toplom toplo studeno itd., tempestas: na) kaže se osobitom riječju kakvo je (u prvom prijeru može biti da nije ovo značene nego predčne); Ljudi mudri vazda na jedan način stoji, a dobra ptica i u zlo brijeme poje. D. Račina 163b. Kako smo svi stegnuti od sunca, ništar na maže nijesmo svi zgrijani jednako, .. jer kako je bitje ali vrsta od čovjeka, tako se čuje brijeme od vrućne. M. Orbin 161. Zlamenje od zla bremena privide. V. Andriaši, put. 410. Kad daždi, daždi; kad sniježi, sniježi; a kad vjetar dune, tada je zlo brijeme. Poslov. dan. 41. Za listak se zaklanała od zla bremena. Nar. pjes. vuk. here. 241. — bb) ne kaže se kakvo je, nego se i za dobro i za zlo kaže samo brijeme: aaa) koje se zateklo, koje jest, koje se po tom zna i kakvo je: Smete se brijeme, i bivši počelo lampat i grmjet čuše glas. I. Držić, nauk gond. 186. — bbb) dobro: Tko ima brijeme čeka brijeme, gubi brijeme. Poslov. dan. 129. — ccc) zlo: Tanko jedro je draše iz Arbanije, .. brijeme ga svratilo pod kamene Paštroviće. Nar. pjes. bog. 156.

BRIJÉNE, n. tonsio. brijaneš. isporedi briti. u rječnicima Mikažinn (28b). Bjelostijenčeva i Jam-brešćevu.

BRIJÉSNICA, f. ime selima. isporedi Bresnica i Brisnice. od brijest. u Bosni tri sela okrugu zvorničkom, od kojih su dva u kotaru maglaskom: Gorna i Doňa, a jedno u kotaru biježinškom. Statist. 92. 85.

BRIJEST, brijesta, m. ulmus. — ije- je po sa-dasnem južnom gorovu od staroša, mjesto čega je u istočnom (brěst, brěsta), u zapadnom i (bríst, brista). — Akcenat koji je u nom. sing. taki je samo jos u acc. i voc sing. se, a u ostalijem je oblicima seijem kakav je u gen. sing.; samo je u gen. pl. i zadni slog dug, kad je bez ov: brijestá, a kad ima ov, sonda su duga oba zadnja: brijestová. — Dolazi od xi vijeka, ali toga vjeka samo u spomeniku latinski pisanu, i to kao im mjesta (vinea quae est ubi dicitur in Bresti. F. Rački, doc. 133); u narodnim spomenicima dolazi od xi vijeka, a toga vijeka samo kao ime selu (vidi pod b.), a u pravom smisu kao drco od xiv; a rječnicima seijem, i to u seijem u načinču koje je stavljeno, osim Vrančićeva, gdje je fagus. — Postaňa tamna: može biti od istogra korijena od koga je breza, koju vidi. — 1. u pravom smisu: U breštu. Mon. serb. 95. Glasnik n. 12, 42. Na brěstb. Glasnik 15, 304. U brěsta dvé vodenicí. 27, 291. Vyše luga okolo brěsta. 293. Ni brijesta zelena. M. Vetranić 1, 4. Svenut bris imaše uz se suše grane zelena punja taj od loze izbrane. D. Račina 107. Brijes široki, bor zeleni, joha bijela. I. Gundulić 402. Sjedeći prid brijestom u hladu. O. Mažbradić 153. Gusti javor, brijest široki. J. Kavašin 195. Kako brist k sebi zove bližnu lozu da se u visinu podiže. A. d. Bella, razgov. 127. Uzmi doče kore od brista. J. Vladmirović, lik. 22. U brijesta krušaka ne prosi, odkle ih ne nosi. Poslov. dan. 139. Brest, ulmus campestris L. G. Lazić 116. J. Pančić, flor. 420. Beli ili planinski brest, ulmus effusa Willd. J. Pančić, šum. drv. 119. flora kn. srb. 623. isporedi vez. Crni brest, ulmus campestris Sm. J. Pančić, šum. drv. 119. flora kn. srb. 622. — 2. ime mjesta u jednim i u množin: a) jednini: a) selište xiii vijeka neđe blizu Štipa; Brěst. Mon. serb. 63. — b) u Srbiji daša sela: jedno u okrugu topličkom, srczu dohričkom. Brest. Sr. Nov. 1879. 176. Glasnik 49, 12. drugo u okrugu čačanskom srczu dragačevskom: Brest. K. Jovanović, reč. 168. — c) selo u Bosni u okrugu zvorničkom: Brijest.

Statist. 100. — d) u Dalmaciji selo blizu Marakshe: Brist. Schem. spal. 1862. 16. Repert. 19. Iz Brista. Norini 56 A. Kačić, kor. 468. Brist je, pobre, selo vilenito. A. Kačić, razgov. 281. — e) u hrvatskoj krajini sluškoj selo blizu Barilovića: Brest. Schem. segn. 1871. 58. Razdjeł. kr. 20. — f) u Hrvatskoj dva sela: jedno u podžupaniji sisačkoj. Schem. zagr. 1875. 22. Pregled 39. pomine se xvi vijeka: Suprot Brestu. Mon. croat. 295. Na Gorice više Bresta. 1876. drugo u podžupaniji krapinsko-topličkoj. Pregled 53. — g) selo u Istri: Brest. Schem. terg. 1876. 47. pomine se xv vijeka, ali sa š mjesto s jamačno grijeshkom: Brěst. Mon. croat. 94. — h) neka mjesta pod nihama i livadama u Srbiji o okrugu biogradskom: Livada u Brestu. Sr. Nov. 1863. 204. u okrugu smedereckom: Niva u mestu Brestu. Sr. Nov. 1863. 144. Niva u Brestu. Sr. Nov. 1873. 687. 1874. 351. — i) u množini: a) selo u Bosni blizu Bugojna. Bristovi. Schem. bos. 1861. 50. — b) neko mjesto pod nihama u Srbiji o okrugu šabačkom: Niva u Brestovima. Sr. Nov. 1871. 352.

BRIJESTA, f. selo u Dalmaciji na Pečešu. Schem. ragus. 1876. 45. Repert. 12. U Brjesti. L. Zore

BRIJESTAN, brijesna, adj. vidi brestov. samo u rječnicima Belinu (,brjestni' 523a) i Stuličevu (,briestan').

BRIJÉSTOVO, n. selo u Crnoj Gori u Bjelopavlićima. Glasnik 40, 20.

BRIJESTOŠA, f. ime kozi. M. Kovačević.

BRIJEŠĆE, n. coll. brijest, ulmi. xvi vijek, između rječnika samo u Vukovu i Dančićevu. pomenutoga je vijeka glasilo brěstije; sa stje na krajn mjesto šče nalazi se i danas po niemk stranama; —ije- je samo po južnom gorovu kao u brijest (koji vidi). isporedi i bresje. — a) u pravom smisu: Po poju u brěstije (,Brěstje'). Mon. serb. 562. Znano lozje vi režete, koje mnokrat još peñete na brijest(je) toj nih milo, na kom rasteć u tišini slatki dava sok od vina. D. Račina 51b. — b) ime mjestima: aa) selo u Hrvatskoj u podžupaniji zagrebačkoj: Brestje. Schem. zagr. 1875. 71. Pregled 17. — bb) selo u Bosni u okrugu sarajeveskom: Brijesće. Statist. 9. — cc) mjesto pod nivama i livadama u Srbiji u okrugu biogradskom: Niva u Brešću. Sr. Nov. 1872. 431. Livada u Brešću. 1871. 408. 1875. 729.

BRIJEŠĆAC, m. dem. brijezac. selo u Stuličevu rječnika (,briježaca'. gen. brižčaca'), za koji će biti i načineno.

BRIJEŠCIĆ, m. dem. brijezak. isporedi brešćić. samo u Stuličevu rječnika (,briježića').

BRIJETKIHA, f. vidi britkiha.

BRIJETNIK, m. gentium doctor. u jednoga pisca prošloga vijeka na jednom mjestu (,brižac, brešca') i Stuličevu (brižac). Od brešca Filipana do Trzarni. Mon. croat. 41.

BRIJEŽAC, brijesca, m. dem. brijeg. xvi vijeka u jednom spomeniku i u rječnicima Voltigijinu (,brižac, brešca') i Stuličevu (brižac). Od brešca Filipana do Trzarni. Mon. croat. 41.

BRIJEŽAK, brijeska, m. hyb. brijeg. isporedi brešćić. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Stuličevu. Sagralivši od kamenja jedan brijezak, od tole pastijerom pripovijedalaše. A. Gučetić, roz. jez. 67. Djeteše je na strment jedan brijezak połožila. B. Cuceri 121.

BRIJEŽAN, brijezna, adj. montanus. u naše

BRINUTI

653

BRINĚNÉ

u Betaniju s osamdeset i četiri učenika, ... i tako
Marta i Marija imahu se brinut objedom za to-
liko čeļadi. Živ. is. 106. Nemojte se toliko brinut
hranom ni odjećom. Besjede kr. 132. Ti se mnom
brineš. P. Knežević, osm. 189. U milosti ti kod
oca živiš, pak se nićim na svetu ne brineš. M. A.
Rełković, sat. 97. Ako dobro promislite sve duž-
nosti vašega staňa u kojemu ste zvani brinuti
se dušami. I. L. Garanjin 8. Natovarit na ženu
ke se ona muči i brine i sobom i dicom. M.
Dobretić 538. Domačini i domačice dužni su do-
isto veće se brinuti spaseńm svojih mladijeh
naj li telesnijem zdravjem. Đ. Mattei 47. Bog
se brine sirotama. Nar. posl. vuk. 19. Ne brinite
se dušom svojom šta ćete jesti, ni tijelom u što
ćete se obući. Vuk, łuk. 12, 22. — mjesto samoga
instr. griješkom s prijedl. s: Bog se veće s nami
brine. J. Palmotić, dubr. 406. Molim, brini se
sa mnom. A. Kanižlić, bogoљub. 387. — it) s lok.
i prijedl. o: Hoču reći da o duši ne misle, da
se ne brinu o raju. A. d. Bella, razgov. 184. I
hranu i odjeću bog ticam proviđa, a o kojišem
njegovo providenstvo maše se brine neg o židima.
Živ. is. 111. Brine se o onima koja gospodinova
jesu. A. Kanižlić, kam. 221. Ako tko o ima kada,
onda svoje da voće posadi, nek o ņem se sad
brine i radi. J. S. Rełković, kuć. 399. — c) s
infinitivom, kojim se kaže što se brinući se želo uči-
niti ili dokučiti: Koji se veće brinu i nastojte
sagraditi kuće i pola. M. Divković, bes. 27. Da
bi ti otvorio oči, brinuo bi se pokažben. 18. I
hruan i odjeću bog ticam proviđa, a ono što se ne može znati.
u zlu smislu: Čemu ovi je ovako ostavaj, a oni
je na toliješko uzdvignut... Ova su vrh svega člo-
vijja umstva... Kada ti dakle ovo napomina ne-
prijatel ili još njeki brinutivi udi uzištu, odgo-
vori ņima onu besjedu prorokovu: pravedan si,
gospodine, i pravo su sudenje tvoje. B. Kašić,
nasl. 229. — b) o stań u kom se nahodi tako
celade. Spusti se u božje hotjenje, ter prista bri-
nutivo smućenje. B. Kašić, nasl. 56.

čenicom, u kojoj se kaže uzrok, te se provezuje
riječem što, ali u jednoga pisca sa da mjesto što:
Malo se brine (crag), da nije posidovao čovika u
život, ako ga paka dobije na svrsi. P. Posilović,
nasl. 85.

d. u nekih pisaca prošloga vijeka, koji imaju
brinuti se, nahodi se griješkom i briniti se (a tako
miješaju i druge take glagole): Da se brinimo
k ņemu u nebo djoti. Pisanica 21. Nitko se želi
te za znati, svak se brini o svojoj tugi. A. J.
Knežović 25b. Za se u strahu briniti se A. Ka-
nižlić, bogoљub. 475. Vazda su se brilini za dosto-
janstvo crkve. A. Kanižlić, kam. 271. Za barjak se
snaše brine. V. Došen 103. Što se drugi za to brini,
što tko sebi kvar učini? 253. O kupusu brinit sva-
jade. J. S. Rełković, kuć. 77. part. praes.: Sved
brineći se svojijem djetetom. Živ. is. 40.

BRINŪTIV, adj. curiosus. u jednoga pisca xvii
vijeka i u Stulićevu rjećniku (diligens, sedulus,
acecuratus, industrius): — a) o čeſadetu koje se
brine da sraſta dozna, i ono što se ne može znati.
u zlu smislu: Čemu ovi je ovako ostavaj, a oni
je na toliješko uzdvignut... Ova su vrh svega člo-
vijja umstva... Kada ti dakle ovo napomina ne-
prijatel ili još njeki brinutivi udi uzištu, odgo-
vori ņima onu besjedu prorokovu: pravedan si,
gospodine, i pravo su sudenje tvoje. B. Kašić,
nasl. 229. — b) o stań u kom se nahodi tako
celade. Spusti se u božje hotjenje, ter prista bri-
nutivo smućenje. B. Kašić, nasl. 56.

BRINŪTIVAC, brinutīvca, m. curiosus, čovjek
brinutīv (eidi brinutiv pod a.). samo u jednoga
pisca xvii vijeka. U kladah su stisnuti svi po-
žudnici, brinutivci. B. Kašić, nasl. 168.

BRINŪTIVŌST, brinūtivosti, f. curiositas. is-
poredi brinutiv. samo u Stulićevu rjećniku (gdje
je dirigentia, sedulitas, cura). u ņemu ima i bri-
nutivstvo. oboje je bez sumne načišteno za rječnik.

BRINUTNICA, f. procuratrix. samo u Stuli-
cevu rjećniku, za koji će biti i načišteno.

BRINUTNIK, m. curator, procurator. samo u
Stulićevu rjećniku, za koji će biti i načišteno.

BRĪNANI, Brīņānā, m. pl. selo u Hrvatskoj u
podžupaniji kriškoj. Pregledan 87.

BRĪNANIN, m. čovjek iz Brīna: Brīnani oružje
zdvignuše. P. Vitezović, kron. 203.

1. BRĪNE, n juniperus oxycedrus L. B. Šulek,
im. 32.

2. BRĪNE, n selo i nćegda grad u gorjoj kra-
jini hrvatskoj xv vijeka bilo je u množini: V Brī-
nih (‚Brinihš‘). Mon. croat. 55. Z Brīn (‚Brin‘).
136. istoga vijeka i poslije do svršetka prošloga
vijeka također u množim izjednaje se u loc.
sa rjećima ženskoga roda: V Brīnah (‚Brinahš‘).
Mon. croat. 56. 136. V našem gradu ‚Brinah‘. 152.
154. 160. 164. V našem gradu v ‚Brinah‘. 173.
181. V našem mesti u ‚Brinah‘. 158. Vb Brīnah
(‚Brinêht‘). 172. Podsedoše ga u Brīnah. P. Vi-
tezović, kron. 130. U Kosińu, Brīnah i Seńu. M.
Kuhačević 73. — od xv vijeka dolazi i u jednini
i sada samo tako: rećenoga vijeka u spomeniku
latinski pisanu: In oppido Brynye. Starine 5, 119.
Bijući Brině. G. Vitezović, kron. 130. Ostani mi
s bogom, malo Brině gradu! Nar. pjes. ist. 2, 111.
Među Brinjem i Žutom Lokvom, .. okolo Brină i
Žute Lokve. Kras 217. griješkom pišu Brin. Raz-
djeł. kr. 8. Šem. prav. 1878 65. — isporedi brině
pod 1.

BRĪNĒNĒ, n. sollicitudo, brinuće, od xvii vi-
jeka, između rjećnika samo u Stulićevu. Novo-
janje moje svakdače brinjenje svih crkav. I. Ban-

BRINEVA DRAGA

654

BRITI

dulović 25. 2kor. 11, 28. Kazaše u padnutju veće
brišenje ejeća cknjenja. B. Kašić, fran. 74. Stati
s nami u brišenju. I. L. Garašin 5. Sva brišenja
u poslovanja na evanjelistare nasloniše.

BRIŠNEVA DRAGA, f. selo u hrvatskom primorju, u podžupaniju delničkoj. Schem. segn. 1881. 77. Pregled b.

BRIŇKA. f. žensko čelade iz Brińa.

BRIŇSKÍ, adj. što pripada Brišu. Knežna
seńška (,brinska'). Mon. croat. 90. V połí
,brinskom'. 136. V, 'brin'skom' seli. 159. U ko-
taru ,brinskom'. P Vitezović, kron. 203. Brišni
potok. Kras 207. Sve brišske gospode. Nar. pjes.
ist. 1, 112.

BRIO, tal. brio, sila, živost dolazi kao potvrđane onoga što se yorori. u jednoga pisca xvi vijeka, samo kad nalvrucije miješa talijanski. Al corpo del brio, kako na malnita! N. Našešković 1, 247. Eno joj na vratijeh, per brio, čovjeka. 1, 287. Majde nije, per brio. 293. Sve, per brio vero, u mene moreš ti. 278.

BRIOLA, f. ime žensko. xv vijeka. Tvojoj kćeri
Brioli. Mon. croat. 67.

BRIŠAŁKA, f. quae terget, u basmi: Orać ide da te izore, kopać ide da te iskopa, brišałka ide da te izbriše, kosač ide da te iskosi. M. Đ. Miličević, živ. 2, 45.

BRIŠATI, brišěm, impf. tergere. Od prošłoga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu (deterge, abstergere, efficraire, dovertere), u Voltigiținu (abwischen), i Stuličevu (delere). — Kor. bhrus i brus. i stołj mjesto starogo y. — 1. prelazno: a) briše se sa čega se polako otire što: Iz krvi ga malo izvadila, pa ga briše svilenim jaglukom. Nar. pjes. vuk. 3, 496. — b) briše se što se s čega polako otire: Briše suzo. P. Bolić 2, 48. — c) kao město: Bre, sluškiše. brišite avlije. Nar. pjes. vuk. 2, 527. Briši dvore i čisti harove. Nar. pjes. vila 1867. 716. — 2. sa se, pasivno: Zbrisać Jerusalem kao što se briše zdjela. Đ. Daničić, 2car. 21, 13.

BRISNICE, f. pl. dva sela u hrvatskom primorju, od kojih se jedno zove Male Brisnice. Schem. segn. 1871. 21. 24. prvo je i bez sume samo po zapadnom govoru. isporedi Bresnica i Brijesnica.

BRISPA, f. neznuna značěna u jednoga pisca prošłoga vijeka: Jedan Žudia najde u jednom kameni koliko listić od kore stabla, pisanih u tri jezika, debeline kakono brispe. M. Pavišić 24.

BRIST, vidi kod brijest.

BRISTANE, selo u Dalmaciji blizu Knina.
Repert. 39. i će biti samo po zapadnom govoru
mjesto e (od 6). ime će biti muškoga roda a stav-
leni oblik nom. mjesto ace.

BRISTIVICA, f. selo u Dalmaciji blizu Tro-
gira. Schem. siben. 1875. 19. Repert. 34. prvo će
i biti po zapadnom govoru od 6.

BRIŠEVO, n. ime selima: a) selo u Dalmaciji blizu Zadra. Schem. jadr. 1876. 26. Repert. 36. — b) selo u Bosni u okrugu bihačkom. Schem. bos. 1864. 89 U Briševu. Zemljop. bos. 49. pogrješka: Brišovo. Statist. 54.

BRIŠIM, m. vidi ibrišu, čemu je odmetnuto
sprijeda i, samo u pjesmama. Svilu prelo, brišim
prepredalo. Nar. pjes. vuk. 1, 153. Robi kupe 'bri-
šim po terzijam'. Nar. pjes. petr. 1, 20.

BRIŠNICA, f. neko mjesto u Istri xii vijeka,
u spomeniku sačuvanu u poznijem prijepisu. Ter-
meni u Brišnice. Mon. croat. 16.

BRIŠNIK, m. dva sela u Bosni u okrugu travničkom: doți i gorhi Brišnik. Statist. 75. Brišnik. Schem. here. 1873. 184.

BRITAK, britka, vidi bridak.

BRITANIJA, f. Britannia. Otok Britanija. F. Glavinić, evit. 345. Velika Britanija. Bella 403b.
BRĪTANSKĪ, adj. britannicus. isporedi breta-
nijski. Britanski mačija junački I. Gundulić 305.
Priko britanske krajevine. I. Đorđić, ben. 54.
Britanski. Bella 404a.

BRIȚI, brījēm, impf. tondere, radere. Od xvii
vijeka, između rječnika u Vrančićevu (radere), u
Mikałinu, u Belinu (samo u praes. a s infin.
brijati 603a), u Bjelostijenčevu, u Jambrešićevu
(samo u praes.), u Voltigiținu, Stuličevu, Vukovu
(samo u praes. a s infin.rijati). — infinitiv i
oblici u kojima je ista osnova sada su vrlo ri-
jetki. isporedirijati. part. praet. pass. trojako
glasì: brit, briven irijeni (vidi u primjerima).

— Kor. bhri (od bhar), sjeći.

1. prelazno: a) u pravom smislu brije se čovjek ili čovjeku brada, glava, kosa. objekat može biti i neizrečen: Majstor ki brije. Đ. Baraković, vił. 76. Kako fratri kauke imaju briti. F. Glavinić, evit 432. Bradom ne brivenom. I. T. Mrnavić, osm. 33. Mlad brade ne brije. B. Krnarutić 11. Pošavši jedan dan brijači briti cesara. P. Posi-lović, cvijet 100. Obečaše onomu, koji ga brijaše, mnoge pineze, ako ki mu priklok vrat brijući њega. 100. Na suhu onu bridjen za sramuot i poštavljen na rugotu J. Kavašin 231. Nut' prava kadije! još ni proces svršen, a on glavu brije. M. Kuhačević 53. Posal њegove mestiše j' sli-ditele svoje da na suhu brije. 36. Crkvenici briju bradu. A. Kanižlić, kam. 222. Briden, brit, briven. Bjelostijenac 31a. Jedan mije, drugi Marka brije. Nar. pjes. vuk. 2, 404. Jedni miju, drugi kosu briju. 2, 254. Jedan mije, drugi bradu brije. 2, 337. Momak brijući cara opazi da su u њega kozje ušeri. Nar. prip. vuk. 189. Reče mu da od sad uvek dolazi on da ga brije. 190. Suvu kosu briju. Vuk, nar. posl. 187. U Hercegovini i ženskoj deci briju kosu. 86. Hodi, brije de! Nar. prip. vrč. 155. — b) u prenesenom smislu: aa) brije sabła, kad je vrlo oštra: Ti se sajbom diče, da j' oštra, da brije. B. Krnarutić 18 Gled' kako čorda brije. M. P. Katančić 47. — bb) brije vjetar, kad je tih a studen: Siver, koji јuto riše lica zimom brijuć. A. Kanižlić, rož. 14. Pred zoru počne da brije vjetrić s Lovčena. S. Łubiša, prić. 24. — cc) krštenje brije grijevi u jednoga pisca prošłoga vijeka mjesto mije: Oviju zablude osobite jesu, da krštenje ništa ne pomaže, koje samo brije na priliku britve grihe. I. Velikanović, upuć. 1, 272. — dd) mjesto strići: Ta striže, ta brije, ta vunu posluje. Đ. Baraković, jar. 27. Ovcu brije i u vrazteže. J. S. Rełković, kuć. 6. — ee) stoka brije travu mjesto pase: Jer mokarce udo ovca brije. J. S. Rełković, kuć. 231. Do Filipla nek jaganci sasnu; posli toga nek mekote briju. 232. — ff) mjesto kositi: smrt brije: Al' ni toga smrt ne gleda da se kosit vazda ne da, V. Došen 50. 2. sa se: a) pasivno: a) značene kao pod 1, a: Kose se strigu ali ti briju. S. Margitić, fala 248. Britvom se brije glava i brada. J. Banovac, prip. 151. — b) značene kao naprijed pod 1, b, dd.: Koja (vuna) u vrime se brije, noj zabave u prodađi nije. J. S. Rełković, kuć. 229. — β) refleksivno: a) u značenu kao pod 1, a. Britva ne će uzači na glavu њegovu, to jest, ne će briti ukada. A. Kačić, korab. 133. — b) pilos amit-
tere, lišati se, mješati dlaku. u jednoga pisca

BRITKIÑA

655

BRITVITI

prošloga vijeka: Ovo vrime i marva se brije, staru kožu novom dlakom krije. J. S. Rełković, kuć. 194.

BRĪTKIŅA, *f. britka sałba*. Od adj. britka (*vidi* bridak), koje je uzeto kao subst., *kojim* naživa žensko čełade ili drugo što ženskoga roda po mjestu odakle je, pa je od toga dače načinena riječ, kao što bi i bila po mjestu za čełade ili što drugo ženskoga roda. samo u *pjesmama*. A britiņe sabje povadiše. Nar. pjes. 1, 202. — kao što se nalazi brijetka *mjesto* britka (*vidi* kod bridak), tako se i u ovoj riječi nalazi i ije *mjesto* i: Već ti uzmi čordu brijetkiņu. Nar. pjes. juk. 200. Pa potčeše sašłu brijetkiņu. Nar. pjes. petr. 2, 422.

BRĪTKO, *adv. vidi kod* bridak.

BRITKŌČA, *f. acrimonia, acerbitas, isporedi* britkost. samo *u rječnicima Bjelostijenčevu (acrimonia)*, *Jambrešićevu (acerbitas)* i *Stuličevu (prurigo, pruritus)*.

BRĪTKŌST, brītkosti, *f. severitas, acies, od xvi vijeka, između rječnika u Vrančićevu (asperitas)*, u *Mikaļinu* (bridenje, mordacitas, acrimonia'), u *Bjelostijenčevu (acrimonia)* i *u Stuličevu* (brideńe). osim rječnika samo u dva *primjeru*. *a* severitas, oštrina u *postupaņu*, oštro *postupaņe*: Vidi dobrotu i osilnost (*britkost*) božju. Anton Dalmatin, apost. 15. — *b*) oštrina umna, *oštar um* acies. Daj meni razuminja britkost. M. Alberti 433.

BRITOF, *m. vidi grobje*. od *ńem*. friedhof. samo *u jednoga pisca* xvii vijeka. Pokopan bi u britofu. F. Glavinić, cvit 99. U britofu. 265.

BRITOVŇA, *vidi britjaonica*. samo *u Stuličevu rječniku, za koji je bez sumne načinena od rus. britovnyj, britveni*.

BRITSKA, *vidi kod* bricka.

1 BRĪTVA, *f. novacula, culter plicatilis*. — Akcenat se ne mijena; samo su u gen. pl. i oba zadna sloga duga: brītvâv, a u gen. i instr. sing. samo zadni: brītvê, brītvôm. Dolazi od xv vijeka (*vidi pod b. prvi primjer*), i u svijem rječnicima osim *Danićićeva*: u *Vrančićevu*: novacula, tako i u Belinu (607b), *Bjelostijenčevu, Jamšićevu i Voltīgijinu*; a u *Mikaļinu*: culter i novacula, tako i u *Stuličevu*; a u *Vukovu*: novacula i culter plicatilis. — Od korijena od kojeja je briti. — *a*) oštar nož u opće: U toj studeni jest kamenje i led kako no britve oštre. Zbor. 161. Tuj britvu i taj nož u srcu nositi. M. Vetrani 2, 347. Himbu u njedrijeh a britvu pod skutom sveđ drži skroveno. D. Žlatarić 47b. Kako britva oštra učinio si zlo. A. Bačić 101. Da se od neba do zemle sav aer prioštrima britvama naperi, ja bi se od dneva današnega tija do suda strašnoga kroz one britve brezprestrance gori i doli provlačio. Đ. Rapić 172. Kako no britva oštra učinio si privaru. F. Lastrić, ned. 71. *tako i danas u jednoj pjesmi* i to u *množini mjesto* jednine kao što dolazi i noži za jedan nož: *Izvadio britve iz kutije, u strahu je očim zažmirio i ošinu troglav*¹ Arapina. Nar. pjes. vuk. 111. — *b*) na oruđu kojim su u staro *vrijeme mučili i gubiti* lude: Zapovida cesar da se praprive britke britve. Starine 1, 222. Kola pripravite, oštrije britav na *ně stavte, ... neka ona žena na nih umre.* M. Divković, kat. 177. Neka naošena britve, pripravi lave, užeže ogań. B. Kašić, per. 37. Srdit kruto učini jedno veliko umeštriti kolo, ter oštrje od nada nakititi britav. F. Glavinić, cvit 386. Pod ko (kolo) puno od nada naticanu oštrih britav podloži dasku. 102. Postavljena na jedno kolo puno britava oštrije. P. Posilović, nasl. 129. Pod

kolom na zemļi bijaju daske i nńizima britve. F. Radman 14. Neka me rižu noži, neka me paraju britve. I. J. P. Lučić, razg. 109. — *c*) kojom se brije. *isporedi* brijač. Kose vrha negova kako britvom ostruga. Aleksand. jag. starin. 3, 265. Nikada britve na svoju glavu ne dopusti. S. Mar-gitić, fala 23. Britvom se brije glava i brada. J. Banovac, prip. 151. Razriži brijatjom britvom. J. Vladmirović, lik. 44. Britva ne će uzaći na glavněgovu. A. Kačić, korab. 183. Za ludu bradu smiona britva. Poslov. dan 152. Bez britve obrijati (vreće se mjesto prevariti prežesto). Nar. posl. vuk. 11. Britva nije nikad prešla preko glave moje. Đ. Daničić, sud. 16, 17. za razliku od druge često joj se pridijeva brijaća: Kelomnu od neba do zemle, punu ... britava brijačijeh. V. Andriaši, put. 254. Britva brijatja. J. Banovac, pripov 151. Britva brijaća. Bella 607b. Vuk, rječ. 44a. K'o da je brijaćom britvom britvao. Ljekar mjeri oštrinu svoje britve, mjeri mah svoje ruke. B. Cuceri 193. — *e*) kakva god koja se otvora i zatvora kao brijaća: Na britvi za pason žena nosi veričicu. V. Bogišić, zbor. 129. — *f*) biće samo štamparska pogrješka brita *mjesto* britva: Jezike zlogovorne zaziva imenom od mača, imenom od brite, imenom od strile. A. d. Bella, razgov. 191.

2. BRITVA, *m. ime muško* xiv vijeka. Britva. Mon. serb. 97. Daničić 1, 79. *isporedi* Britvić.

BRĪTVĀR, *m. cultrorum* opifex. *u naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu*. Jedan mu britvar izguli 4 pineza za britvu koja nije vrijedila jednoga. M. Pavlinović, rad. 112.

BRITVĒNĪ, *adj. cultris instructus, novaculae*. od xvii vijeka, između rječnika samo u *Bjelostijenčevu i Vukovu*. — *po čemu su britve usadene*: Staviše Katarinu na kola britvena. M. Divković, kat. 177. Bio je pedipsan s mukom od britvenoga kola. A. d. Kosta, zak. 2, 149. u čemu se drže *britve brijaće*: Britveni tok, xyrotheca. Bjelostjenac 31a. o korama u koje je uglavljena britva: Britvene kore. Vuk, rječ. 44a.

BRITVENIT, *adj. cultris instructus. isporedi* britveni. Katarine britvenita kola. S. Ļubuški, pisma 22.

BRITVĒTINA, *f. augm. britva*. samo *u Vukovrije rječniku*.

1. BRĪTVICA, *f. dem. britva*. Akcenat se ne mijena, samo su u gen. pl. i oba zadna sloga duga: brītvēcā, a u gen. i instr. sing. samo zadni: brītvicē, brītvicōm. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (607b), *Bjelostijenčevu* i Vukovu. Britvica brijaća. Bella 607b. Britvica za pera. 725b. Pade mu na um britvica, koju je pri sebi imao. Nar. prip. vuk. 188. Povuće sa sobom nekoliko kola abeni kapica i mali britvica: kapice da razda narodu mesto fesova i šalova, a britvice mesto oružja. Vuk, dan. 5, 43. Kazalo dijete kome su žene bile poklonile britvicu da nešto ne kaže. Vuk, posl. 344.

2. BRĪTVICA, *f. selo* u Hercegovini u okrugu mostarskom. Schem. herc. 1873. 74. Statist. 105.

BRĪTVIĆ, *m. prezime, po ocu Britvi*. od xvi vijeka. Mon. croat. 183. Schem. spal. 1862. 27. *isporedi* Britvići.

BRĪTVIĆI, *Brītvīčā, m. pl. połe u Brdima* (u Crnoj Gori). u Vukovu rječniku. U połju koje se zove Britvići (u Brdima). Vuk, posl. 56. *isporedi* Britvići.

BRĪTVITI, *brītvīm, impf. vidi brijati*. M. Kovačević. *Postaņem od britva* (*kao raditi britvom*).

BRITVURINA

656

BRIZAN

BRITVÚRINA, f. augm. britva. samo u Vukovu rječniku.

BRĪVĀČ, brivača, m. tonsor, brijač, brijalac,
berber. prošloga vijeka u jednoga pisca. Obečaše
negovu brivaču veliko mnoštvo pineza. K. Ma-
ğarović 53.

BRIVALAN, brivalna, adj. vidi brijači. u naše
vrijeme, na Rijeci. Britva brivalna. F. Pilepić.

BRĪVĀNE, n. vidi brijaše, u Vukovu rječniku.

1. BRIVATI, brivām i brīvēnu, impf. vidi brijati, s kojim je jednoga postaša, samo što je ondje umetnuto j a ovdje v. od prošloga vijeka; između rječnika samo u Vukovu Hodeći brivač brivati cesara. K. Mağarović 53. Ko da je brijačom britvom brivao. Nar. prip. vrš. 5. u praes. mjesto vڵ govori se i vj u Crnog Gori: De se brivju glave. Pjev. crn. 189.

2. BRIVATI, brivam, impf. proficere, naprevođa da se znači u jednom rukopisu xvijeka. može biti od tal. brio, sila (vidi brio). Ne moremo brivati, ako budeme jednoga hotinja na ovomu svitu. Nauk Brnard. 16b.

BRIZ, m. limbus, fimbria. od sr lat. frisium,
trak, rub, rubuh, kraj, krajac, obod, optok. xv i
xvi vijeka. a) sedla kraj u naokolo: Pisana
po brizi zlatom sedaoca. M. Marulić 14. — b) u
uzde trak koji stoji koju preko čela. Na srid
ima riz (slovo A), po kom se poznaje, kako no
koju briz na čelu kada je. D. Baraković, vił. 100.

BRĪZAK, brīzga, m. koliko čega u jedan put
brizne. vidi mlaz. Akcenat se mijena u množim,
kad ima u njoj -ov-: brīzgovi. Ł. Kovačević. ispo-
redi brizgati, bruzag.

BRĪZGĀNE, n. lactis in mammis affluentia.
samo u Vukovu rječniku. isporedi brizgati.

BRĪZGATI, brīzgām, impf. prosilire, effundi,
redundare, lactare. Od prošloga vijeka, između
rječnika i Bjelostijenčev (gdje stoji da je što i
szzvizdam', a toga u němu nema). u Volțițijeni
(ausschwitzen, nässen) i u Vukovu (lactare). —
Postanja još tamna glasova zg radi, prem da
rijeć imaju i drugi Sloveni i je od staroga y;
korijen može biti hbrusk (s promjenom glasova sk
na zg), mahati, sacati, sipati. isporedi bruždati,
blžgati i blžstiti

1. neprelazno: a) briza što god što teče, kad
izbija odnjele: Trijes zavit', neka vino brizga.
Poslov. dan. 127. — b) brizga i ono odakle iz-
bija što god što teče: tada što teče stoji u instr..
Pak s obe dvi puta strane perivoju prostiru se,
ki nevehla stabla hrane, .. razdvojeni jednačinom
simo, tamo, na ravnine, krajem rajskim brizga(j)u
vinom, sredinom sladka voća čine. J. Kavanin
481. — c) brizga žensko čelade i živinček, kad su
mu sise pune mlijeka, te mlijeko hoće da izbija
iz sisa. Brizga n. p. krava, ovca, koza. Vuk, rječ.
483. b) kod brizga u Vukovu rječniku stoji: „das
anhaufen der milch im euter oder auch in der
brust‘. po tome i žena može brizgatı.

2 prelazno: a) kao naprijed pod c. samo što
dolazi objekat, i to u gen. partitivnom: Po neka
planinka vreba (krstonoše, te im zatije malo vode
za vrat, da joj muzac brizgaju više mleka. M. Đ.
Milićević, slave 67. — b) u istom samo prenesenom značenju, Dica mala to imadu prije neg
grih drugi znadu, da laž tamnu brizgat stanu.
V. Došen 189.

BRIZIK, vidi kod brezik.

BRĪZNUTI, brīznêm, pf. effundi, prorumpere,
percutere. od prošloga vijeka, između rječnika
samo u Vukovu. Od brizgati. isporedi brznuti.

1. neprelazno: a) može briznuti što god što

teče, kad u jedan put silno poteče odande gdje je: mlijeko, suze: Jerko Keke ne će smokve meke, želi bo čim stisne, mlijeko van da brizne. Poslov. dan. 39. Brizn mu suze niz obraze. Pjev. crn. 183. — b) može briznuti čelade, a tada je i infinitiv plakati, koje se u Vukovu rječniku tumači, u jedan put zaplakati', kao ne počinući malo po malo, kako obično biva; a upravo će reći: zaplakati tako da odmah i suze poteku, gronu, udare na oči silno. sveza je između prednja značena i ovoga u misli koja je i u navrijeti, navaliti, udariti, te oba staje jedno prema drugom kao udariše mu suze na oči' prema udari u plać'. Briznu plakat' Merima dejevojka. Nar. pjes. vuk. 1, 259. Brizne plakati. Nar. prip. vuk. 36. Odgovori ona i briznu plakati. M. Đ. Milićević, več. 349. mjesto infin. plakati nalazi se i ,u plać': Marica brizne u plać. M. Đ. Milićević, let. več. 250

2. prelazno: percutere, udariti. isporedi plus-
nuti. u ugarskih Hreata u pjesmi: Vžami drivo
ter ju brizni po hrbti. Jačke 265. isporedi briz-
dati.

BRĪZAN, brīžna, adj sollicitus. Od xvi vijeka, između rječnika i Vrančićevu: anxius; i Mika-linu: anxius, sollicitus, perturbatus, suspensus, varie affectus: u Belinu: anxius (40b), affluctius (46b), curis affectus (344a), inquietius (407b), an-xietatem afferens (87b); u Bjelostijenčeru: inquietus; u Volțițijeni: ein elender mensch; u Stu-licévus: miser, affluctius; i u Vukovu: sollicitus. — Comp. briznijf (P. Knezović, muka 44. Bella 48). — Od briga. — 1. toko je u brizi, koga briga morti, zabrinut (vidi briga pod 4, a.). od xvi vijeka, a danas samo u smisłu u narodnom govoru. — a) bez i čega čim bi se značene poblije određivalo ili dopušnało: aaj o čeladetu: Aleksandar smrt svoju promišljaje ne utišaše so... Baroni Aleksandrovi Aleksandra brižna i žalostna vele vid(y)še... sree ngenvo obeseliti hotihu. Aleksand. jag. starin. 3, 317. Gdi s' sad mrtva, brižna i sveu- na u toj boli. A. Čubranović 149. Kantanje u erikvi voseli sreču žudem, brižnih slači, linih po-tice. Nauk Brnard. 55b. Metnuše jednoga čv-jeka u tamnicu tako da ovi bješe izgubio sve ufanje i uzdanje, i vejaše u sebi: ja se nikada ne ču oprostiti iz ove tamnice. I tako stojće vele tužan i brižan učini zavjet blaženoj gospi govo- riti korunicu. M. Divković, nauk 225. Brižni mor-nari, suze roneći. F. Glavinić, cvit 402. Ovd' će se oholi smutne napuniti, a lakomi brižni i po-tribni biti. A. Georgiceo, nasl. 63 Golubica Noju brižnu i nevolnu noseći grančicu. S. Margitić, fala 196. Vruće uzdahe brižna i žalosna iz dū-boka srea podire. A d. Bella, razgov. 191. Ne-gova mila majka ucvičila iste ga za tri dni brižna. 242. Kad je odrt i k tom dužan, nit' je brižan, niti tužan. V. Došen 150. Našao sam ju odveć nemirnu i brižnu. I. Velikanović, prik. 37. Ma-rija ne čujući ovu rič, za to brižna pita: kako će to biti? A. Tomiković 41. Izgubivši se od sto-tine jedna ovca, ostavja u pustiši devedeset i devet, pak ide po dalekij mistih brižan i pom-niv tražeći ju. 149. Ona sjede brižna, nevesela. Nar. pjes. vuk. 2, 627. Pošetaše brižni nevesli 4, 133. Al' su Turci brižni i srditi. 4, 287. — b) o stahu dušernom, u kom je čelade brižno kao na-prijed: Po svem gradu puni brižne tuge, da za me saznadu, iskaše se sluge. A. Kanižić, rož. 26. — b) s akus. i prijedl za (vidi kod briga pod 1, a.): Kraćaja brižna za puk žudinski na smrt osuđen. A. Kanižić, utoč. 150. Brižan za braču svoju zavapi. 195. — 2. prednje značene šireći se prelazno od onoga koji je u brizi kao pod 1, na

BRIŽAN

657

BRIŽITI

onoga koji je u zlu i nevołji, nesreća, te bi s toga
mogao biti brižan kao naprijed, ali nije samo to
nego više od toga: žalostan, jadan, tako dolazi
najviše kad se govori o kome žaleći ga kao jadan,
bolan (vidi bolan pod 3), miser, infelix. a tom
smislu dolazi xvi-xviii vijeka, a sada nije u
obićaju: Plaće brižna žena i jure rada je da je
povedena z dicom mruć od žaje. M. Marulić 30.
Ree mi jošće, dušo brižna! 322. Što ču ja za
boga! nijedjer ga, brižna, nije. M. Vetranić 2, 239.
Er mi se, brižna, mni, da mi će umrijet. 2, 249.
Nu, je sve to pri meni — brižna ti sa Sara —
kako san vuhveni. 2, 258. Er ih je brižnijeh sram,
ne znaju one zla. N. Našešković 1, 187. Izgubih
brižna čas. I, 262. Mogu li najti se gore tuge i
gorčine, neg ove ke deri brižnu me i dave, po-
gruziv od stope tjana deri do glave? H. Lucić 231.
Jes' li se ženio? Brižan se okamениo! M. Držić
22. Uh, brižna, da mene sad ne čuje tko godi
is planite 72. Smrtna strjelica srcu mi propade,
brižna dušica is tijela ispade. 466. Daj mi ... ki
godi broj pineza, ki proseći svudi kupim, jeda
brižna jur odkupim ił' Dančula ił' Elesa. A. Cu-
branović 162. Er se jamih domodara, ... koj' mi
vazda, brižna jeupkup, doskitaše svakih dara. M.
Pelegrinović 175. Vajmeh! brižna što ču rijeti? S.
Bobalević 205. Gdi ti je, brižan, svijes? F. Lu-
karević 74. Kako boće brižan povrnuti, ako kje
vode ne more dobiti? F. Glavinić, posl. 59. Mrtav
jest od ujidenja otrovne gujine brižan človik ovi.
E. Glavinić, evit 207. Brižan človik dakle čemu
toliko se smeta i brine, pokli pomuć ti o čemu
višni imaš gospodine? I. Ivanisević 23. Što ču
brižna tada rijeti? V. Andrijaši, put. 363. Što ču
brižna, što ču sada? P. Knežević, muka 26. Brižna,
nejma posla ništa nego da se brine za se. A. Ka-
nižlić, užr. 235. Ta eto si brižan (brežan) ostao-
rio, ... a junake nisi zapantio. A. Kacrić, razg. 2.
Ali si se brižan (brežan) pomamidi 161. Ne
smim svirati davno brižan. M. P. Katancić 143.
— 3. pošlednje načneće prostirnić se dači prelazi
i na ono što nije kako bi trebalo, te zadaje ža-
lost, kao i žalostan i jadan, miser, miserabilis.
xvi i xvii vijeka. a) o češladetnu zlu; Brižni vi
tašći i propastni јudi! unorili ste ovu divicu.
F. Vrančić, živ. 38. Bud meni brižnu grišniku
mila M. Alberti 420. — b) o stari: Brižni im
imanje, a sjetna dobit. M. Držić 321. Jur dva
dela segav svita izvili smo od tej strane radi naše
brižne hrane, jak cić medna pčela evita. A. Ču-
branović 141. U ovoj brižnoj nespravnoj i živinskoj
kojušnici. B. Kašić, is. 94. — 4. koji se brine
za što, koji brigu vodi o čemu, briživ (vidi briga
pod 4, b.). samo prošloga vijeka i u naše vrijeme
u jednogisa pisa. a) bez i čega čim bi se naše čne-
naže poblje odredivalo ili dopuštaralo: Kad veće do-
lete (pčele rojeći se) kud hoće, ... za grane se fa-
taju i drže, jedna druge u kuploku se veže. Brižan
pčelar tog ne čeka, veće dok izlete, uz ne stope
meeće. J. S. Rejković, kuć. 237. Kako je mudra
i brižna ova bogołubnost ... nastojeći da i pri-
prosti, koji štiti ne znadu, ocima štiju! A. Ka-
nižlić, fran. 5. — b) s akus. i prijedl. za (vidi
kod briga 4, b.): Koliko je za nas brižno ono
milosrdno Marijino srdečo. A. Kanižlić, ušćo 342.
Veće za obslužine zapovidī nastoje brižni su.
I. Velikanović, upuć. 1, 538. Kućnik nije koji
kori liže ... i kasno se diže; već je oni koji
vazda trizan i sve udil je za kuću brižan. J. S.
Rejković, kuć. 15. i o radni: Brižno nastojače
za spasene. A. Kanižlić, fran. 241. — c) s gen. i
prijedl. od (vidi briga pod 4, b.): Brižan vele od
negova pošteňa. F. Lastrić, svet. 108. — d) s gen.
i prijedl. svrhu (vidi briga pod 4, b.): Koliko je

moguć, toliko brižan svrhu pošteňa božjega. F.
Lastrić, od' 344. — e) s dat. (vidi i kod brinuti
se): Nemojte brižni biti za sutra, sutrašnji dan
brižan biti će sam sebi. I. Velikanović, upuć.
2, 277. — f) s instr. (vidi i kod briga pod 4, b.):
Isus ova noj govori, da ju što god razgovori; jer
brižniji šom bijaše, nego s onim, što trpłaše. P.
Knežević, muka 44. Brižna životom šegovim vič-
nim. F. Lastrić, test. ad. 14. — g) s lok. i prijedl. o.
Svaki je domaćin samo o natojećem brižan. P.
Bolić 2, 131. — 5. ade. brižno: a) u značenu koje
je naprijed pod 1: Ide za nima strašierno i brižno.
S. Łubiša, prip. 141. „Kako to? upita brižno. 170.
— b) u značenu koje je naprijed pod 4: Kupila
je brižno do večeri klase. A. Kanižlić, ušćo. 472.
Svoju brižno i litinu gradi. J. S. Rejković, kuć. 7.
Svoje goji i brižno timari. 221. Motri brižno na
grozdu jagode. 375.

BRIŽATI, brižam, impf. curare, samo u Stu-
ličevu rječniku (i to iz misala, ako dobro is-
pisano a ne načineno po kom obliku koji pripada
glagolu brijeći).

BRIŽDATI, bríždím, impf. quatere, kao šibati,
sjeći, o vjetru: bríži vjetar. Ł. Kovačević, is-
paredi briznuti pod 2. Od korijena kojega je i briz-
gati, isporedi brižditi, briždati.

BRIŽDITI, bríždín, impf. plorare, iza glasa
plakati. samo u Vukovu rječniku (gdje se napo-
mine da se gorori a Šrige). brije se bez sumne
rijetko gorori u drugom obliku osim praes., pa
se misli da je infiniti kaki je starłen, a ne će
biti nego brižditi. isporedi briždati. „Postaćem od
korijena od koga je brizgati, a po tom je u zna-
cenu upravo trajane onoga o čemu kad bude jedan
put kaže se da češale brizne plakati (vidi briz-
nuti pod 1, b.).

BRIŽĐENE, n. ploratio. samo u Vukovu rječniku. isporedi brižditi. prema onome što je rečeno kod brižditi može biti pogrijška mjesto briždane, i samo načineno tako prema brižditi.

BRIŽEIDA, f. Briseis. isporedi Brižida. xv vi-
jeka. Vze Acéliš Brižeidu gospu. Trojan. rat. jag.
ark. 9, 128.

BRIŽENE, n. curae. isporedi brižiti. samo u
Vukovu rječniku.

BRIŽIDA, f. Briseis, Βρωγής. isporedi Brižeida.
xv vijeka. Reče Brižida gospa. Trojan. rat. jag.
ark. 9, 130.

BRIŽITI, bržim, impf. sollicitare, affligere, im-
pedire, sollicitum esse. Od xiii vijeka, ali u spo-
meniku koji se ne će biti sačneuo u vukopisu toga
vijeka nego u poznijem, pisanu može biti
ujem na kraju xvi vijeka (vidi pod III, b. primjer
iz Zak. vnod.); osim njega od servetka xiv vijeka
(vidi pod I prii primjer iz Mon. croat.); ismeđu
rječniku samo u Staličevu brižiti se (ima i bez se,
ali iz misala i sa načinem curare, divinum offi-
cium persolvere, diem festum celebrare, a in tom
te smislu biti zlo načineno za rječnik po kom
obliku glagola brijeći); i u Vukovu (brižiti se,
sollicitum esse, čemu se dodaje da se govori u
Crnoj Gori). — Postaćem od briga.

1. prelazno: 1. dosađivati komu smetajući mu u onom što je vlastan činiti, impedire (vidi briga pod 1). isporedi zabavljati. xiv-xvi vijeka. Za-
povidamo da ne brižite tihši bratv. Mon. croat.
15. Da se ne imijete va ňu pačati ni ihš brižiti
v toj istoj sinokosi. 68. Da ne mozi nigdore
impačati ni brižiti. 94. Ni nigdor bantovan ni
brižen. 224. Obećujući .. kupca za šemu pro-
dani kus konobi odgovorit i osloboditi, ako bi
ga ki u tom kupu ča otel brižit. 289. — 2. do-

I

42

BRIŽLIV

658

BRK

sađivati komu čineći mu zlo, affligire (vidi briga pod 1). xv vijeka: Smete se va mni sre moje i tisnu se va mni utroba moja svrhu suprige ljudi mojihš. najdoht gornka i žestoka suprotivi, ki od tolika vrimena ne presta briže i mantraje sriče i tilesa vaša; tolikoje govorimi, da je žestoka i divja ruka turačka po tolikih smrteh i brigah i raspeh i po toliki prolitiji krvi nevolšnih ljudi. Mon. croat. 107. — 3. u brigu metati, sollicitum esse (vidi briga pod 4, a). xvi vijeka: Ne hod iziskujuć nebeska tajna znat ni misleći ko će prime postat; dosta t je razbirat i misal brižiti život drzav uzdržat ni duh oskvrniti. P. Zoranić 52.

II. neprelazno: brinuti se, sollicitum esse (vidi briga pod 4, b). xvii vijeka i u naše vrijeme, brižiti u kakvom poslu ili o kome ili o čemu: Pokle oni malo haju i briže u jednom poslu od tolike vridnosti. P. Radovčić, nač. 239. Teško tome ko o vama briži! P. Petrović, šćep. 96.

III. sa se: a) refleksivno: biti u briži, brinuti se, sollicitum esse (vidi briga pod 4, a. i brinuti pod I, i III, 2, a). pouzdano od xvii vijeka i danas: aa) bez i čega čim bi se značeće pobljez određivalo ili dopušno: Nije mi sada neg se brižit, neg se tuštit. Držić 142. — bb) s akus. i prijedl. za: Nemoj se za to brižiti. Nar. pjes. vjre. rječ. 43. — cc) s instr. : Ne briži se načam, ako bog da. P. Petrović, šćep. 37. — b) passiv. : značene kao pod 1, i: Ima priseći po zakonu pred onimi svedoki, ... i od te pravde nima se veće naprid brižiti, na pače pošišon ta slobodno i mirov izujav, tere drži. Zak. vinod. 83.

BRIŽLIV, adj. sollicitus. od xvii vijeka, između rječnika samo u Stulićevu i Vukovu. Comp. brižlivij: — 1. kao brižan pod 1. xvi-xvii vijeka: Olahčati brižlive misli. P. Zoranić 35b. Iđahu vele rano govoreći među sobom brižlive: tko će nam odvaliti kamen od vratio groba? F. Lastrić, ned. 183. Sreć ućegov od osvete jest brižlivo. Đ. Rapić 135. — 2. kao brižan pod 4. prosloga vijeka i (u naše vrijeme. a) bez i čega čim bi se značeće pobljez određivalo: Trikrat brižliv nas pohodi, da se komu što ne zgodi. P. Knežević, muka 14. Razložno mogu reći s brižlivim Salvianom da ismsu nama trpi pograde. F. Lastrić, test. 69. Niti takove mlogo izpitujeći, koji i kakov jest glas ućegov, po komu on svoje obrane ovce zvati običaje; nego, o skrblivi i brižlivi krstjanine: samo otvori evangele. Đ. Rapić 301. Kakonono jedna brižliva mati u kojoj velikoj kući punoj čežadi, razastari se na sve strane godeći svakomu čeladetu i dileći svakomu što je komu od potribe. M. A. Rełković, sat. 170. Od ono doba uzmložavaše brižlive staršeine Novo Gradiško. 27. Da poznato kolikima tugama, kolikima nevojama, kakvim i kolikim potribam jesmo obastriji, i od udova učinimo se ponizniji, brižlivijvi, opazniji, da s većom pomnem i nastojaņem trčimo k likaru i osloboditeju. I. Velikanović, upuć. 2, 255. Milostivi i brižlij(vi) roditeći. B. Leaković, gov. 120. Imali bi k ovomu dobromu i brižlivomu pastiru poteći. 106. Neomjte brižlivi biti govoreći: što čemo blagovati? ili što čemo piti? 123. — b) s akus. i prijedl. za (vidi kod brižan pod 4): Mało oni sasma vide se brižlivi za vlastito spaseće. I. Velikanović, upuć. 1, 535. — c) s gen. i prijedl. od (vidi kod brižan pod 4 i kod vijeka pod 4, b.): Koliko je brižliv od pošteha crkve. F. Lastrić, ned. 320. Niti je toliko brižliv od pošteha svoga vlastitoga koliko od pošteha zaručnice svoje. 319. — d) s rečenicom koja se privezuje riječju da: Ja nijesam brižliv da znam. S. Ľubiša, prip. 135. — 3. koji se brine da mu je sve što radi kako treba, da je

bez nedostatka, diligens: Ti si i do sada brojao naše ortačke novce, pak je u vik pravo bilo. Ja znam da je i sada pravo. Da bi samo drugi tako brižlivi bili kako si ti! M. A. Rełković, sabr. 21. — 4. što briju čini, što od brige bira. o čemu na čeladetu što je briga na nemu učinila, po čemu se poznaje da je brižno, da je u brizi. u jednoga pisca našega vremena: Čelo visoko, brižljivjem mrskam nabrazdano. Osvet. 3, 65. — 5. adv. brižljivo, sollicitie. Prem da je brižljivo izbjegavala da se varoši ne približi. Nov. srb. 1835. 120.

BRIŽLIVO, adv. vidi kod brižliv.

BRIŽLIVŌST, brižljivosti, f. sollicitudo. od prosloga vijeka. a) kao briga pod 4, a.: Kad bi tko porad vlastite sumornosti i brižljivosti sebi ukraćivao potribito razigraše. B. Leaković, nauk 475. — b) kao briga pod 4. b.: Ovi događaji ukazuju očinsku brižljivost boga svemogućega. E. Pavić, ogled. 65. Brižljivost ovoga svita i vrimenitog razkošja uzrok jeste da mi malo pozi imadeemo na ono što nam bog govorii. 539. Za pozri brižljivosti ove matere jest bio tako brzo oslobođen. A. Tomiković 277. Ľubav i pomnij svakojakom nešovala je svoju jedinicu, u kojoj također nahodila je odziv srčani i potpuni svojoj ľubežljivoj brižljivosti. M. Vodopić, dubrov. 1868. 221.

1. BRIŽNICA, f. mulier misera, jadnica. vidi brižan pod 2. xvi vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (mulier misera). A vi se brižnice je cuvate za malo. M. Vetrić 2, 330. Ako se ona stavila na toga brižnika Mara, a ja se sam stavio na moju brižniku Petunjelicu. M. Držić 273.

2. BRIŽNICA, f. vidi kod Briježnica.

BRIŽNĪK, m. homo miser, jadnik. vidi brižan pod 2. xvi vijeka u jednoga pisca i u rječnicima Belinu (afflictor sui 40b) i Stulićevu (homo miser, sollicitus, anxius). Ako se je ona stavila na toga brižnika Mara, a ja se sam stavio na moju brižnicu Petunjelicu. M. Držić 273. Smurala sam se na tebe brižnika. 357.

3. BRIŽNO, adv. vidi kod brižan.

BRIŽNŌČUDAN, brižnōčudna, adj. indole anxius. samo u Stulićevu rječniku. briječ nepouzdana.

BRIŽNŌČUDNŌST, brižnōčudnosti, f. indoles anxia. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načinena.

BRIŽNOČUDSTVO, n. vidi brižnočudnost. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRIŽNŌST, bržnosti, f. sollicitudo. prosloga vijeka, između rječnika samo u Belinu (angustiae 80b). a) kao briga pod 4, a.: Evo žalost obćenska obedviju za ditićem i obćenska brižnost. Đ. Rapić 86. Koji je bio uzrok od ovolike nećen brižnosti, nastojaņa i pomše? A. Tomiković 77. — b) kao briga pod 4, b.: Jeda pi stače ženidbe nije od sebe jaram težak, pak se jošđe među sobom mućite! da vam bog osobito nije u pomoci, brižnost vašu ne biste mogli podniti? Đ. Rapić 88. Odbacite od srdaca vaši sve neprikladne brižnosti, odnesite nesklad. 54. Ti spavaš sladko svaku brižnost spaseņa tvoga odbacivši. 111. Brižnost ili ti bdeņe i hitrina za izpuniti što je razboritost učiniti odredila. I. Velikanović, upuć. 1, 402.

BRIŽŌLICA, f. caro assa, pečeno meso. samo u rječnicima Mikaļinu i Bjelostijenčevu (10b). Od něm. bav. brisolen, koje može biti od tal. friggere, pržiti. isporedi bržola, bržolica.

BŘK, m. barba labri superioris; apex. — Akcenat se mijena u loc. sing. břku, gen. pl.: břkā i u cijeloj množini kad ima -ov: břkovī, u takoj

BRKA

660

BRKLAČA

2. BŘKA, f. a) *rijeka u Bosni koja utječe u Savu kod Brčkoga*. Zemłop. bos. 42. 43. — b) *varošica na toj rijeci*. Zemłop. bos. 43. Statist. 87. Udariti ili proći kroz Brku i Palanku, na veliko zlo udariti. Nar. prip. bos. 1, 100.

3. BŘKA, m. *vidi brko*. Akcenat se mijeňa u *voc*: břko. dolazi kao nadimak: Kad je osiduo na smrt Brku. M. Đ. Milićević, srb. 99.

BŘKÁČ, brkáča, m. leistus Froehl. J. Šloser, kor. 14. štamparska će biti pogriješka: brkac. 4.

BŘKAČA, f. cerambyx heros F. K. Crnogorač, zool. 137.

BRKAŁ, brkła, m. ‚suh brk na stablu‘: Oče-prłao sam se na brkał. M. Pavlinović.

BRKAN, m. panni genus. samo u *Stuličevu rječniku* (9a). *isporedi brhan*.

BRKANLIJA, m. *vidi brkaňa*. Sretne jednoga brkanliju. Nar. prip. bos. 1, 129.

BŘKÁŇE, n. confusio. od prošloga *vijeka*, između *rječnika* samo u Vukovu. Brkaňe poredka. J. Rajić, pouč. 3, 31b.

BŘKAONICA, f. tricae, kad se łakaw posao *pobrka*. samo u Vukovu *rječniku* (sa značenjem koje je stavjeno).

BŘKAST, adj. acuminatus, šiļast. samo u *zagoneci o lastavici*: Na prvo brkasto, ostraga vlasto, ozgor kao jare, ozdol kao jańe. Nar. zag. nov. 113.

BŘKÁŠ, brkáša, m. a) *brkat čovjek*, brko. samo u *Stuličevu rječniku*. — b) *vidi bradovatica*, barbun. samo u *Stuličevu rječniku* (barbone, triglia, mullus). *isporedi brkavica*. — c) pollinia Spr. Słoser-Vukot, flora 1203.

BRKÁŠICA, f. neka pšenica, nem. bartweizen. B. Šulek, im. 32. *isporedi brkuła*.

BŘKAT, adj. a) *brbatus*. od prošloga *rijeka*, između *rječnika* samo u *Stuličevu i Vukovu*. Vidiš hitar kako je i brkat. I. Zaničić 156. Ili ćete ... reći ... da se za to ženi žena, da je ona s tim poštena, neka joj se puni voła da je od svoga muža boła ... Al', brkate krasne mlade! taj vam uzrok ne vrađade. V. Došen 108. Tu dolazi brkat junak na vranu końu. Nar. pjes. vuk. here. 246. Za dva plava ne bih pare dała, za brkata ne bih ni dukata. 119. Nema nikakva čovjeka bez brka nego ja, a nijedne žene brkate osim moje. Nar. prip. vrč. 66. štamparska će biti pogriješka, žena brkatač. 65. mjesto, žena brkata'. 234. — b) cuspidatus, šiļast. *isporedi brk. o nožu, o listu*: Ili nožem brkati odkomi. J. S. Rełković, kuć. 306. Muško (duhan) ima ... naokrugao i malo brkat list, žensken debo, dlakast. 81.

1. BŘKATI, břčám, *impf*. turbare. od prošloga *vijeka*, između *rječnika u Bjelostijenčevu* (brkam, projicio, abjicio, s dodatkom da se čo govori u *Dalmaciji* 10a.) i u Vukovu (miscere et turbare). — Kor. bhark, tiskati, zbijati, městi. *isporedi brk*, brknuti, breati. — a) u *tjelesnom smislu*: Hajka brka solufe i brke. Pjev. crn. 317. — b) u *unnom smislu smětati* da što ne bude, kvariti: Ne bi smeo brkati djela. J. Rajić, pouč. 2, 86. Kad bi ne samo brkali, nego i spomagali sreći ovog slepca. 2, S4b.

2. BŘKATI, břčem, *impf*. pulsare, horrere, turbare. Od xvij vijeka, između *rječnika samo u Bjelostijenčevu* (samo sa se: brče se ta, nakanili ili namenil je otud ali tam, intendit, proponit discedere, jactat se vele abire, profugere). — *Postaňa kojega je i brkati*, brkam. — 1. neprelazno: a) minurire, kao gukati, totrkati. o

divlem kokotu. samo u jednoga pisca xvi *vijeka*. Čujaše tamet petolina brčući. P. Zoranić 68b. — b) *dizati se u vis*. kao izbijati, stršiti, horrere. samo u jednoga pisca xvni *vijeka* (i to ne sa svijem pouzdueno, jer dolazi samo 3 pl praes.: brču, a to u rečenoga pisca može biti i pogrješka mjesto brče, od brčati): Na glavi im rogi brču. J. Kavanin 409. — 2. *prelazno*, kao brkati, brkam, turbare. u jednoga pisca našega vremena: K'o u paklu spave sponanu ga, sne mu brču sužni zlopaćeni. Osvet. 4, 67.

BŘKATITI, břkatím, *impf*. barbire, dobivati brkove, postajati brkat. u naše vrijeme. Kad počme brkatiči (žena), ono je prava pravcata ževštica. Magaz. 1867. 50.

BRKAVICA, f. *vidi bradovatica*. samo u *Stuličevu rječniku*.

BŘKICA, f. a) cobitis barbatula L. J. Pančić, ribe 138. u Vukovu *rječniku pisiculi* genus. — b) scaphium Kirby. J. Šloser, kor. 250.

1. BŘKIĆ, m. prezime, po ocul koga su zvali Brka. od XVII *vijeka*. Starine 10, 264. D. Avrmović, sv. gora 184. Rat 138. Šem. srb. 1881. 299. Schem. bos. 1864. XXVI. Schem. zagr. 1875. 259.

2. BRIKIĆ, m. ptinus L. J. Šloser, kor. 486. 487.

BŘKIŠEVINA, f. selo u Hrvatskoj u podžupaniji jastrebarskoj. Brkiševina. Schem. zagr. 1875. 191. Pregled 37. Kupa prihvaja u svoju strugu niže Stankovca kod Brkiševine Glinu. Regul. sav. 24. — Pomiņe se i xvi *vijeka* i kao grad, ali se jednako pisula sa među b i r: Brkiševina. Starine 11, S3. 12, 30. i griješkom pisarskom sa g mjesto k: Bergiševina. Starine 11, 84. Također griješkom sa 1 mjesto r: Belkiševina. Starine 12, 32. — Zvala se i Brkiševo xvi *vijeka*, ali se i tada pisalo se među b i r: U Berkiševu. Mon. croat. 235. tako i na kraju xvi *vijeka*. Starine 12, 21. u spomeniku latinski pisanu pomine se još xvi *vijeka*: „terra de Berkis“. Mon. ep. zagr. 1, 26. — Zvala se i Brkuševina, i to xvi *vijeka*, a pisala se također sa među k i r: Grgur iz Berkuševine. Mon. croat. 237. Na krajinu u Berkuševinu. 303. porodica kojoj je pripadala pisala se latinski xvi *vijeka*: „generatio de Berkus“. Sbrane 5, 150.

BRIKŠEVO, n. *vidi* Brkiševina.

BŘKIŠEVSKĪ, adj. što pripada Brkiševini. Sudac, berkiševki'. Mon. croat. 250.

BŘKŁA, f. vallus. u naše vrijeme, između *rječnika* samo u Vukovu (sturmpfahl, palus obliquus). Akcenat se ne mijeňa, samo u gen. pl. i oba zadňa sloga duga: břkāļa, a u gen. i instr. sing. samo zadni: břķe, břķōm. Od korijena de koga je brk (koji vid), nazvana po tom što je šiļasta i što strši na koju god stranu. — a) kao kolac, što se udara po šancēcima: Udariti brkje po šancu. Vuk, rječ. 44a. — b) granato drvo koje se udari u zemłu pa se na něga zelen grah na struku nabaci te se suši: ove godine našao samo pet brkaļa graha'. Ž. Radońić. Baš prolažasmo pored jedne brkje pasuła u nīvi. Šta može ondje biti drugo do onaj neomlaćeni pasul? A često se dogdada da je jedna taka brkļa hajdučka potajnica. M. Đ. Milićević, već. 200.

BŘKŁAČA, f. *vidi brkļa*. od prošloga *vijeka*, između *rječnika samo u Vukovu*. Akcenat se mijeňa u gen. pl.: břkļačć, a samo je i zadni slog dug u gen. i instr. sing.: břkļače, břkļačöm. — a) *vidi brkļa pod a.*: Uze se biti muškatir i obgradi se brkļačama. Glasnik 20, 14. — b) kao

BRŽAVKO

663

BRNE

bržava (kad se ne će da reče: luda). Vuk, rječ. 44a. značena vadi isporedi br[]. — 2. inquinatus. umrjan ili ubrjan čim po licu. I. Pavlović. isporedi brłati pod 2. — U oba je značena riječ istoga korijena kojega je br[] i brłati.

BŘLAVKO, m. inquinatus, muško čelade ubr[]ano, br[]lavo (vidi br[]av pod 2, od čega je riječ i postala). I. Pavlović.

BŘLEVCI, B[]r]evčač, m. pl. rijeka u Hercegovini. Samo. here. 1873. 16. isporedi Br[]evo.

BŘLEVO, n. selo u Hercegovini u Pwi. V. Lešević.

BŘLIV, adj. bolestan od br[]a. isporedi br[]liv. Ovo su sve br[]ive ovce. M. Đ. Miličević, jur. 10.

BŘLOG, m. vidi brlog. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stulićeru. Kod ne bludnos izvajena leži gnusnom na br[]ogu. N. Marči 66. Živjeh grešnom u br[]ogu. 88. Covjek slazi n poštišteno mjesto, slazi u br[]og. A. Kalić 105.

BŘLOGONOŠA, m. qui sterquiliunim colligit. samo u Stulićevu rječniku. riječ vrlo nepoznana.

BŘLOTINA, f. litura, mjesto na čemu ubr[]ano čim, i ono čim je ubr[]ano. J. Grupković. isporedi brłati.

BŘLOŽAN, br[]ložna, adj. vidi brložan. samo u Stulićevu rječniku. (coenosus, lutulentus).

BŘLUŽG, m. blato gdje se sviše va[]aju. vidi brlog. isporedi br[]aga. I[]. Stojanović.

BŘLUGATI SE, br[]užgām se, impf. va[]ati se po br[]ugu. Sviše se br[]ugaju. I[]. Stojanović.

BŘLUŠA, f. planina u Bosni u hlecaškoj na[]hiji. Zem[]łop. bos. 28.

BRMAK, brmka, m. eryngium campestre L. B. Šulek, im. 32. isporedi bermak.

BRMBEČ, m. scolynus hispanicus L. B. Šulek, im. 32.

BRMBOR, u zagoneci o tikvi: Bacih tikvu u more, tikva dade brmbore, a brmbori trakove, a trakovi batove. Nar. zag. nov. 221.

BRMEĆ, m. ista bl[]ača koju pišu i bermez, koji vidi. u jednoga pisca xvii vijeka. Jeda bih naša bus zelene travice, svišnaka, jaglice, brmeća dvostruka korena al k[]jeć. D. Baraković, vil. 331.

BRMEŁ, m. kentrophyllum lanatum Dec. u jednoga pisca našega vremena, koji veli da se zove i bermez. B. Šulek, im. 32.

1. BRNA, f. lutum, kao. samo xvi vijeka. Od kor. bhar, vrtjeti, městi. isporedi brenan (gdje griješkom stoji bhur). — Kruna bude na n[]oči (na glavi) od žestoka trna, savita n prut troj, da pride sva crna, kako jedna brna, sva rkvu polita: ne bi vrgal zrna, kadi brna čita. M. Marulić 173. Maše [juven stril scijeńaše neg brna. D. Držić 439. Da vsaki od brne zem[]le ove vazme, kami li drivo li, vsaki da iznese. Aleksand. jag. starin. 3, 283. Ernom glavu posipovaše. 314. na oba posledija mjesta u drugom rukopisu pristi i prstiju. Aleksand. nov. 90. 128.

2. BRNA, m. h[]yp. Brnarad. isporedi Brne, Brno. akcenat se mje[]na u voc. B[]rno. Po Brni Krnarućiu. B. Krnarutić 5. Brnu gvardijana probošše. Norini 74. — drugo ce vne biti, ali se ne može znati je li muško ili žensko Brna: Bršno. S. Novaković, pom. 46.

BRNABA, m. Barnabas. Sudac Ernaba. Mon. croat. 11. 18. Brnaba. Anton Dalm., act. 4, 36. 9, 27.

BRNAC, Brnca, m. neko mjesto kod sela Alina: Na Bršnčev. Mon. serb. 94. Glasnik 11. 12,

39. 112. Danićić 1, 81. Postašem od brna. isporedi Brnica.

BRNACE, selo u Dalmaciji blizu Sińa. Repert. 1872. 39.

BRNAČA, f. vidi dr[]ača. isporedi brna. Ł. Stojanović. M. Ružićić. isporedi brnati, od čega je i postalo.

BRNAČNÁK, m. veliki svrdao kojim se vrti brnača. M. Ružićić.

BRNAN, brna, adj. lutulentus, ka[]lav, kao da je to u jednoga pisca prošloga vijeka na jednom mjestu. isporedi brna. Za to t' nedam brnu ruku, da si od mene prebrođena prjeko blata puna leda k Orku ogněnom. J. Kavaćin 392.

BRNARAD, Brnarda, m. Bernardus. xvi vijeka. isporedi Brnardo i Brnarda. Sveti Brnarad. Zbor. 153b. ‚Barnarad‘. 16b.

BRNARD, m. vidi Brnarad. xvii vijeka u jednoga pisca. Sveti Brnard (‚Barnarad‘). M. Divković, nauk 150. tako na tom mjestu a češće u istoga pisca Brnardo.

BRNARDA, m. vidi Brnarad. xvi vijeka. Brnarda Krpačić. Mon. croat. 244.

BRNÁRDÍN, Brnardina, m. Bernardinus. Svetago Brnardina. Mon. croat. 128. S Brnardinom svetim. F. Lastrić, test. 99. ‚Barnardin‘. 109. Brnardin sveti. A. Kalić 466.

BRNARDO, m. vidi Brnarad. od xvi vijeka. Brnardo. Mon. croat. 26. Sveti Brnardo (‚Barnardo‘). B. Gradić, djev. 59. djev. 72. A. Gučetić, roz. mar. 5. M. Divković, nauk 37. F. Glavinić, evit 283. P. Posilović, nasl. 53. L. Terzić 100.

BRNARDOV, adj. Bernardi. Sila i sreća Brnardovala. Nar. pjes. bog. 217.

BŘNATI, b[]rnám, impf. occare, dr[]ati. isporedi branati. Ł. Stojanović. i u jednoga pisca našega vremena. Niva uzorana brnač' bi se dala. Osvet. 3, 156. isporedi brnača. — Postašem od brna, koja se uzela kao gruda zem[]le, a brnati kao razbijati grude već u maše. isporedi prašiti.

BRNČEVO, n. selo u hrvatskoj krajini u Lici. Samo. segn. 1871. 38.

BRNČIĆ, m. prezime u naše vrijeme. Samo. segn. 1877. 66.

BRNČULOV, adj. što pripada čorjeku kome je me Brćnul, koja me samo ne dolazi a biće rušaško: Brčnulov potok u Srbiji u okružu crno-viječkom Sr. Nov. 1864. 359.

BRNDÁNE, n. blateratio. isporedi brndati. J. Bogdanović.

BRNDATI, b[]ndám, impf. blaterare, jednako govoriti koješla, br[]łati, lupati, u naše vrijeme. Postašem će biti od brndati, izgubivši u. Odlazi, šta u vijek brndaš? J. Bogdanović u Lici.

BRNDUŠA, f. colchicum autumnale L., mrazovac. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. B. Šulek, im 32. i crocus vernus L. i sternbergiana lutea Spr. B. Šulek, im. 32. isporedi brnduska, brnduška. — Postašem od rum. bránduša, bríduša (od lat. blandus), primula, galanthus nivalis, colchicum autumnale.

BRNDUŠKA, f. crocus vernus L. B. Šulek, im. 32. isporedi brnduša, od koje je i postala.

BRNDUŠKA, f. colchicum autumnale L. mrazovac. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomine da se govoriti u Barači) i iz njega u jednoga pisca. B. Šulek, im. 32. isporedi brnduša, od koje je i postala.

1. BRNE, B[]r]neta, n. h[]yp. Brnarad. xvi vijeka. samo u nom. Brne Kapušić. Mon. croat. 272.

BRNE

664

BRŽICA

2. BRNE, neko mjesto koje se samo po imenu spomiñe prije našega vremena, a moglo bi se čitati i Brne. S. Novaković, pom. 126.

BRNELIĆI, m. pl. selo u Hreatskoj u podžupaniji izrječkoj. Schem. segn. 1871. 62. Pregled 5.

BRNESTRA, f. vidi bristra.

BRŽETA, m. hyp. Brnarad. XVI vijeka. Brnetu Brezarića. Mon. croat. 283.

1. BRNICA, f. neko mjesto blizu Stimle xiv vijeka, može biti kod sadušnega sela koje je na karti zapisano Zabrne. n stoji mjesto nen, koje se u receno vrijeme i pisalo. Postašem od brnan. isporedi brenan. U Bršniči. Glasnik 15, 284. Danić 3, 562.

2. BRNICA, f. neka gliva. B. Šulek, im. 32.

BRNIĆ, m. neka traca. B. Šulek, im. 32.

BRNIĆEVIĆ, m. prezime, po ocu kome je ime Brnić, koje ome samo ne dolazi a koje može biti dem. od Brno, Bernardus. XVII vijeka. Luka Brnićević (Barničević'). Stat. poj. ark. 3, 518.

BRNISTRA, f. genista, žuka. od XVI vijeka, između rječnika samo u Vukoru (brnistra, žuka, čemu se dodaje da se govori u gorjem primorju). Bude kako brnistra (brnistra') i pustiši. Bernardin 23. jer. 17, 6 (myrica). I. Bandulavić 45. Brnistre (brnistra') tere drv poda n podložiše. Oliva 41. Brnistra, spartium junceum L. B. Šulek, im. 33. Glasi i bernestra u rječnicima Mikuljinu (12 žuka) i Stulićeru (12b). i brnistra, sarothamus vulgaris Wimm. B. Šulek, im. 32. i brnistra. B. Šulek, im. 33. i banistra, koju vidi na po se. — Postašem od tal. ginestra, što je promijeneno g na b (isporedi bistijerna), a v umetnu prema zavsetku.

BŘNKA, f. erysipelas, planenik. samo u Vukoru rječniku (u dodatku, gdje se napomiñe da se govori u Banatu). Od rum. brčanč (koje je od nov. grč. βούγχος).

BRKOVIĆ, m. prezime, po ocu kome je ime Brno, koje ime samo ne dolazi a koje je hyp. od Brno, Bernardus. XIV i XVI vijeka. Mon. croat. 41. 271.

BŘNO, m. hyp. Brnarad. isporedi Brna i Brne. Akc. u voc.: Brno. Brno (Barno') Krarnutić. B. Kašić, rit. XVII. J. Kavačin 127. Brno (Barno') Pavlović. Norini 61.

BRNOVIĆ, m. prezime Turčinu i pjesmi. Na torinu Dura Brnovića. Nar. pjes. vuk. 4, 421. istom u istoj pjesmi stoji prezime i Barlović: A Durlo im Barloviću vice. 422.

1. BŘŇA, m. hyp. Brnarad. isporedi Brna. Dom Brňu. J. Kavačin 179. Akc. u voc.: Břno.

2. BŘŇA, m. vidi brño.

3. BŘŇA, f. brňasta koza. u Vukoru rječniku. i ovca taka. I. Pavlović. Akc. u voc.: břno.

1. BŘŇAC, Břnca, m. a) selo u Srbiji u okrugu podrinskom. K. Jovanović, reč. 136. može biti isto koje se pomije samo po imenu prije našega vremena. S. Novaković, pom. 126. Postašem od brna. isporedi i Brnac i Břňac, Brňaci. — b) masoreus Dej. J. Šloser, kor. 28. postaňa istoga.

2. BŘŇAC, Břnca, m. planina u Hercegovini između Gacka i Neretve. V. Žešević. Na Brnici u Nevesišu. M. Đ. Milićević, zlosel. 151. isporedi Břnac, s kojim je jednogla postaňa.

BRŇÁCI, Brńká, m. pl. a) selo ne daleko od Novog Pazara u Kolašinu. pomine se od XVII vijeka. U ,Břnacěh'. Mon. serb. 70. Brňaci. Danilo 88. Vl Břnacěh'. 87. — b) selo u Bosni u

okragu sarajevskom. Statist. 13. — Postašem od brna.

BRŇAKOVAC, Brňakovca, m. brdo u Srijemu kod Grgurevaca. P. Bolić 1, 22. isporedi Brňaci.

BRŇAKOVIĆ, m. prezime. Norini 78. A. Kačić, kor. 452. Nadod. 54. Schem. bos. 1864 94. isporedi Ernaci, Brňakovac.

BŘŇAST, adj. maculam albam habens in naso, koji ima bio biteg na nosu. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. Postašem će biti od brnica, kao da mu je na nosu brnica, t. j. kolut ili kolo (koje može i ne biti šuple). On posjede ata brnastoga. Nar. pjes. vuk. 4, 476. Brnasta koza. Vuk, rjeć. 44a.

BŘŇÁŠ, m. brňast koń, equus maculam albam habens in naso. u naše vrijeme. između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaje da se govori u Crnoj Gori). Sablu paše, a brnjaša jaše. Nar. pjes. vuk. 4, 490. Dok uzjašna mojega brnjaša. 4, 462.

BŘŇAŠČA, f. neko mjesto negdje blizu Prižrena kod sela Dubljana i Sjejanana XIV i XV vijeka. Zemlju na Brnjašči. Glasnik II. 12, 66. U gorbišnj Brnjašči. 277. Da oru na Brnjašči. 277. Otv Brnjašte. Glasnik 11, 142, gdje je št sastavljeno u jedno sloro po ruskom prijeisu, ali je bez samije glasito kao a predim primjerima. Danići 1, 81. 3, 562.

BRŇAVAČ, Brňavca, m. selo u hrvatskoj kraji ne daleko od Petriše. Šem. prav. 1878. 70. Razdjej. kr. 21.

BRNE, n. lutum, kao. xii vijeka i u jednoga pisca XVI vijeka, i to sa -nije na kraju mjesto -ne, koje bi od nega postalo (ima i u Stulićevu rječnika, ali iz brevijara: ,brnje, pulvis'). Korijen vidi kod brna, od koje je i postalo. Vizvedššom me ot brnja tinja Domentijana 83. 178. Učini brnije. Anton Dalm., ioan. 9, 6.

BŘNESTRA, f. vidi bristra.

BRNEŠ, m. nadimak muški, koji dolazi kao prezime. Drago Brneš. Nar. pjes. petr. 1, 357. isporedi Brnoš, s kojim je jednoga postaja.

BRNEŠA, f. ime kozi, cala da brvastoj. samo u Vukoru rječnika (gdje se napomiñe da se govori u Grbu). Postašem od brna.

BRNEŠUŠKA, f. selo u hrvatskoj krajiči blizu Gline. Šem. prav. 1878. 70. Razdjej. kr. 21. od brnast i uho.

1. BŘNICA, f. annulus, kolutić. Akcenat se ne mijeňa, samo su i oba zadnja sloga dugu u gen. pl.: břnića, a samo zadnji u gen. i instr. sing.: brnićě, brnićom. — Dolazi od XVI vijeka (vidi primjer Marulićev), između rječnika u Stulićeru (fibula) i u Vukoru (annulus ferreus, inauris). — Postašem od staroga brnha, koje ima u starom slovenskom jeziku i znači oklop, od star. nem. branja, oklop. što oklop stoji oko tijela te je tijelo optočeno nim, po tom je brnićom navzano i drugo, što je savijeno u okrug, te nim može biti što optočeno kad se prodjene, kao kolut za različnu potrebu ili nakit, i koji se nosi u ušima, obodac (u kom je ista misao, t. j. obaveden je i nim je što obavedeno). — a) u ušima, inauris, obodac, minduša. u tom značenju dolazi od XVI vijeka, između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaje da se govori u Boci). Pod krunom imaše ne uho brnici. M. Marulić 12. U uši zlatne brniće. Nar. pjes. vuk. 1, 65. A od moji od zlata brnica. Nar. pjes. petr. 1, 164. A brnice kažene u uši. P. Petrović, vijen. 66. — b) što se žvinčetu provlači kroz gubicu: ,kolutić gvozden, n. p. što metnu

BRŇICA

665

BROČANKA

medvjeju na usnu kad ga vode¹. Vak, rječ. 44. Žena lijeba a bez razumaz zlatna je brňica u gubici svinić. Đ. Daničić, prić. 11. 22. Za to ču metnuti brńicu svoju na odnzdrvo tvoje i uzduv svoju u gubici tvoju. Đ. Daničić, isa. 37, 29. — kad se hode kome grubo da kaže da mući, kao: jezik za zube: Brńicu na gubicu! Nar. posl. vuk. 30. — c) svakojake druge: aa) na zavjesima: Zastore, koji se brćnicam srebrnim uzdržaju. F. Lastrić, test. 352. — bb) na ratima: Pa se zagna Mičušnović Vuče na hijela vrata od Trebiņa brńicu rukom dovatio i u vrata nogom udario. Nar. pjes. vuk. 4, 8. mjesto toga će biti pogriješka štamparska birnica: Knez dohvati rukom za ,birniciu, što je ukovana pri vratnicama crkvenijem. S. Ľubiša, prip. 189. — cc) po dvije koje se drže među sobom užem prodjenutim: Tu mu vežu ruke i noge užem u četvorak opletenijem a prodjenutijem kroz dvije gvozdene brnice što se okreću na čekr, pak raspnu među dvije zasadene grede, i stanu da ga protežu S. Ľubisa, prip. 214. — c) brńica kakva je naprijed ali s jezičrem, predica, fibula. M. Đ. Milićević. Pa srmali podveza tkanice, na kojim su od zlata brnice. Nar. pjes. juk. 214. — d) nakit koji nose žene u Hercegovini u kosi: brńica. V. Ľešević.

2. BŘŇICA, f. vestis genus. Od tal. bernia, sred. lat. hibernia. Birnica, u Dalmaciji sukna prtena, koja se u Boci zove brhan, a oko Sińa od platna ženska dugačka hałina bez rukava upravo kapa u Kotarima fuštan. Vuk, rječ. 44b. Ħižađe kao i birnica. M. Pavlinović, raz. spis. 123.

3. BŘŇICA, m. nadimak muški. postaćem dem od brńa, brno, koje je preneseno na čojeka s kavmovi biljegom na usni ili na nosu. prošloga vijeka. Pavao Brnica. Bud. spom. glasn. II. 3, 71.

4. BŘŇICA, f. ime selima i rijeci. postańa kojega su Brńaci i Brńac. a) selo u Srbiji u okrugu požarevačkom. K. Jovanović, reč. 141. — b) selo u Dalmaciji blizu Sibeniku. Repert. 26. — c) rijeka u selu Vučkorici u Srbiji i mjesto uz ņu. Ļ. Kovačević. — isporedi Brńice pod 4.

BŘŇICE, Břńicā, f. pl. a) selo u Srbiji u okrugu kragujeračkom. K. Jovanović, reč. 118. — b) selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 81. — isporedi Brńica pod 4.

BŘŇIĆICA, f. 1. dem. brńica. samo u Stuličevu rječniku. — 2. u zagoneci o djetetu u košlijevci: Kričićica brničica, u ņu poje zlatni tić. Nar. zag. nov. 40. u drugim zagonetkama bičića i vičićica mjesto brničica.

BŘNIČKÍ, adj. što pripada selu Brnici. Brnička opština. K. Jovanović, reč. 141. Reka brnička. M. Đ. Milićević, srb. 1022.

BŘNIČ, m. selo u Bosni u okrugu travničkom, kotaru travničkom. Statist. 62. isporedi Brniči.

BŘNIĆ, m. pl. selo u Bosni u okrugu travničkom, kotaru jajačkom. Statist. 65. isporedi Brnić.

BŘNÍK, Brníka, m. vrh rovački do Trebiješa (u Crnoj Gori), u Vukovu rječniku. Postańa kojega je Brnac i Brnaci.

BŘNIŠ, m. s adj. krupni: krupni brniš, chrysanthemum leucanthemum L. B. Šulek, im. 33.

BŘNO, m. brnasto živinče. a) brnast koń. samo u Vukovu rječniku. isporedi brnaš — b) inne jarcu. samo u Vukovu rječniku (ydje se dodaje da se gavi u Grbju).

BRNOŠ, m. nadimak muški, koji dolazi kao prezime: Jovan Brnoš. Nar. pjes. petr. 1, 351. postaćem od brno. isporedi Brneš.

BŘNŮŠA, f. syntonium Curtis. J. Šloser, kor. 204.

BRO, vidi bre. u jednoga pisca xvii vijeka i u jednoj pjesmi prošloga vijeka. isporedi bri. Reci kađa si se bro najposlije isvidlio. B. Kašić, zrc. 15. Prid dvorom mi nahode bro Mitrovu dragu ļubi. Nar. pjes. bog. 111. Kada bijaše Stjepan razumio bro Mitrovu dragu ļubi. 111.

BROČI, Bródácá, m. pl. selo u Dalmaciji blizu Stona. isporedi brodac, s kujim je ista rječ, samo u množini. Još nijesi na Brocijeh. Poslov. dan. 40. pišu ga u acc. i za nom.: Broce. Schem. rag. 1875. 36. Repert. 24.

BROČO, m. hyp. Brođanin. akc. u voc. Brčco. u množini je kao riječi ženskoga roda: Brče. govori se u šali. I. Brlić.

BROČAC, m. hyp. brodac. samo u Stuličevu rječniku: brođeac, s gen. brodćca. rječ veoma nepouzdana.

BROČAN, bročna, m. ciconia. u Stuličevu rječniku, gdje stoji da je uzeto iz Mikałina rječnika, ali ga a něma nema nego ima bočan (koji vidi). tako je bročan zlo prepisana rječ mjesto bočan.

BROČIĆ, m. dem. brobak. samo u Stuličevu rječniku (brodća), rječ nepouzdana.

BROć, bróća, m. rubia tinctorum L. od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukovu. isporedi broće. — Kor. bhar, vrtjeti se, sijatě. broća se još nahodi, u što žene jaja maste. M. Vetranić 1, 13. Broć, crvenilo. I. Bandulavić na pošledjem listi. Nakopaj broća, čim se crvene jajca. Starine 10, 94. Broća, ... smole bajamove isuši. J. Vladmirović 36. Na putu mu broć, a glogovite rše! Nar. posl. vuk. 190. Broć, rubia Schlozer-Vukot., flora 925. J. Pančić, flora sr. 375. rubia tinctorum L. J. Pančić, bot. 343. B. Šulek, im. 33. rubia peregrina L. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. — Divji broć, galium aparine L. K. Crnogorac, bot. 20. galium molugo L., i galium tricorne Rchb. i asperula odorata L. B. Šulek, im. 33. Podu žene u planinu da traže divjega broća. Nar. prip. vuk. 1. — Jari broć, asperula odorata L. B. Šulek, im. 33. — Mali broć, galium aparine L. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. B. Šulek, im. 33. — Mirišni broć, asperula odorata L. B. Šulek, im. 33. — Pitomi broć i veliki broć, rubia tinctorum L. B. Šulek, im. 33.

BROČA, f. drilus Oliv. J. Šloser, kor. 448.

BROČAC, bróćca. m. rubia peregrina L. B. Šulek, im. 53. isporedi broć.

1. BROČANAC, Bróčanca, m. ime selima. postaćem od broć. a) u Crnoj Gori dva sela: jedno u Grahoru u drugo i Rudinama blizu Onogošta (Nikšića). Glasnič 40, 18. Kad ugnaše Turke do Bročanca blizu b'jela grada Onogošta. Ogled. sr. 133. griješkom sa a mjesto o: Da udari ovcam od Bračanca. Nar. pjes. vuk. 4, 321. — b) selo u Hercegovini u okrugu mostarskom, kotaru ļubuskom. Bročanca. Schem. herec. 1873. 208. griješkom sa č mjesto č: Bročanca. Statist. 119. — c) selo u hrvatskoj krajini blizu Sluha. Schem. segn. 1871. 57. Razdjeł. kr. 19.

2. BROČANAC, Bročanca, m. čovjek iz Bročna i vino. Osobito se hvali vine. Mostarac i Bročanac. Zemlop. bos. 53. akcenat se ne zna za šijelo.

BROČANICA, f. asperugo, lithospermum. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. asperugo procumbens L. B. Šulek, im. 33. mirisna bročanica, asperula odorata L. B. Šulek, im. 33.

BRÓČANKA, f. galium aparine L. B. Šulek, im. 33. rubia tinctorum L. Narodnak 1877. 136.

BRODA

667

BRODAR

idući svojijem putem. P. Posilović, nasl. 52. Ni-
jedan dogovor ali svit jest boji od onogar koji
se daje u brodu, kada jest strašno na moru. P.
Posilović, cvijet 98. Dijeli se brod od pristaništa.
M. Radnić 169. Blagoslov novoga broda ali navi
L. Terzić 230. Gospodar od broda. K. Mağarović
43. Gdje su gradi, gdje su brodi? J. Kavańin 13.
Gusarski brod. Bella 507b. Porinuti brod, tisnuti
brod, navim inaqu deducere. 507b. Izvuči mi se da
je bilo u brodu. J. Filipović 1, 22. Koji se je na-
mjerio u tu luku s svojim brodom. I. A. Nenadiš,
saml. 4. Ukrea se na brod. Živ. is. 98. Zapovijeda
Isukrs moru da ne skače na brod pristrašenijeh
učenika. Besjede kr. 100. Da brodovom ne naudži.
J. Banovac, blagos. 14. Brodova tvoji sila već je
moru dosadila. V. Došen 57. Brod prez timuna.
N. Palikuća 20. Budući se razvio brod. J. Ma-
tović 232. Napunivši brodove svakoga bogatstva
povrati se. A. Kačić, razgov. 4. Do malo dana
dojidriše brodovi od boja. 149. Z bojnim malo
brodovim. A. Kačić, korab. 425. Sve im upali
brodove. 335. Kada im stigše 4 broda. A. Kanižlić,
kam. 820. U pet samijeh dana sve one brode na-
činene i urešene porinuše. B. Cuceri 397. Kreaš
u i peraške brode. Nar. pjes. bog. 180. Brod
opliti, aquam e navi extrahere. Stulić 63. Jednu
cemo opraviti vojsku do Novoga grada bijeloga,
... drugoj dati po moru brodove, neka voza
bumbe i tojove. Nar. pjes. vuk. 4, 69. Ko će
komod, nek ide u brod. Nar. posl. vuk. vuk. 157.
Bješe jedna kuća prevelika, u kojoj se građahu
brodovi. P. Petrović, vijen. 57. Kad kakav brod
prvi put u more meču, tad vele, porinut brod'.
L. Zore, rib. 10. — 3. gdjekoji pobočni žudi da
ne bi pominali imena božjega u kleivama i za-
kletvama govore mjesto bog: Brōda mi. Vuk,
rječ. 32b. Brod ubio majku tvoju, ka te ljepu
porodila! Nar. pjes. bog. 67. Kaluđere, da te brod
ubije! 238. — 4. ime mjestima naseljenim, gdje su
bili ili gdje su i sada brodovi u značenju po 1.)
(a) grad u slavonskoj krajini na Savi: Od onud
na Brod. M. A. Rełković, sat. 118. Brod. Schem.
diac. 1877. 71. Sem. prav. 1878. 81. Razdjelj. kr.
18. — b) u Hrvatskoj pet sela: aa) jedno u pod-
županiji sisačkoj, koje se zove Stari Brod. Schem.
zagr. 1875. 21. Pregled 39. može biti isti koji se
xvii vijeka zwao Dońi Brod: Iz Dońega Broda.
Starine 11, 142. — bb) dva u podžupaniji kar-
lovačkoj. Schem. zagr. 1875. 99. Pregled 28. —
c) jedno u podžupaniji delničkoj. Schem. segn
1871. 70. Pregled 11. — dd) i još jedno u istoj
dozupaniji, koje se zove i Moravice: Brod Mora-
vice. Pregled 12. — c) u Bosni: aa) varošica na
Savi prema slavonskom Brodu. Schem. bos. 1864.
33. zovu ga i bosanski Brod. Zemljop. bos. 200.
Statist. 40. zvali su ga i turski Brod, tako i na
kartama. — bb) selo u okrugu zworničkom. Sta-
tist. 87. — d) u Hercegovini selo u okrugu mo-
starskom, kotar fočanskom. Statist. 109. — e) u
Srbiji selo u okrugu niškom. Sr. Nov. 1879. 175.
— f) dva sela negdje blizu Prizrena na Krušev-
skoj rijeci xiv vijeka: Selo Brod i drugi Brod.
Glasnik 15, 281. 282. Daničić 3, 562. — g) selo
xiv vijeka po svoj prilici isto koje je i sada ne
daleko od Prilipa k zapadu na rijeci Velikoj, koja
se malo niže sastaje sa Treskom: U Poreči na
Brod. Mon. serb. 181.

BRŌDA, f. abrotanum. u naše vrijeme između
rječnika samo u Stuličevu (gdje piše brodda, po
cěmu je i akeenat starven). Postaćan će biti od
abrotanum. Broda, artemisia abrotanum L. B.
Šulek, im. 33. artemisia camphorata Vill. Čas-
čes. muz. 1852. 2, 47. B. Šulek, im. 33.

BRŌDAC, brōca, m. dem. brod. Od xiv vijeka (kao ime selu; inače od xvi), između rječnika u Mikałinu (29a, 84b, 97b, 586a), u Belinu (129b, 507b), u Bjelostijenčemu (802a), u Stuličevu i u Daničićevu (3, 562). Akcenat je stavlen prema pl. Broći, koje vidi (u Belinu je rječniku zabiježeno brōdac, u Stuličevu brōdac). — 1. navicula, mala lađa: Suproć moru zajedno otidoše svrhu jednoga broda. Zbor. 31. Z brodi hodeć okol kraja. M. Gazarović 31. Izide iz ngova broca. U Držić, nauk gond. 357. Sišadši na brodac ili barku. B. Kašić, fran. 169. Ukrea se u jedan brodac. Živ. is. 86. Popade ngov brodac. I. Đorđić, ben. 33. Brodac bez vesala bjen od svudara protivnijem valovima. B. Cuceri 152. Nije li trijeba dobro vladat i uredno u životu naš mali ovi brodac? 22. Mikula načini brodac. Nar. pjes. ist. 6, 9. — u prencescen značenju sudić u komu se nosi tamjan u crkvi, acerra: S kadilnikom i brodcem tamijana. B. Kašić, rit. 152. — 2. ime mjestima, kao mali brod, gdje se prelazi preko vode: a) zasełak Kućeristima xiv vijeka: Sb. Brodcemc. Glasnik 15, 284. Daničić 3, 562. — b) kod sela Seoca u Polugu xiv vijeka: Gdě se obě rěcē stajeta pod Brodcemc. Glasnik 15, 304. Daničić 3, 562. — c) dva sela u Bosni u okrugu zworničkom, kotarni bijćinskom: doți i gorţi Brodac. Statist. S4. jedno će biti od ta dva koje se pomine přije našega vremena samo po imenu: Brodčet, Brodac. S. Novaković, pom. 126.

BRŌDAČKĪ, adj. što pripada selu Brocu u Bosni (vidi Broduc pod 2, c): Pred brodaču pred bijelu crkvu. Nar. pjes. vuk. 4, 202.

BRODAK, brotka, m. hyp. brod. od xvi vijeka, između rječnika samo u Stuličevu. Ulizija slobodno u brodak moj. P. Zoranić 70b. Gdi brodak prižede za većim plivaše. Đ. Baraković, vil. 277.

1. BRŌDAN, brōdna, adj. navigabilis, navalis. prošloga vijeka u jednoga pisca i u rječnicima Bjelostijenčeru (brodni, navigabilis 1, 802), u Jambšičevu (brodni, navalis 1, 589a) i u Stuličevu (brodan, navigabilis, navalis). — a) navigabilis. isporedi brodiv. Brodne rijeke. Stulić 63b. navabilis. Bjelostjenac 802a. — b) navalis. Brodni boj. Jambšiči 590b. Brodna oružja. Stulić 63b. — c) o nekim zivzejdama: Brodne side, ... ni plejade ni lucide. J. Kavańin 471.

2. BRODAN, m. artemisia abrotanum L.POSTANEM od abrotanum. xv vijeka. B. Šulek, im. 33.

BRODANIĆ, m. prezime, xvi vijeka. Juraj Bro-
danić. Mon. croat. 252.

BRŌDĀR, brodára, m. portitor, nauta. Od xv vijeka (kao ime mjesto, inače od xvi), i u svijem rječnicima osim Vukova: u Vrančićevu: portitor, nauta; u Mikałinu: vector; portitor; u Belinu: portitor (129b), navicularius (511b); u Bjelostijenčevu: nauta, portitor; u Jambšičevu isto tako (591. 740); u Voltiğijinu: schiffman; u Daničićevu samo ime mjesto: 1. čožek koji na brodu prevodi ili prevozi preko vode: a) koji je na brodu te prevodi lude. u Srbiji. I. Pavlović. — b) koji na brodu prevozi, portitor. isporedi skeležija. To li te je vratit žeła lubovnika s duga puta, ... priletiće strilovito... svim brodarom dajuć mita. A. Čubanović 147. Toj začušv sioni brodar. J. Kavańin 401. Akaron brodar pakleni. V. Došen III. Ne boji se vrana brodara. Poslov. dan. 70. Haje vrana za brodara. 25. Ko je ovdi na vodi brodare? Nar. pjes. petr. 1, 188. — 2. lađar, nauta: Brodar od mora iz plavi kad gleda valove jak gora. N. Načešković 2, 123. Isukrst jest od ove plavčice, to jest od svete majke crkve, brodar, vladalac, glava.

BRODITI

670

BRODOSHRANIŠTE

brodit išće k neskončanoj gori slavi na nebesko pristanišće. A. Vitačić, ost. 189. — b) u opće voziti na lađi: Ki ih sad brode po morskoj pučini. F. Lukarević 282. Maro vojske brodi na četiri prem otoka. J. Kavačin 185. Još pšenicom žive rode, a druzi ih jedu i brode. 290. Nošena (zemja) u ine strane i prosuta tjera silos svake zvijeri otrovane; Istri brode ju, i siplu ju okol kuća. 331. — c) objekat može biti i lađa, na kojoj je onaj koji brodi. Lijevom znoj otira (Karon) a desnom plav brodi ali ju otpira. M. Vetranić 1, 115. Kada na nih vojske vodi, i demije svoje brodi. J. Kavačin 210.

II. neprelazno:

1. naviculariam facere, brodariti. Lete rika, gdi Karont brodi. Đ. Baraković, vil. 64. Broditi, nastojati na brodarene, exercere naviculariam. Mikała 29b.

2. voziti se na lađi, navigare: Ako vidiš (u snu) da brodiš s fortunom, toj prilikuje perikulu. Zbor. 34b. Brodeći Alivera ne bi na broju. M. Pelegrinović 168. Brodi željom kraju. I. Gundulić 364. Njeki mrnari budući veliko vrijeme brodili i hodili po moru. M. Orbin 108. Broditi suproč vjetri; broditi s vjetrom u krmu; broditi suproč vodi. Mikała 29b. Koji brodi, miče se i putuje stojći na mjestu. M. Radnić 169. Brodi s vjetrom protivnijem kako no brodaše gospodin u brodu. 223. Koji brode po moru. 258. Korabima, s kojimi brodi svud po svijetu. J. Kavačin 192. Brodeći morem. Besjede kr. 221. Po nemirnomu i pogibnomoru moru ovoga života, kojijem trjebuje broditi, dokle se pride do srečne luke. Đ. Mattei 235.

3. ploviti, natare. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Uzmi ladne od studenca vode, nekorene il voće nом brode. J. S. Rełković, kuć. 427.

III. sa se:

1. pasivno: a) sa subjektom: aa) značene kao pod I, 1; Ludijem se brod brodi. Poslov. dan. 57. Zločestijem se brod brodi. 158. — bb) značene kao pod I, 2: Ledeno se more ne more broditi. M. Držić 240. — b) bez subjekta: Strašivoga vrhu blada kud se u pako brodi tmasni. I. Gundulić 51.

2. refleksivno: a) prelaziti preko vode gazići ili vozeći se ili mostom idući preko ne. Za to vred na brode prid se popełjahu; a kad se brojahu, sklopiv moste nike, deset dan brojahu, brodeć se prik rike. M. Marulić 15. Ovo ti se brode turske kirižije karavane. P. Hektorović 20. Obajdoh, sve gore, brodih se prik sto rik. H. Lucić 240. — b) voziti se na lađi, po moru ili kako god vodi, kao naprijed bez se pod II, 2: Ako se sad brodiš u plavci u kojoj mrnare ter dvoriš, koji ti govore prijeteći i prave da tebe umore i s blagom rastave. M. Vetranić 1, 67. Mogal bi svak vidjet po moru po slanu da nam se brodi svijet. M. Vetranić 125. Da mene potopši, s plavcom se brodeći, 2, 19. S fortunom u plavi ako se tko brodi. 2, 37. Ribari i judi od mora, koji brodeći se nigda s ovim a nigda s onim, ništo su od ovoga a ništo od onoga slišali. P. Hektorović 55. Mirno se brodih po morskoj pučini. H. Lucić 188. Kad mi goda se broditi se rikom. 237. Bila si se još pripala već neg riba u malo vode, il' godinom ki se brode, kad jidra uzru na se pala. M. Pelegrinović 187. Kad no se gdi godi po nemu (moru) on (čovjek) brodi. F. Lukarević 140. Ni na nebu goru svitle zvizde zriti, ni plavi po moru tihu se broditi. D. Račina 139b. Koji (čovjek) brodeći se morem razbije se. S. Budinić, sum. 87b. Svih znadiše, jer se s nih brodiše. Đ. Baraković, vil. 329. Brodeći se po moru. F. Gla-

vinić, evit 188. Koji se budu brodi u nemu. B. Kašić, rit. 257. Duša brodi se u ovoj plavčici. M. Radnić 165. Kada se brodahu tom dubinom. A. Vitačić. ist. 380. Kako je moguće i po suhu broditi se? A. Kanižlić, kam. 820. Ko se brodi vodom i demijom, da sponiše boga istinoga. Nar. pjes. petr. 2, 1.

BRÓDIV, adj. navigabilis. isporedi brodživ. Od xvii vijeka, između rječnika u Mikaținu (30a), u Belinu (507b) i u Stulićevu. Brodil, po komu se može broditi. Mikała 30a. Tigris svuda je brodiv. D. E. Bogdanić 23.

BRODLIČI, m. pl. selo blizu Dećana xiv vijeka, bez sumne isto koje je i sada na Dečanskoj Bistrici, na karti zapisano ‚Brolić‘. Međe Prapraćam s Krusevčem i s. Brodlići. Glasnik n. 12, 7. 74. Dah mu selo Brodlíc. 59. Sb. Brodlidi. Mon. serb. 92. pogrješka je ‚Brodniki‘. Mon. serb. pag. x. Daničić 1, 79.

BRÓDLIV, adj. vidi brodiv. od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu, Jambrešćevu (1, 590) i Voltišjinu. Brodživi zalijevi S. Ľubiša, priš. 90.

BRÓDNICA, f. nautea, smrdživa voda u brodu (u lađi). samo u Jambrešćevu rječniku (1, 591).

BRÓDNĪK, m. portitor, brodar, skeleġija, u jednoga pisca prošloga vijeka i u Stulićevu rječniku (gdje je nuta, navita, nauclerus). U brodniku (Karonu) vijek se dalo dobrohtjenstva nije ni malo. J. Kavačin 420.

BRODŇAK, m. artemisia camphorata Vill. B. Šulek, im. 33. 483. isporedi brodan, s kojim je jednoga postaņa.

BRODOKRŠITI SE, pf. naufragium facere. samo u Stulićevu rječniku. riječ sa svijem nepozdana.

BRODOKRŠJE, n. naufragium. samo u Stulićevu rječniku (gdje stoji da je uzeto iz brevijara). riječ nepozdana.

BRODOLIJEPITI, impf. navium commissuras hiantes stipare. samo u Stulićevu rječniku. riječ sa svijem nepozdana.

BROBOLOMAN, brodolomna, adj. naufragus. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepozdana.

BROBOLOMIV, adj. vidi brodoloman. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepozdana.

BRODOMEŠTAR, brodomeštra, m. naupegus. samo u Bjelostijenčevu rječniku (brodomešter u pridarku). riječ će biti načinena za rječnik.

BRODONAČIĆNATI, brodonačinam, impf. navium commissuras hiantes stipare. samo u Stulićevu rječniku. riječ sa svijem nepozdana.

BRODŌNOŠA, m. naviger. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRODŌPUTAN, brodōputna, adj. gdje su brodovima putoni. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Brodoputno man zrcalo pokazuje јudem luke. J. Kavačin 479.

BRODORAZBITI SE, brodarazbijem se, pf. naufragium facere. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i brodarazbjeće i brodarazbjenik. sve troje sasma nepozdano.

BRODORAZBJENIK, m. vidi kod brodarazbiti se.

BRODOSHRANA, f. vidi brodoshranište. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepozdana.

BRODŌSHRANĪŠTE, n. navale, vidi brodar-nica. prošloga vijeka u jednoga pisca i u rječ-niku Stulićevu (u kom ima u istom značešno zlo

BROJAC

675

BROJILA

jednost, kao cijena. a) biser od broja¹ kao od cijene, od vrijednosti, razumije se velike: Kostitve... draže su meni već neg biser od broja. Š. Menčetić 106. Perle, koje su od broja. H. Lucić 236. — b) čovjek, vrijedna broja¹ ili od velika broja¹, u umnom smislu ciješen, poštovan, znatan: U tebi knižni mnozi se rodiše, veli razumnici, koji slavni biše; јudi vidna broja, koji glas mukal ni. P. Hektorović 25. Rih ja: ča t' se čini od toga čiovika? Reče: meni se mni od broja velika. I meni, ja mu rih; jer ki pridnim stahu, dobro zamirah svih da mu čast činahu. 36. — c) na broj brojiti¹ ili na broj stavljati što¹ ili, činiti broj od čega¹, kao cijeniti što, nalaziti i poznavati mu vrijednost, misliti da vrijedi što: Prava ni na broj brojena služba već. Š. Menčetić 144. Ni sečin tvoju pravdu ni tvoje božastost, ni maže stavih na broj tolike dare i milosti, dopušćene meni grišniku tvomu. M. Jerković 13. Običaj svijeta jest ne hajati za nevoљnoga i bosnogna, nego činiti broj od naprična i drzava. M. Radnić 202. — vrijednost sama, koja se nalazi kad se tako¹, čini broj¹, može se izreći rečenicom, koja se privesnje riječju da: Kada pridobiš jedan grijeh, čini broj da si ubio jednoga filja. M. Radnić 341. Ako se od ovoga ne obraniš, čini broj da nijesi učinikno. 341.

4. što je naprijed pod 1, b, e, bb, aaa, metati na broj¹ u pravom smislu kao brojiti, dolazi i u prenesenom smislu sa klasti i staviti mjesto metati, tako da je jo¹, klasti na dobar broj¹ kao za dobro primiti¹. Riči, koje prostrih, na dobar broj kladiti, jere jih istom rih milošće zaradi. P. Hektorović 60. — b) staviti komu što na broj¹ kao staviti među nežovo što je učinio, a misli se zlo, po tome kao kriviti ga: Molba mu svej pravi da na broj nevoљu moju joj ne stavi. Prija bih da zubi pasji me raznose neg ona da zgubi jednu vlas iz kose. H. Lucić 246.

BROJAC, brojca, m. 1. vidi brojač, u rječnicima Bjelostijenčevu i Voltišijinu. — 2. dem. broj. u Stuličevu rječniku (brojač).

BROJÂČ, brojáča, m. numerator. isporedi brojalac, brojilac. Od prošloga vijeka, između rječnjika samo u Vukovu. akcenat se rječnu u voc.: brojâču; samo je i zadnji slog dug u gen. pl.: brojáča. Ki bi mogo brojač lako vjekovaņa znat tolika proesapit? J. Kavaņin 438. Gdje je pisar? gdje brojač? Đ. Danićić, isa. 33, 18. Brojač u Srijemu koji vinoglu desetkuje brojeći bazra. Vuk, rječ. 44a. isporedi desear.

BROJÁČEV, adj. numeratoris. Opet će prolažiti stada ispod ruku brojačevijev. Đ. Danićić, jer. 33, 13.

BROJÁČEVIĆ, m. prezime, po ocu brojaču. u naše vrijeme. Rat 107.

BROJÁČINA, f. numeratio, broješe. u naše vrijeme u jednoga pisca. Nakom te brojačine evo ti čoek u mene. S. Ľubiša, prić. 97.

BROJAK, brojka, m. hyp. broj. u naše vrijeme, između rječnjika samo u Stuličevu (brojak¹). Kad ubroji Hrniću Mujagu, odmah mu se brojak metao. Nar. pjes. juk. 386.

BROJALAC, bròjaoca, m. numerator. isporedi brojilac. u jednoga pisca prošloga vijeka. u računici u broju razpoљenja (n p. ³/4) broj kojim se piše koliko je dijclura između onijih na koje je cijelo razdjeљeno. Broj od isti polučaka umnožaj z brojaocem 80 a porod razdili s imenoacem 130 i porodiće se polučaci od barila. M. Zorićić, arit. 75.

BRĐJAN, brôjna, adj. numerosus, numeralis.

Od XVI vijeka, između rječnika u Belinu (brojni, numerabihs 222a, 515b, computabilis 209b), u Bjelostijenčevu (brojni, numerabilis), u Voltišijinu (brojni, zahlreich, haufig) i u Stuličevu (brojan, numerabilis). a) brojem mnogo, numerosus: Ruho, nres, biser brojni. M. Pelegrinović 175. Gedeon s tri sta samijim pridobi jednu brojnu vojsku. M. Radnić 238. — b) što znaći broj, numeralis: Na kojoj budeš najti slovo brojno. A. Vitalić, ist. 9. Dva brojna biļega ali ti numera. I. Đordić, salt. 511. U brojnim imenima. Vuk, posl. XL.

BROJÁNICA, f. 1. vidi brojanice. — 2. vidi poskoćica. po nekim krajevima u Srbiji. Į. Kovačević. isporedi brojenica, brojnica.

BROJÁNICE, brojanićca, f. pl. rosarium, krunica, očenaši, kraliješ, krlješi, ruzar, patrice, čislo. isporedi brojenice. Od XVII vijeka, između rječnika u Mikaļinu, Stuličevu i Vukovu; osim rječnika samo u jednoga pisca prošloga vijeka (i to u jedn.), a u naše vrijeme češće. Brojanice u rukama drži. Nar. prip. vuk. 121. Iguvan broji brojanice. P. Petrović, vijen. 92. Na ljevu se podnimio ruku, a desicom brojanice sbraja. Osvet, 2, 18. Zrna brojanica prebaca s prsta na prst. s. Ļubiša, prip. 146. — u jednoga pisca prošloga vijeka i u naše vrijeme u jednoga u jednini: Krućnicu brojanicom najzati imamo. A. Kanižić, utoć. 279. Mala brojanica od višnastih zrna. M. Đ. Mišićević, več. 283.

BROJANIČARAC, brojanićcarac, m. canna: indijski brojaničarac, canna indica L. u jednoga pisca našega vremena. K. Crnogorac, bot. 68.

BROJANSTVO, n. numerositas. broj. u jednoga pisca prošloga vijeka. Tko č poznati da tri jesu sobstva, a ne troje sučanstvo, meu jednaci da koje su, daje se prvo, a brojanstvo veće i maže da ne da se? J. Kavaņin 531.

BROJÉNICA, f. 1. vidi brojenice. — 2. vidr poskoćica. u Srbiji po gdjekojim krajevima. Į. Kovačević. Į. Stojanović. isporedi brojanica, brojica. tako će biti navraka po tome što se govoriti ili pjeva prema koracima, koji idu brojem. Sedi Mara na kamenu po mi broji brojenicu, ovała, dovala, smokva, lokva. itd. Į. Kovačević iz nadrode pjesme. Brojenice: jednole, dvole, trole. Vila 1867. 774.

BROJÉNICE, brojěnića, f. pl. rosarium. isporedi brojanice. Od XVII vijeka, ali toga vijeka samo u Mikaļinu rječniku, i to u jedn. brojica (40a); inaće od XVIII vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu i Vukovu. Brojenice svetogorske. Bud. spom. glasn. II. 3, 36.

BROJENÖST, brojenosti, f. numeratio. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BROJENSTVO, n. vidi brojenost. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BROJÉNÉ, n. numeratio. od XVI vijeka, između rječnika u Vrančićevu (88), Belinu (222a), Bjelostijenčevu, Jambresićevu, Voltišijinu, Stuličevu i Vukovu. Kripostmi rešena brez mire brojenja. M. Marulić 165. U značu od brojeaņa. M. Radnić 403. Cića male taštine u brojeaņu puka. A. Kadčić, bogosi. 348. Po vodu takoga brojeaņa. Živ. is. 21. Slabi i stisnuti način brojeaņa. Grgur iz Vareše 278. Solomun izbroji sve inostrance koji bijahu u zemlj poslije brojeaņa kad ih izbroji David. Đ. Danićević, 2dnev. 2, 17.

BROJEVO, n. numerus, broj. samo u Stuličevu rječniku. riječ sasma nepouzdana.

BRĐJILA, brôjila, n. pl. niti namještene u razboju tkalačkom. u jednoj pjesmi kao da je to.

*

BROJIV

679

BRONE

manskoga ja (je') koljena, ako je žena oca moga
pastirica zapljenena. I. Gundulić 304. — e) što
bi moglo biti predikat onome što se broji, kao
pod a, izriće se cijelom rečenicom, koja se pri-
zuje riječju da: Neka mi se oni broje da su ne-
gova mlada djeca. Nar. pjes. bog. 28. Brojahu se
da su nešto. Vuk, gal. 2, 6. Brojahu se da su
stubovi. 2, 9. u pošlednim primjerama može biti
i pasivno i refleksivno.

β. fb. subjekta. značene kao pod I, 1: Tko će
pravo što miriti, prosta vaga mora biti, i na
stranu gdi se broji, nek istina sama stoji. V.
Došen 62. Kad se momci bacaju kamena, vała bit-
legu svoju posvjedočiti, t. j. po drugi put baciti
donde, inače se ne broji. Vuk, nar. pjes. 2, 486.
2. refleksivno. inače kao pod I, 7, a. (u gdje-
kom primjeru može biti i pasivno i refleksivno):

Ah da to bit može, koli bih brojio se blažen ja!
F. Lukarević 14. Rodivši ih brojah se u sebi bla-
žena od svuda među inim. 227. Er me od či
tk sebi, nit se muž brojiš moj. 226. Me sluge, ki
se vas tvoj zove i broji. P. Mažibradić 137. Da
k tilu negovu otajnomu dostojim se sjeđiniti i
negovo udo brojiti se. P. Radovčić, nač. 480. Mi
se brojimo sinovi i sluge božje. Ma jesmo li? J.
Banovac, pripov. 136. Jer gospodin tko se broji,
gospodstvo ga mnogo stoji. 66. Onda tko se tri-
zan broji, trapa kao kokos slipa. 155.

BROJIV, adj. numerabilis, (209b computabilis) i u Stulićevu.

BRÖJNICA, f. 1. index, tabulae, catalogus, gdje
je što popisano redom kao brojem. Od prošloga-
vijeka, između rječnika u Belinu (catalogus 176b),
u Bjelostijenčevu (catalogus), u Voltićiju (ver-
zeichnissbuch) i u Stulićenu (razbrajanje, compu-
tatio). Trebovaje da budu raspisani oni i nihova
dobra kakono ti gradani betlemski, i stavjeni u
brojnicu s inijem koji bjahu od iste kuće. Ziv.
is. 31. Brojnica sviju stari kraja slovinski. Nadod.
119. Da se zna i razumije, koje su knige istinito
prave i u brojnicu pravih kniga stavljene. I Ve-
likanović, upuć. 1, 372. — 2. između pjesama koje
pjevaju koleđani više se zoru brojnice: duge su
sve namijenjene nekomu ili nečemu, ove ne, po
tome će biti pjesme koje se pjećaju samo igre radi
i brojnica će biti isto što i brojanica i brojenica
(poskočica). Pjesme koje se brojnice zovu. Pjesma
prva brojnica. Vuk, živ. 12.

BROJNICI, brojnika, m. pl. vidi brojanice. samo u Stulićevu rječniku.

BROJNIK, brojnika, m. argentarius, koji trguje noreum, mjehač. prošloga vijeka u jednoga pisca. Tribova da ti prigoruciš pinez moj brojnicima. Turl. blago 2, 310.

BROJNOGONETKA, f. ars. qua per numeros
arcani aliquid quererit. samo u Stulićevu rječ-
niku, za koji je bez sumne i načinenja.

BROJOBIŁEG, m. abacus, „abbaco, conteggio,
rechenkunst' samo u Voltićiju rječniku. riječ
sasma nepouzdana.

BROJOZNÁNE, n. numerorum ars, vještnina
brojiti, računiti. u jednoga pisca prošloga vijeka.
Bijahu oni (Feničani) prvi našaoci brojoznańa.
D. E. Bogdanić 68.

BRÔJSKÎ, adj. numeralis. u jednoga pisca
prošloga vijeka. Nisam zabiliživa s brojem mista
od s. pisma; ... nije ni od potribe brojskoga za-
biližena. J. Banovac, pripov. III.

BRÔKA, f. 1. tal. mlet. broca, clavulus, mali klinac. od prošloga vijeka. U broku si udrio, ili ti u cij. Poslov. dan. 139. U Hercegovini broka mali

čavao. N. Dučić. — 2. tal. brocca, urceus. u naše
vrijeme u Hercegovini, sud od teneće kao kova'.
N. Dučić. isporedi broketa.

BROKAŠ, m. trachodes Germ. J. Šloser, kor.
641.

BRÖKETA, f. tal. brocchetta, hirnula, mali
sud rodeni. xv vijeka, između rječnika samo u
Danićevu. Broketa jedna zlata. Spom. sr. 50.
Brokete dvě srebrné. 56.

BRÖKIJER, brokijëra, m. tal. brocchiere, štit,
scutum. xvi vijeka. Kamo djeste mače? kamo
vam brokijeri? N. Nalešković 1, 235. Brokijer
stavim na bedru u čas. M. Držić 46.

BROKJËRINA, f. augm. brokijer. Što je taj
brokjerina? M. Držić 44.

BRÖKULE, bröktilå, f. pl. tal. broccoli, cymae,
klice od zeła. isporedi prokule. samo u Vukovu
rječniku, gdje stoji da se govori u Dubrovniku i
da je „kaulin' a kaulin je u nemu blumenkohl,
brassica botrytis L.

BROKUNOVAC, Brokunoveca, m. selo u Hrvatskoj u županiji zagrebačkoj xvi vijeka. Knezu Juru Mikuliću z Brokunovca. Mon. croat. 311.

BRÔMZA, f. vidi bronza.

BRÔMZEN, adj. vidi bronzen.

BRÔMZO, n. tal. bronzo, aes, tuč. isporedi
bronza, bronza, bronca. Od xvii vijeka.
Zapoviji bog uzvisiti zmiju od bromza. I. Ančić,
svit. 151. Planine od bromza. F. Lastrić, test. 203.
Sakriti se od vrućine, kad bi se počelo bromzo
usijevati. F. Lastrić, ned. 392. Dvanaest lava od
bromza učini Solomun. F. Lastrić, svet. 140.

BRON, adj. tal. bruno, fuscus, mrk, crnóst.
isporedi brun. xv vijeka. samo u jednom spome-
niku (za to je teško mislitvi da bi bilo st. slov.
bronß, albus). Misalić, korpural, naglavniki,
berita brona. Mon. croat. 112.

BRONA, f. vidi Brona.

BRÔNAC, brönca, m. tal. bronzo, aes, tuč. ispo-
redi bromza, bronca, brunac. Od XVII vijeka, iz-
među rječnika u Belinu (149b) i Stulićevu. Od
bronca opet stoji uz gori kraja Alberta slika ulita.
I. Gundulić 430. Svijetla od bronca zmiju gradi.
D. Palmotić, christ. 67. Od bronca sto jezika da
imamo, ... ne bih rek'o stoti dio. I. Kanavelić,
iv. 407. Neka nijedna kripost i dilo djavalsko
tebi ne more nauditi, ili je učišteno u broncu ali
olovu, ali u srebru, ali zlatu. L. Terzić 241. Na
nu staviti jednu priliku od bronca. A. d. Bella,
razg. 92. Podignuo zmiju od bronca. Besjede kr.
191. Od srebra, zlata, bronca. A. Kanižić, kam.
580. Tyrda od bronca vrata stoji. N. Marči 58.

BRÔNCA, f. vidi bronac. od XVII vijeka. Od
bronce slika ulita. I. Gundulić 430. Zmija od
bronce u pustinii. I. Držić, nauk gond. 56. Od
bronce glave grade. I. Kanavelić, iv. 41. Idoli od
bronce bijahu. S. Margitić, fala 112.

BRÔNCEN, adj. aeneus, od bronca ili bronce.
isporedi bronzen. od xvi vijeka, između rječnika
samo u Belinu (149b). Er si zmija ti broncena.
N. Nalešković 1, 151. Broncena vrata slomi. I.
Đordić, salt. 371. Stupom broncenijeme. I. Đordić,
ben. 203.

BRÔNČENÎ MÁJDAN, m. vidi Bronzeńak.

BRONČICA, f. hyp. Brona. Volši li Brončicu
ali Filomenu? Nar. pjes. ist. 3, 20.

BRÔNE, f. žensko ime, može biti Veronica. u
Istri. Kad se je otila Brone ženiti, ona je po-
čela na balkun hoditi. Nar. pjes. ist. 2, 106. Oni
su počeli Broni govoriti. 2, 106.

BRONIĆ

680

BROŠTAK

1. BRÓNIC, m. prezime, po materi Broni. u naše vrijeme u Dalmaciji. Sem. šib. 1875. 25.

2. BRONIĆ, m. selo u Bosni u okrugu saražjerskom, kotaru rogatičkom. Statist. 21.

BRONTÓLUŠA, f. mulier murmurans, žensko čeláde koje mrlma. od tal. brontoloso. isporedi brontulati. u jednoga pisca xvii rijeka. Starice ... imaju bit... ne skanduluše, brontuluše, gororuše. I. Držič, nauk gond. 289.

BRONTULATI, brontulâm, impf. tal. brontolare, mrlmata, murmurare, u jednoga pisca xvii vijeka. Starci... ne imaju brontulat, govorit vele. I. Držič, nauk gond. 293.

BRÔNZA, f. vidi bronac, s kojim je jednoga postaňa. isporedi brunza. pred z dolazi i mjesto n: sa m dolazi xvii vijeka, a sa n od xviii između rječnika samo u Vukovu (samo sa n). — 1. u pravom smislu: sa m: Za otarom ima jedan vijetnák od bromze. M. Divković, nauk 305. Učini jednu zmiju od bromze. M. Divković, bes. 268. U grisi otvrđli kano bromza. S. Margitić, fala 29. Bivši se zemła kano bromza učinila od suše. 57. — sa n: Noge mu se sjajau kano usjana bronza. E. Pavić, ogled. 664. Razpadajte se pritrvrde bronze svi majdani. Đ. Rapić 217. — 2. zvonce bronzeno, kakovo se n. p. meće kravi oko vrata. u Vukovu rječnika. isporedi mjenedica. — 3. crembalum, drombuła. Zemłak 1871. br. 2. tako će biti nazvana što se misli da je od bronze u pravom znaneću. — 4. neko mjesto u Srbiji u vraćarskom srezu. Glasnik 19, 107.

BRONZAN, adj. vidi bronzen. samo u Stulićevu rječniku.

BRONZARNICA, f. aeraria officina. samo u Stulićevu rječniku.

BRONZAST, adj. aerosus. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BRONZAV, adj. vidi bronzast. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BRÔNZEN, adj. aeneus. isporedi broncen. dolazi i sa m pred z mjesto n, kao i bronza; između rječnika samo u Stulićevu (samo sa n). — sa m xvii rijeka: Da bude zid bromzen od zemlje do neba. M. Divković, nauk 77. Ni jedno sree nije toliko bromzeno i kameno. M. Divković, bes. 248. — sa n od prošloga vijeka: Bijaše ovi (kip) ... čvrst zaradi trbuha bronzenoga. P. Knežević, osm. 302. Učinio je zmiju brzenu. I. Velikanović, upuć. 1, 80. U sudu bronzenom. 2, 372. Stupica bronza. M. Vodopić u Dubrovniku 1868. 186. — Bronzeni Majdan, vidi Bronzeňak.

BRONZĚŇÁK, Bronzeňáka, m. selo u Bosni u kotaru baňolučkom, blizu Baňe Luke. Zemłop. bos. 47. pišu ga i Brünzeni Majdan. Glasnik. 50. i Brončeni Majdan. Statist. 34. na karti Bronzeni Majdan.

BRÔNZICA, f. dem. bronza, zvonce bronzeno. vidi bronza pod 2.

BRONZIŠTE, n. aerifodina. samo u Stulićevu rječniku, u kom ima u istom znacenju i broništvo. oboje nepouzdanlo.

BRÔNZO, n. vidi bromzo. u jednoga pisca prošloga vijeka, u koga je češće bromzo. Načinivši junca od bronza. F. Lastrić, ned. 392.

BRÔNZOKOVNICA, f. aeraria officina. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRÔNZONOG, adj. aeripes. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRÔNZONOSAN, bronzosna, adj. aerifer.

BRÔZONOŽAC, bronzonošca, m. aeripes. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRÔNZOV, adj. vidi bronzen. u naše vrijeme u knževnika. S bronzovim anđelom. Nov. srb. 1834. 159.

BRÔNZOZVEČAN, bronzozvečna, adj. aerisonus. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRÔSKA, f. imperatoria ostruthium L. u jednoga pisca našega vremena, u koga se zove i planinska broska. B. Šulek, im. 33. isporedi broskva, s kojom je i postaňa istoga.

BRÔSKAV, adj. rugosus, verrucosos, maculosus, nagrden mrštinama, vraskama, bradavicama, a po tom i pjegama, kao mrasav. u naše vrijeme u Srbiji, ali vrlo rijetko. Ł. Kovačević, koji je čuo o ženskom čeladetu, družna lica zbog krasta i pjega'. Riječ će biti jedna sa broskav (od vraska), samo joj je promiješeno prvo a na o, može bita samo za to što se rijetko govoriti se zaboravila kako upravo i glasi. isporedi brosku.

BROSKOCVIJET, m. nekakav cvijet u jednoga pisca prošloga vijeka. Broskocvijeti, metojuške. J. Kavaņin 21.

BRÔSKUŁA, f. broskavo žensko čeláde. u Srbiji, vrlo rijetko. Ł. Kovačević.

BRÔSKVA, f. brassica, kupus, vrašt, zeje. Od lat. brassica. Od xv vijeka (B. Šulek, im. 34), između rječnika u Mikaćinu (kupus, brassica 30a, 221a), u Beliniu (kupus, brassica 181d), u Bjelostijenčevu (kupus), u Stulićevu (brassica, caulis) i u Vukoru (brassica oleracea napobrassica L.). — Različna je: neka se samo misli a razlika se ne kaže ukakvom riječju: Da bude broskve list al na po koren suh, onda bi bołij grist nego drugo vrime kruh. Đ. Baraković, vil. 331. Blitvu i broskvu sad (bi) zagrta'. J. Kavaņin S2. — Broskva, brassica oleracea napobrassica L. Vuk, rječ. 44b. B. Šulek, im. 34. Zeje, koga korene jedemo, kakovje je broskva, repa, rotkva. P. Bolić 1, 131. brassica oleracea acephala. B. Šulek, im. 34. brassica napus L. 34. imperatoria ostruthium L. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. 53. B. Šulek, im. 34. — razlikuje se dodanom riječju: broskva naježena, cauli crespi, brassica apiana, sabellica; broskva od cvijeta, cauli fiori, brassica cypria, pompejana. Mikaja 30a. broskva glavatica, brassica oleracea capitata L. B. Šulek, im. 34. broskva glavata, brassica capitata. Stulić 64b. — teško bi moglo biti drugo što u jednoj pjesmi istarshoj: Spred vama su broskvi. Nar. pjes. ist. 2, 88. — u primju hrvatskom zovu tako i od kakoga god povrća mlado lišće, koje se u proleće kuha i jede dok ne prispije samo povrće. isporedi pakole, boražiše.

BROSKVAV, adj. brassicae, kupusni. samo u Stulićevu rječniku. riječ sasma nepouzdana.

BRÔSKVENA RËPA, f. brassica oleracea gongyloides L. i brassica napus rapifera L. xv vijeka: broskvena ripa. B. Šulek, im. 34. 333.

BRÔSKVICA, f. dem. broskva. samo u Stulićevu rječniku.

BRÔŠTÁK, m. neki vjetar, koji tako zovu da srbiji u Karanoveu a duva od Ibra, i misle da od nega ludi postaju gušavi. Ł. Kovačević. Može biti da k onima koji ga tako zovu dolazi od najblžega broda na Ibru ili na Moravi, koja se kod Karanovca sastaje s Ibrom, te će po brodu biti nazvan, tako da je pred št otpalo d, i riječ potala upravo od brodski.

BRSNAT

682

BRŠLANICA

BŘSNAT, adj. frondosus. samo u Vukoru rječniku: brsnata grana, drvo. — Od brst.

BRSNIVATI, brsnivam, impf. vidi kod brskati.

BŘSNO, n. selo u Crnoj Gori u župi nikšićkoj. E na Brsno udarije Turci. Nar. pjes. vuk. 5, 95. — pišu ga i sa š mjesto s, može biti po mjesnom izgovoru: Bršno. Glasnik 40, 19. Břšno. V. Ľešević. — isporedi brsanski, Bršnanin.

BRSNUTI, brsnem, pf. vidi kod brskati.

1. BŘST, m. frondes. od XVI vijeka, između rječnika samo u Vukovu. isporedi brst pod 2. — Kor. bhars, stršiti. — U prvom primjeru nije dosta jasno značene: može biti da je pisac uzeo kao grm, fruticetum. Najprvo ću ћubovnika da izbereš... Izabrat ga mož s pozora, gdi su šetne, gdi su piri, kolo, zbori, rati, miri, i po crkvh prez zazora. Ne ću bega, ne ću slugu, ne ću stara, ne ću mlađa, ni bogata, ni ću glada, ni ću lipa, ni ću rugu. Sridu ti je poła, brst je meu svima, ke t' pomiłam. M. Pelegrinić 171. Kada zimus veće nije brsta. J. S. Rełković, kuć. 204. Koja zverka najsliniji brst brsti? (odgonetlaj: testera). Nar. zag. nov. 252.

2. BŘST, f. vidi brst pod 1. Od prošloga vijeka. Što koza jest u šumah gustih, gdi mlađane nanali ze brsti. J. S. Rełković, kuć. 334. Prostano i tako obilno pašom i bršću. M. Đ. Milićević, već. 83.

BRSTA, f. vidi brzda. u jednoga pisca XVII vijeka. Sva zlatim zlamenjem uzda urešena i dragim kamenjem biše narešena, koga bibu po svoj naredene vrste i povojak takoj, a zlatne joj brste. B. Krnarić 9.

BŘSTAN, m. vidi brštan. u jednoga pisca prošloga vijeka (u koga ima i brštan) i u naše vrijeme. Uzmi zdrila simena od brstana. J. Vladmirović, lik. 21. Uzmi jagoda od brstana. 21. Malo smole od masline i od brstana. 42. Brstan dubati, hedera arborescens; brstan zemaljski, glechoma hederaecum. Čas. čes. muz. 1852. 2, 46. B. Šulek, im. 34.

1. BRSTANICA, f. dva sela u Bosni u okrugu sarajerskom, kotaru višegradskom: Gorna i Dona Brstanica. Statist. 28.

2. BRSTANICA, f. convolvulus arvensis L. B. Šulek, im. 34. brstanica modruša, convolvulus tricolor L. B. Šulek, im. 34.

BRSTARAC, Brstarca, m. selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 81.

BRSTICA, f. verbena officinalis L. B. Šulek, im. 34.

BRSTILO, m. ko govoreći presijeka rječi. M. Pavlinović. isporedi brstiti.

BŘSTINA, f. frondes. Od XV vijeka, između rječnika u Stuličevu (ramusculus), u Vukoru (augm. brst. i brsnata grana, čemu se pošledjem dodaje da se u tom značenju govori u Dubrovniku) i u Danićičevu (frondes). Stlici brštinu ot. leske. Danićić 1, 82. Ugledaše Eonedikta među brštinam i zagrencima obučena u zvjerskoj koži, i posumniše da je planinska živina. 1. Dordić, ben. 24.

BŘSTITI, brštīm, impf. pasti brst, bez reda. govoriti, crasti. Ake. se mijena u 1 i 2 pl. praes. brstimo, brstite, u 2 i 3 sing. aor.: brštī, i u part. praet. pass.: břšten. — Dolja od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukoru (pasti brst). — Od brst. — 1. pasti brst, depasere. objekat može biti nežrećen. Da marva oko tobe brsti i ogriza. M. A. Rełković, sat. 105. Keza brsti n. p. šumu, i goveda brste, a sviňa ne brsti,

nego pase. Vuk, rječ. 45a. Poslao si snahu da mi kreše da brstim. Nar. prip. vuk. 245. Koja zverka najsitniji brst brsti? (odgonetlaj: testera). Nar. zag. nov. 252. — 2. prvo značene preneseno na govor bez reda: kad tko govoreći miješa sad ovo sad ono, kao živinće kad brsti čupajući sad odarde sad odande: On ne zna lipo kazat, već brsti, t. j. nema slasti ni reda u kazivańu ni pripovidanu. J. Grupković. — 3. cvasti, kao brvari brst, mjesto kojega se misli čivjet. u Dubrovniku. osobito se reče o maslini i rogaču. Slovinac 1880. 389.

BŘSTRAN, m. vidi brštran. XV i XVII vijeka. Brstran (iz rukopisa XV vijeka). B. Šulek, im. 34. Po usahnutju brstrana bi pedipsan (Jona). S. Ivan trog. 24b u jednoga pisca XVII vijeka, bastran (koje se može citati i, baštran!) biće štamparska pogrješka mjesto, bastran', a to glasi brstran ili brštran. Ni mogahu ticati, baštran', za budući da je prilika ali zlamen od nečistoće bludne. P. Radovićan. nac. 505.

BŘSTRANOVO, n. selo u Dalmaciji blizu Trogira. Brstranovo (griješkom Brstanovo). Schem. siben. 1875. 18. Brstranovo. Repert. 34.

BRŠA, f. dinoderus Steph. J. Šloser, kor. 493. 501. Neznana postaňa. isporedi brše.

BRŠE, f. pl. 1. variolae, ospice, bogine, kraste. u jednoga pisca XVII rijcka. Postaviem može biti od sr. lat. berya, lesa, što se prepletu po licu kao što je prepletena lesa. isporedi barsa, brša. Od šeša ili osapnica ili brša. B. Kašić, fran. 172.

PRŠE, n. vidi brdašce, od čega je i postalo tijen što nije umetnuto a, pa i d pred š ispalo. samo u zagoneci: Uteče pamrak sinoć u mrak uz ono brše, niz ono brše, krvavo ti srice, ako ne odgonenes (odgonetlaj: surce). Nar. zag. nov. 219.

BŘŠAN, m. vidi brštan.

BŘŠE, n. coll. brst. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu (brstje, plura germinae). Bršćem se nazivaju mlade grančice od trave i od bija i od drveta, s pupołkom i cvetom ili bez toga, s listom ili bez lišća. Đ. Popović. Pozn. rob. 270. Brše je ono što se brsti. M. Pavlinović.

BŘŠĆEÑE, n. depastio. isporedi brstiti. samo u Vukoru rječniku.

BŘŠKATI, břškám, impf. vidi brčati, čemu je promijeneno č pred k na š, kao što biha i u dragim rječima po nekim krajerima. U naše vrijeme u Dalmaciji, i to s osobitijem značenima osim onjeh što su spomenuta kod brčati. — a) po malo pretmeti. Dite kad jide po zdilici brška. M. Pavlinović. isporedi brkati, brkam pod a. — b) po malo trygorati, prometati se. On zna dobro brškat. M. Pavlinović.

BŘŠLAN, m. hedera helix L., brštan, brštran. Od XVII vijeka (ali isporedi bršlanov), između rječnika u Bjelostijenčevu, Jambrešćevu, Voltigijinu i Vukovu. Postanie vidi kod brštran. — Pod jednim zelenim počivajući bršlanom. F. Glavinić, posl. 10. Puklina ona. . zarasla je od bršlana. 1. Kanavelić, iv. 116. Uzme čuturu punu vina, na čuturi vijenac od šinšira i bršlana, za vijenjem poškیر. Vuk, živ. 305. Bršlan, hedera. Šloser-Vukot., flor. 509. hedera helix L. J. Pančić, flor. biogr. 450. — Neka se gora zore Bršlan gora u pjesmi. isporedi bršlenov, bršlanov. Kroz Bršlan goru zelenu. Nar. pjes. vuk. 1, 391.

BŘŠLANICA, f. a) selo u Hrvatskoj u podzupaniji kriskoj. Schem. zagr. 1875. 116. Pregled 87. — b) neka zemja pod nivama i vinogradima u Srbiji u okrugu knčezavačkom. Zemja u Bršja-

BRŠLANOV

683

BRŠTRAN

nici. Sr. Nov. 1869. 197. Vinograd u Bršćanici.
1870. 31.

BRŠLANOV, adj. vidi bršlanov. ali mu je dem., postašen od bršlanak, koji sam ne dolazu. u jednoj pjesmi istarskoj: Obajt' mi je tri gore jelove, tri jelove a tri ,beršlankove'. Nar pjes. istr. 2, 56.

BRŠLANOV, adj. hederaceus. od xv vijeka, između rječnika u Jambrešićevu, Voltigijimu i Da-ničijuve. Listije bršćanovo. Daničić 1, 82. Sta-rine 10, 108. Bršćanovo sême. Starine 10, 102. Bršćanovo korenije. 112. Bršćanovo vrno. Jam-bršić. Voltišći. — neutr. bez supstantiva u jednoj pjesmi: Dok, joj ne daš ići u planinu niti jesti travu breberinu ni plesti se sa bršćanovijem. Nar. pjes. petr. 2, 385.

BRŠLANOVICA, f. araliacea: bršćanovice, araliaceae Juss. Šloser-Vukot., flor. 508. na drugom mjestu može biti grijskom: bršćavice. LXXVIII.

BRŠLANSKI, adj. jedan vrh planine Ozrena u Srbiji zove se Bršćanski kamen. M. Đ. Milićević, srb. 778.

BRŠLEN, m. vidi bršlan. isporedi brštran. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Bjelo-stijenijuve. Za jednu noć izraste svrhu nega (Jone) jedan bršlen. E. Pavić, ogled. 429. Zgrize korin rečenoga bršlena. 429. isporedi bršlenov.

BRŠLENKA, f. exonymus europaeus L. u Hrvatskoj oko Zagreba. ‚Bršlenka‘. B. Šulek, im. 34.

BRŠLENOV, adj. vidi bršlanov. Bršćanovo vrno. Bjelostjenac 10b. — u pjesmama i gora bršćana: Procvilila gora simširova; pitala je gora bršćenova: što je tebi goro šimsirova? Nar. pjes. petr. 1, 152.

BŘŠNO, n. vidi kod Brsno.

BRŠNANI, m. pl. vidi kod Bršnanin.

BRŠNANIN, m. čovjek iz sela Brsna. Posjek-oše Bršćanina Jova. Oglad. sr. 401. — Po našima se selo Brsno zove i Bršnani: Na selo Bršnane. Nar. pjes. vuk. 5, 99.

BRŠOR, m. datura stramonium L. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 34.

BRŠTA, f. vidi brštan. u naše vrijeme u jednoga pisca. B. Šulek, im. 35.

BRŠTAN, m. hedera helix L., bršlan, brštran. Od xvi vijeka, između rječnika u Belinu (367b), Bjelostjenijuve (1, 626a), Voltigijimu (5), Stulićeviju i Vukovu (u kom se dodaje da se govori u Du-brovniku). — Kako i u drugim riječima po nekim krajevima št glasi šć, tako se nalazi i u ovoj. — Postaže vidi kod brštran. — Jer me si savila kako no brštan dub. Š. Menčetić 185. Kom bih spet jaki no prem kami brštanom zelenim. Đ. Držić 438. Koje su pokrile skrobutom brštanı. M. Vetranić 1, 99. Stani od bršćana sapleteni. 1, 244. Perivoj brštanom opleten. 2, 197. Tamjana tri zrna ..., ke u lis brštana lijepo ćeš zaviti. N. Našešković 1, 190. Kako brštan stabla dubi grli, a golub golubice ļubi, ma danice, vik te tvoj drag grli i ļubi. M. Pelegrinović 191. Sred. ke ćeš puklinu vidjeti zarašlu svih stranaka brštanom zelenim. F. Lukarević 92. Odi stoji u bršćanu crkovna satvar ne velika, ili trijeznu ili pjanu mužu činit da ne vika. O. Mažibradić 230. Brštan se grli i veže s dubom svacijem u dubravi. I. Gundulić 136. ‚Siskat ču va vika tebe kako bršćan, ki stup oni stiska. M. Gazaravić 100b. Stoji brštan naslońen na jedno drvo suho. M. Radnić 131. Тако и vita jela pade, ter zajedno š nom opade loza i brštan. I. V. Bunić, mand. 31. Zidovi koji su lijepo istesani ne dadu se brštanu o sebi ufatiti. S. Margitić, fala 285. Kad mi sidne mlađi brštan na zidine. J. Kavaņin 78. Bijaše se Jona prorok prostro ležati pod milu zelenoga brštana sinu. A. d. Bella, razgov. 25. Brštan, pod kojim sidaše Jona u ladu. J. Barnovac, pripov. 232. Bog učini da onde nareste jedan brštan. J. Filipović 1, 264. Kore od brštana. J. Vladmirović, lik. 6. Zrna od brštana. 23. Neka uzme istučena brštana. 23. Žao će mi biti brštana do moje smrti. A. Kačić, kor. 268. Pod zelenim baršćanom. I. J. P. Lučić, razg. 11. Na vrhu te mašina spopala, po srijedi brštan opasao! Nar. pjes. vuk. here. 210. Bio je tu jedan stari duvar punan brštana. Nar. prip. vrč. 144. Uz nih oprione kao brštan o dub. S. Ļubiša, prič. 119. Bršćan. M. Pavlinović. Brštan, brštan dubati, hedera helix L. B. Šulek, im. 35.

BRŠTANAK, brštanaka, m. geranium hederaefolium L. B. Šulek, im. 35.

BRŠTANAST, adj. haederosus. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRŠTANAV, adj. vidi brštanast. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BRŠTANICA, f. selo u Hercegovini blizu Hrasta. Scherr. rag. 1876. 60.

BRŠTANIK, m. dva sela: Gorni i Doni Brštanik u Hercegovini blizu Trijebnja. Scherr. rag. 1876. 58.

BRŠTANIŠTE, n. locus hederis consitus. samo u Stulićevu rječniku, glje ima u istom značenju i brštanštvo. oboje načineno za rječenja.

BRŠTANKO, m. ime muško u jednoga pisca xvi vijeka i pjesmama. I. Gundulić 24. 146. 168.

BRŠTANONOŠA, m. hederiger. samo u Stulićevu rječniku (hederifer), za koji je i načineno.

BRŠTANOV, adj. hederaceus. od xvi vijeka, između rječnika samo u Belinu (367b) i Stulićevu. U zelenci brštanovi. M. Vetranić 1, 419. Nađoh pod hrastom u guščavini brštanovi jednoga sata. M. Držić 415. Najlepša je trava brštanova. Nar. pjes. bog. 340. u pjesmama i gora brštanova. isporedi bršlenov, bršlan. Ka je gora od gore najlepša, al klenova ali brštanova? Nar. pjes. bog. 244. Divna li je gora brštanova. Nar. pjes. vuk. here. 298.

BRŠTANSKI, adj. vidi brštanov. samo u Stulićevu rječniku, riječ nepouzdana.

BRŠTAŃI, adj. vidi brštanov. xvi vijeka u jednoga pisca i u rječnicima Belinu (367b) i Stulićevu. Brštańu (brštońu!) t' ovu ja darivam čašu sad. ku dobi svijes moja spijevaje za oklad. D. Raniна 135b.

BRŠTĚNÍK, Brštenika, m. něko mjesto u Dalmaciji blizu Kliša xvi vijeka: Tada opusti Brštenik i Kašteo na Osińu. Norini 82.

BRŠTEVAC, bršťevca, m. pastio aestiva, planina gdje stoka letuje. V. Lešević. isporedi planina, izdig.

BRŠTICA, f. selo u Srbiji u okrugu podrinskom. K. Jovanović, reč. 135.

BRŠTRAN, m. hedera helix L. samo xvi i xvii vijeka, između rječnika samo u Vramčićevu (114. 118) i u Mikaćinu (27b. 30b). — Riječ glasi i brštran, brestran; brštan, brštan; bršlan, bršlen. svijem je korijen brhusk, vrtjeti se, uvijati se. brštan je postao od riječi koja se sama nije sačuvala a glasila bi brššti promijenivši korijenu glasove sk pred nastarkom na šć. a to na st. brštan (koji rijetko i dolazi) postao je od brštan samo tijem što se mjesto št uzelo st. — bršlan je

BRŠUŁAST

684

BRUKAV

postao da tokađer nije sačućala a
glasila od brškši, ko joj je korijenu glas k između
s i į ispao, a tada se s pred į promijenilo na š.
bršlan i bršlen razlikuju se u postašu samo kao
Vukan i Vucen. — brštran će biti također postao
od riječi koja se sama nije sačućala a koja je
mogla postati nastavkom rja, pred kojim se ko-
rijenu promijenilo sk na še, a to na št. od br-
štran u postao brstran opet samo tijem što se mj-
sto št uzeło st. u brestran je umetnuto, što može biti
samo za to da bi glasovi br i str stajeći zajedno
biti blazi. — u Mikałinu rječniku osmiju brš-
ima i „berštran“ (12a), ali je to bez sumne samo
po drukčijem pisaju vokala r, kao i „vere“, vrč
(769). Pri stupu brštrana. M. Vetranić 2, 284. Ja-
gode od brštrana. Mikała 30b.

BRŠUŁAST, adj. samo u zagoneci o žitu: Zi-
mom zeleno a litom bršułasto. Nar. zag. nov. 53.
vała da se misli usjev zimi i pod snijegom zelen,
a žeti onaki kakje kaže žri, žut. — Postaņa bi
migo bito istoga koja je barzast.

BRTATI, brtam, impf. u jednoga pisca pro-
słoga vijeka, nepoznata značena; može biti lupati,
vikati. isporedi brštji, u kojim će biti jednoga
korijena. Nek Bistonski mjesec brta, tu mu ne
dam ja mijeniti, druzijeh indi neka svrta, tu ne-
gova ne će biti mraka. J. Kavašin 195.

BRTŁITI, brłtim. impf. blaterare, govoriti ko-
ješta, brłblati, prłłati. u jednoga pisca našega
wremena. — Postaņan može biti od kor. bhar,
udarati, lupati, od koga je i boriti se. isporedi
brtati. Ne zna što laje, pak brłti svašto kao jedna
šarena prekomorna tica. S. Łubiša, prip. 142.

BRTOL, m. vidi Bartol. samo na jednom mjestu
xvi vijeka; za to može biti da je griješkom ili
skraćivatiem izostarłeno a pred r. Brtol Lipković.
Mon. croat. 236.

BRTUČEVIĆ, m. prezime koje se latinski pi-
salo Bertucius, tal. Bertuzzi. Da je prvi slog do-
salo glasio Br, tomu je potverda što u primjeru
Hektorovićem u prvom izdaušu stoji Bar. — Hie-
ronimu Brtućeviću. P. Hektorović 3. 63. Nov. 195.
prosi. H. Lucić 277. pogrješke su u rukopisu:
Bratućević. N. Našešković 1, 333. 550. 352. isp-
redi Brtućević.

BRTUČIĆ, m. vidi Brtućević. Pri kom se us-
hrani Jeronim Brtućić („Bertućić“). M. Vetranić
1, 206. Pred Seńanim bil je knez Brtućić („Bar-
tućić“). P. Vitezović, kron. 173.

BRŮBNO, n. selo u hrvatskoj krajini blizu
Gline. Razdjeł. kr. 12.

BRÚČAN, brúčna, adj. ignominiosus, na kom
je bruka. u naše vrijeme u jednoga pisca. Pa ja
stidan i bručan. S. Ļubiša, prip. 121.

BRUČENKA, f. neka jabuka u Hrvatskoj. B.
Šulek, im. 483.

BRÚČITI, brůčim, impf. conviciis incessere,
ružiti, grdit. u naše vrijeme u jednoga pisca.
Na to se raspali Beglerbeg, pak stane bručiti
protopopa na grdni način. S. Ļubiša, prip. 121.
Pak te opet grdila, bručila. S. Ļubiša, prip. 117.

BRUČICA, f. neko mjesto koje se spominite prije
našega wremena samo po inenu. S. Novaković,
pom. 126.

BRUDAČIREV, adj. što pripada brudačiru,
koji sam ne dolazi, a kao da je bio čovjek nad
dankom koji se zvoa sr. lat. fortagium, što se
plaćao na građene i opravljaće grada. u jednom
spomeniku XIV vijeka. Prid Ivanomš Kilešu, si-
nomš brudačirev Mon. croat. 42.

BRÚJÁŇE, n. susurrus. isporedi brujati. u
naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
Brujaňe. Javor 1879. 307.

BRÚJATI, brújim, impf. susurrare. u naše vri-
jeme, između rječnika samo u Vukovu. — Kor.
bhru, vrtjeti se, vreti, zujati. isporedi bruka. —
Samo o pčelama kad zuje, i to kad ih je mnogo,
kao u košniči. Čele bruje u košniči. Vuk, rječ.
45a. Pčele bruje. Javor 1879. 307.

BRUJICA, f. selo u Bosni u okrugu sarajev-
skom, kotaru rogatičkom. Statist. 21.

BRŮKA, f. ludibrium, sramota koja je za pod-
smjeh, za koju se kome drugi rugaju, rug. u naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (schande
und spott, homo aut res ridenda). Akc. se mi-
jeņa u gen. pl.: brûkâ, a samo je i zadni slog
dug u gen. i instr. sing: brûkê, brûköm. — Od
korijena od koga je brujati. — Grdilo je i bruka
brat i sestra. Nar. pjes. vuk. 46. Ako ne te bruka
na čoeka, čoek će ce na bruk. Da je da te stati
pogledati tešku bruku Bahmuta vezira, kako bježi
glavom bez obzira. Nar. pjes. vuk. 4, 77. Jer za
boje bruke i sramote. 5, 310. Ne ščeše ih pustit'
na otkupe za mletačke od zlata dukate, već na
tursku bruku i sramotu zaiskaše mačvanske ve-
prove. Pjev. crn. 22. Takve bruke, takvijeh gr-
dila nigde niko jošte vidio nije. P. Petrović, vijen.
61. Kud će više bruke od starok? 38. Da po-
demo i poginemo. bruka vrh bruke. S. Łubiša,
prip. 194. — bruka puca, kao glasa se, raznosi se:
Puknuće ti bruka po svijetu. Ogled. sr. 40. Ovo
je zlo, koje ne smem ni da kažem, da ne puca
bruka. M. Đ. Milićević, već. 284. — od koga
bruku činiti, načiniti, napraviti, uraditi, pogra-
diti, kao sramotiti ga: Od češara bruku načinio.
Pjev. crn. 109. Od nas grdni bruku
napraviše. Nar. pjes. vuk. 5, 509. Od Turaka bruku
uradiše. 5, 538. Tri sta bruka, tri sta sijaseta,
da uljeze u Moskvu, poradi. P. Petrović, šćep. 181.
I od nas će bruku pograditi. Nar. pjes. vuk. 5, 507.
— tovariti koga brukom, mnogo ga sramotiti:
Vazda su me brukom tovarili. Nar. pjes. vuk.
5, 492. — bruku zadobiti kome, svojog sramotom
osramotiti i drugoga: I bismo se povrnuli grdni
i krajini bruku zadobili. Nar. pjes. vuk. 4, 505.
— bruku kome činiti, sramotiti ga: Neki bi pre-
mučao, da mu se bruka ne čini po svijetu. V.
Bogišić, zbor. 263. — bruka se bije, ili se s kim
bije ili nabija, kao čini. Ti prevjeri, da se bruka
bije. S. Łubiša, prip. 43. Bij se broku, kada imaš
s kime. P. Petrović, šćep. 12. Da se grda bruka
ne nabija s lijepijem našijem zakonom. 140. —
brukom se naziva čelade za ukor: Jer je Hasan
bruka nevala. P. Petrović, vijen. 19. Šuti broku
manita šuti! Vuk, rječ. 45a. Vuci se otole, broku
i sramoto. S. Łubiša, prip. 200. — dolazi i kao
nadimak: Jovan Aćimović Bruka. D. Avramović,
sv. gora 196.

BRŮKÁŇE, n. derisio. isporedi brukati se.
samo u Vukovu rječniku.

BRŮKATI SE, brůkám se, impf. habere lu-
dibrio, ludibrio esse. u naše vrijeme, između rječ-
nika samo u Vukovu (ridere). — Od bruka:
— a) kao bruku nabijati, rugati se, smijati se komu:
s dat.. Muči, da ti se judi ne brukaju. Vuk, rječ.
45a. — s instr. bez prijedloga ili s prijedł. s:
Što se starcem jednjem brukate? P. Petrović,
šćep. 44. Sve se čovjek bruka sa čovjekom. P.
Petrović, vijen. 105. — b) sramotiti se: Okani se
toga, nemoj se brukati. I. Pavlović.

BRŮKAV, adj. tuberosus, vidi brazgov. u Sr-
biji. Brukava tikva, po kojoj su čvoruge. S. Peli-

BRUKNUTI

685

BRUS

vanović. isporedi bruknuti, su čim će biti jednoga postaňa, značeći u opće po čemu je iskočilo što u mnoštvu, osulo se.

BRUKNUTI, brůknem, pf. effundi, naglo pole-
tjeti gomilom, sunuti, buknuti. u naše vrijeme. Od
korijena od kojega je brujati. — Divle race bruk-
nuse, kad im se iz nenada približi. P. Brantner.

BRUKVICA, f. mali klinac s glavicom. od
tal. broca. isporedi broka. U hrvatskom primorju.
Zemjak 1871. 2.

BRULA, f. triglochin L. Šloser-Vukot., flor. 1108. juncus acutus L. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. psamma arenaria Beauv.; scirpus lacustris L.; juncus maritimus. Čas. čes. muz. 1352. 2, 47. B. Šulek, im. 35. scirpus holoschoenus L. B. Šulek, im. 35.

1. BRULICA, f. ime žensko, a može biti i muško, za cijelo se ne zna. prije našega vremena. S. Novaković, pom. 46.

2. BRULICA, f. luzula campestris DC.; juncus lamprocarpus Ehrh. B. Šulek, im. 35.

BRUŁA, f. vidi brula. B. Šulek, im. 35.

BRUŁAK, brułka, m. klinac što se zabija za
nokte. samo u rječnicima Mikałinu (samo pl. i
tra, brułki' s tumačenjem, stecchi che si fiscano
fra l'ungue, calamus') i iz něga u Stulićevu. Jo-
mačno od tal. brulichio, ježna, za koju se kaže
da je kao da se su kome mravi pod kožom ili da
ga podilaze mravi.

BRUMAN, brumna, adj. dobar, vro, vrstan.
vałan. od sr. w. frum (tüchtig, brav, wacker,
gut). u naše vrijeme u Istri, a još xv vijeka kao
adv. Svekrvica rano stane, a nevesta brumna spi;
mlada bi se rado stala, al' joj dragi ne pusti.
Nar. pjes. ist. 2, 159. — adv. Ektor vrže s końa
mudroga Urikšeja brumno i Urikšeš pod košlem
ležaše. Trojan. prič. arkiv 9, 129.

BRŮMBUŁAK, brůmbułka, m. ņeki lupar. L.
Zore, rib. 22.

BRUMERINKA, f. prezime žensko. prošloga
vijeka. može biti od nem. brummerin. U Aradu..
nika žena biše, .. ime ņozi Anica bijaše, Bru-
merinka pridivkom se zvaše. Nadod. 81.

BRUMNO, adj. vidi kod bruman.

BRUN, adj. tal. bruno, mrk, crnke brast. isporedi
bron. od xvri vijeka. Daj sukne pak brune, daj
modre. N. Načešković 1, 253. Misnik obučen u
stolu brunu. J. Banovac, blagos. 5.

BRÚNAC, brunca, m. vidi brunac. od prošloga
vijeka, između rječnika samo u Bjelostijenčevu
(.brunc') i Jambrešićevu (.brunc'). Nije srebro
geno brunac ili ti tuć. A. Kanižić, utoš. 107.
Uzal je od brunca jači i železa. M. Kuhačević 32.

BRÚNČÂR, brunčára, m. aerarius. samo u
Jambrešićevu rječniku.

BRUNČELA, n. pl. cirri, prami ili vitice kosa što se puštaju niz obraze. u naše vrijeme u Dalmaciji. M. Pavlinović. — Biće od tal. bronco, grana. isporedi brundela.

BRŮNČEN, adj. vidi broncen, bronzen. od
xvii vijeka, između rječnika samo u Jambrešićevu.
Kača v pustiņi brunčena. P. Vitezović, kron. 7.
Grad rvaše s brunčenimi lavi. P. Vitezović, odli.
14. Brunčena ruda. Jambrešić.

BRUNČENICA, f. u jednoga pisca xvii vijeka kao da je top brunčen: Brod veliki Marciłanu, ku brunčenic trinajst jači, i još drugu malo maņu, pune uła zadobihu. Seńčica 7.

BRŮNČENKA, f. ņeka jabuka u Hrvatskoj. M.
Vaļavac. griješkom brunceņka. B. Šulek, im. 35.

BRUNČEVIĆ, m. prezime Turčinu. I staroga
ogu Brunčevića. P. Vitezović, vijen. 15.

BRŮNDA, f. crembalum, drombuła, bronza
(koju vidi pod 3), od xvii vijeka. između rječ-
nika u Bjelostijenčevu, Jambrešićevu i Stulićevu.
Od nem. brummeisen. — Cigan brunde s lažmi
kuje a židovin rad trguje. P. Vitezović, cvit 183.

BRŮNDATI, brůndám. impf. a) udarati u
brundu, drombułati. u Hrvatskoj M. Vaļavac.
— b) murmurare, mrmlati što sam za se. u Hr-
vatskoj. M. Vaļavac. isporedi brndati.

BRÚNDICA, f. dem. brunda. samo u Bjelostijenčevu rječniku

BRUNĐELA, n. pl. vidi brunčela, s kojima su i postaňa istoga. u Dalmaciji. M. Pavlinović.

BRÚNKA, f. ime žensko u jednoj pjesmi iz
Perasta. može biti da i nije pravo ime nego je
tako nazecano crnomahasto čeļade, kao crnka. tada
bi bilo od brun. Jadna mi se pomamila, Branko!
Nar. pjes. vuk. 1, 495.

BRÚNZA, f. vidi bronza. XVI vijeka u jednoga pisca. Koji donašaјu protivnikom Jimena Isukrstova : zlata, srebra, bronzu ili ko god orudje od boja. Š. Budinić, ispr. 129.

BRÜNZENÎ MAJDAN, m. vidi Bronzeńak.

BRÚNČAĆ, m. ņeka smokva. u rječnicima Belinu (fico brugiotto, ficus lydia 313b) i Stulićevu. isporedi bružeta. Postańem će biti od brun.

BRUS, m. cos. Akcenat se mijeha u loc. sing.
brusu. Dolazi od xiv vijeka (vidi pod c.); u spo-
meniku latinski pisani još xi (brus petra. Lu-
cius de regn. dalm. et croat. ed. Amstelod. 277);
u rječnicima svijem. — Kor. brhus, mahati, trti,
taruci gladiti, od kojega je i brisati, ubrusi. —
a) kamen kojim se oštri (brusi) načinien tako da
se drži u ruci kad se oštri. Dodaj to Sare brus.
M. Držić 461. Toliko ni kipuć železa tvrda kus,
kad će ga kovač tuć, ali ga glode („glodye“) brus.
Đ. Baraković, vil. 268. Mač naoštren na brusu
od žalosti. F. Lastrić, od’ 165. Kakvim si brum-
dužan razum tovj naoštriti. P. Knežević, osm.
67. Uzmi na brusu. Poslov. dan. 149. Kose
klepću, pa ih oštre brusom. Nar. pjes. juk. 556.
Doč’ će kosa do brusa. Nar. pjes. vuk. 59. Na-
mjerila se kosa na brus. 189. Brusom se oštri
rukom, a toči se obrce i na nemu se drži ono
što se oštri; gladilicom se obično oštre kose, ali
ne kao brusom n. p. nož, nego s ošte strane, a
brijaća se britva ostri na gladilici (ali ne na
onoj kojom se kose oštre do nego na drugoj koja
je za ņu). Vuk, rječ. 45a. Dobio kao čela na
brusu (t. j. ništa). Nar. posl. vuk. 59 u tom
smislu ali neužudno kaše. Hoče brus, non pro-
ficies; daću mu brus. Vuk, rječ. 45a. — b) kamen,
od koga se načina brus kojim se brusi: Brus,
wetzschiefer, argilla coticula. G. Lazić 173. Brus,
ruda iz koje se brusni kamen kopa. Bjelostjenac
33a. — c) ime brima i seluma, gdje se taki kamen:
aa) brda: aaaa) brdo blizu Graćanice, koje se spo-
miše xiv vijeka, prem da se izrijekom ne kaže da
je brdo, a i sada se tako zove: Po dělu pravo
nadbi Brusi i odši Brusa po dělu pravo na Ostri
Vršbi i odši Ostroga Vrška na Veletěnb. Mon.
serb. 563. Danićić 1, so. — bbb) brdo kod sela
Vrmoše ne daleko od Dećana, xiv vijeka: Do sve-
togortske planine da Brusi... Planina Grebeni
i Brusi. Glasnik II. 12, 117. — bb) sela: aaaa) selo
na Pšini kod brezičkoga puta xiv vijeka: Seliše
Brusi, Glasnik 24, 245. — bbb) selo blizu Zadrada,
koje se spomiše xvii vijeka: Tri sela prijaše svi
Barakovići: jedno je Plemići, ... drugo je selo
Brus, a treto Oštri Rat. D. Baraković, vil. 38. —

BRUSA

686

BRUŠKET

ccc) varošica u Srbiji u okrugu krušecačkom. K. Jovanović, reč. 126.

BRUŠA, f. grad u maloj Aržiji. od XIV vijeka.
Dori u Brusu. Spom. sr. 1, 10. Danići 1, 80. U
Brusi sve pristoje stavi. 1. Gundulić 566. — čemu
vezenom dodaje se sprijeda bez promjene turskim
načinom, te će reći: iz Bruse ili onako kako se
u Brusi veze, a tamošni je vez na glasu. isporedi
brusali: Dušek im je djetelina trava zelena,
brasjastuk b'jele ruke jedno drugome. Nar. pjes. petr.
1, 214.

BRUSAC, brusa, m. a) qui cote acuit, ko brusi. samo u Jambrešićevu rječniku (brusec', cotiarius). — b) dem. brus, coticula. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (brusec' 1, 374) i Stulićevu.

BRUSAK, bruska, m. dem. brus. isporedi bru-
sac. samo u Stulićevu rječniku.

BRUSÀLI, iz Bruse. vidi kod Brusa. Po du-
šeku brusali-jastuke. Nar. pjes. vuk. herc. 132. A
brusali-jastuk po jastuku. Nar. pjes. petr. 1, 227.

BRUSALO, n. vidi brus (pod a). isporedi bru-
silo. O ramenu dugu pkušu nosi, a u ruci kosu
i brusalo. Pjev. crn. 94.

BRUSARA, f. u čemu stoji brus koscu, vodijer,
tobalica, brusňača. Ľ. Kovačević.

BRUSATI SE, brůsám se, impf., moriti se tu-
cajuć se čim naprešito'. M. Pavlinović. Koji
puci u svijahu, a koji riditi na ogarini svoje stro-
vaša] ne narodnosti. M. Pavlinović. raz. spis. 159.
— Korijena kojega je brus; značene će biti došlo
od vrteti se, hitjeti sad ovamo sad onamo.

BRUSI, vidi brusali. Pruža ruku po brusi-jastuku. Nar. pjes. vił. 1866. 812.

BRUSIĆ, m. dem. brus. samo u Vukovu rječniku.

BRUSIJA, f. vidi Brusa. Krajevski opet što
prinije... Murat prihabreni u Drenopoje iz Bru-
sije. I. Gundulić 566.

BRUSILO, n. vidi brus (pod a). samo u Mi-
kaſinu rječniku (31a). isporedi brusalo.

BRUSINA, f. augm. brus. samo u Vukovu rječniku. — Dolazi i kao prezime, upravo nadimak mjesto prezimenja: Sbio Brusina.

BRUSITEI, m. qui cote acuit. isporedi brusac.
samo u Jambrešićevu rječniku.

BRUSITI, brûsîm, impf. cote acuere. Akcenat
kaki je u praes., taki je u imperf.: brûšah, i 2
i 3 sing. aor.: brûsî, i u part. praet. pass.: brû-
šen; u ostalijem je oblicima kaki je u inf., samo
je i drugi slog dug u part. praes.: brûšei, i u
part. praet. act. i: brûsīv, brûsîvši. — Dolazi
od xvii vijeka (vidi primjere Đ. Barakovića), iz-
među rječniku u Mikafinu, Bjelostijenčevu,
Jambrešićevu, Voltićijinu, Stulićevu i Vukovu. — Od
brus. — 1. prelazno: a) u praron smislu: oštriti
brusom: Jedan počme brusiti nož. Nar. prip.
mikul. 102. — b) u prenesenom smislu: osa brusi
žvalo, kao da bi žuće ubola. Kano da bih badnu'
osu, ... brusi žvalo, ter oblita, ter se žuta hvata
k nosu. Đ. Baraković, vil. 219. — čovjeka brusi
jad, kao moi, tare: Ni hliba ni piva on večer
okusi, čemernoga għiva tako ga jad brusi. I. T.
Mrnavić, osm. 49. — čelade brusi ti, brzo ih
miče, kao kad igra: Al eto ti drugi od svih
strana, noge bruse kano i pomama. J. Krmpotić,
mal. 19. — 2. sa se: u prenesenom smislu: tarući
se raspadati se: Malo tko prez rane al srca bo-
lezna s obih stran ostane, .. oprava železna svitla
se i brusi, gdi kopja bodežna svud lete u kusi.

D. Baraković, vil. 79. otirati se: Ňu (lozu) sla-
mom potruse, da se o noj mrazovi ne bruse. J. S.
Rełković, kuć. 377.

BRUSKA, f. adj. selo u Dalmaciji blizu Ben-
kovača. Repert. 5.

BRÚSKÍ, adj. što pripada varošici Brusi u
Srbiji. Bruska opština. K. Jovanović, reč. 126.

BRUSNA, f. selo u Hercegovini u okrugu mo-
starskom. Statist. 112.

BRÚSNÍ, adj. cotis. brusni kamen. vidi brus
pod b. samo u Bjelostijenčevi rječniku: Ruda, iz
koje se brusni kamen kopa. 33a.

BRÚSNICA, f. 1. cotaria. gdje se kopa brusni
kamen. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (33a) i
Stulićevu. je li i noj akcenat kakav je stavlj en i
cakav je daše selima, ne zna se za cijelo; u Stu-
lićevu je rječniku dugo u. — 2. ime selima: a) selo
u Srbiji u okrugu rudničkom. K. Jovanović, reč.
146. Ono jeste Milan od Brusnice. Nar. pjes. vuk.
4, 177. — b) u Bosni četiri sela: dva u okrugu
bałolučkom: Velika i mala Brusnica. Statist. 40.
i dva u okrugu bzorničkom. Statist. 86. 92. —
3. vaccinium vitis idaea L. J. Pančić, bot. 317.
vaccinium. Šloser-Vukot., flor. 957. vaccinium
myrtillus L. B. Šulek, im. 35. isporedi borovnicu.

1. BRÚSNIČKÍ, adj. što pripada selu Brus-
nici. Brusnička opština. K. Jovanović, reč. 146.

2. BRÚSNÍČKÍ, adj. što pripada selu Brus-
niku. Brusnička opština. K. Jovanović, reč. 122.
154.

BRÚSNÍK, Brusníka. k. ime selima: a) dva
sela u Srbiji: jedno u okrugu uzičkom a drugo u
krajinskom. K. Jovanović, reč. 122. 154. — b) selo
u Bosni u okrugu bałolučkom. Statist. 38. —
c) selo u Slavoniji u podžupaniji pakračkoj. Pre-
gled 95.

BRUSNINA, f. aqua ex cote defluens. samo u
Stulićevu rječniku.

BRUSNIŠTE, n. cotaria, vidi brusnica pod 1. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima u istom značenju i brusništvo. oboje načineno za rječnik.

BRUSOVAČA, f. selo u hratskoj krajini blizu
Šluňa. Razdjeł. kr. 21. Šem. prav. 1878. 68.

BRUŠANI, m. pl. selo u hratskoj krajini blizu
Gospića: Brušani. Razdjeł kr. 17. u mješana acc.
i za nom.: Brušane. Schem. segn. 1871. 30.

BRUŠENE, n. excuatio. isporedi brusiti. samo
u rječnicima Belinu (55) i Vukoru.

BRUŠIĆ, m. prezime. u naše vrijeme u Dal-
maciji. Šem. zadr. 1876. 51.

BRUŠIJE, f. pl. selo u Dalmaciji blizu Hvara.
Repert. 18.

BRÚSKET, m. sors, ždrijeb, kocka. od tal. bru-
schette. Od prošloga vijeka, između rječnika samo
u Vukovu (talus, s dodatkom da se gorivi u Crnoj
Gori). — Brušket se meče: Da bruškete meču, i
koga što dopane na sreću, neka ga nosi. Nar.
prip. vuk. 283. Po što sve podijele i nastave ma-
nemu dijelu nešto s druge strane, onda meču
bruškete, pa na sreću, koga što dopane; n. p. če-
tiri su brata, uzmu četiri slamke od najviše do
najmańe, pa meču na dijelove i svaki svoje nosi.
Obično jedno muško dijete ove slamke vadi, te
take najdujo slamka gdje se savi, ono je dio naj-
starijega, a najkraća najmladega. V. Bogišić, zbor.
344. — brušket se meče ili stavja na koga: Metnu
brušket na porodice. A. Kačić, kor. 147. Stavio
bruškete na kolina izraelska. 147. — na brušket
se meče tko: Postavivši na brušket ali ti žrib
Jozipa i Matiju, počeše boga moliti da obere

BRUŠKETATI

687

BRVENIK

jednoga od nih. A. Kačić, kor. 363.— *brušket se vadi ili poteže*: Poče vadiiti bruškete, i pade brušket na kolino Judino. A. Kačić, korab. 189. Potegnuvši bruškete, pade brušket svrhu Matije. 363.— *brušket pada na koga ili scrhu koga*: Na koga brušket padne, on će biti kra|. A. Kačić, korab. 147. Pade brušket svrhu Matije. 363.

BRUŠKĘTATI SE, bruškētām se, *impf. sortiri*, *ždrebati*. *isporedi* brušket. od *prosłoga* vijeka. Brušketavši se ona dva među se, pade brušket na Jonatu. A. Kačić, korab. 155.

BRUŠŇAČA, f. 1. u čemu staji brus koseu, vodiжer, brusara, tobalica. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje se napomińe da se govori oko Ibra). — 2. vaccinea: ,brusnjače, vaccinea'. Šloser-Vukot., flор. 957.

BRUŠT, m. bruchus, hrust. samo u rječnicima Jambrešićevu (brusch' 71b i u dodatku) i u Bjełlostjenčevu (hrusch, nekoi bruszt' 1, 195a). tamna postanja: može biti od sr. *něm. brusche*, prišť, mrštalica, hrskavica.

BRUTA, f. *ńeka jabuka u Hrvatskoj*. B. Šulek, im. 35.

BRUTICA, f. *ńeka jabuka u Hrvatskoj*. *isporedi* bruta. B. Šulek, im. 35.

BRÜTIKA, f. *ńeka jabuka u Hrvatskoj*. *isporedi* brutica. B. Šulek, im. 35.

BRUTNA JABUKA, f. *vidi* brutnika. B. Šulek, im. 35.

BRUTNIKA, f. *ńeka jabuka u Hrvatskoj*. *isporedi* brutika, brutna. B. Šulek, im. 35.

BRÚVNO, n. *selo u hrvatskoj krajini u Lici*. Razdjelj. kr. 17. Sem. prav. 1878. 62. Schem. segn. 1881. 37.

BRŮŽAG, brůzga, m. effusio, silno tečeňe. Od xvi vijeka; do našega vremena samo u dva pisca xvi i xvii vijeka, u obojice samo u instr. sing.: a u naše vrijeme govori se u Dalmaciji u nom. sing. sa k na kraju mjesto g (vidi dače.). Akcenat se ne zna za cijelo. — Korijen vidi kod brizgati. *isporedi* bruznuti, bruždati, blžugati, brizak. — Suze moje u vruļu bruzgom tekuci'. P. Zoranić 2b. Krvi, koja mu iz glave bruzgom teče. M. Angel 40.— Sa k mjesto g u acc. sing.: Udarila krv na bruzak; sve teče na bruzak. M. Pavlinović.

BRUZDA, f. mali žlijeb kuda što teče. u naše vrijeme u Dalmaciji. M. Pavlinović. *isporedi* bruzag, s kojim je jednoga postanja.

BRÚZNUTI, brůznêm, pf. effundi, silno poteči, břuznuti, briznuti. xvii vijeka u jednoga pisca. *isporedi* bruzag, bruždati, s kojima je jednoga korijena. — akcenat se ne zna za cijelo. — Bruznu van tač bruļa. D. Baraković, vil. 279.

BRUŽDATI, brůždîm, *impf*. effundi, silno teći, briždati, bļuzgati. *isporedi* bruznuti, bruzag, s kojima je jednoga korijena. Samo u dva pisca xvi i xvii vijeka i u naše vrijeme u Dalmaciji. glasovi žd postavši od zg glase u *ńekim* krajevima glasovi (vravo žd, kao šć mjesto št, pa je mjesto ž po tijem krajevima svagda j). isto što pred j može se opet promijeniti na z, a izna nega može i otpasti. — infinitiv i oblicima u kojih je osnova kao u *ńega* nema potvrde. — akcenat se ne zna za cijelo. — sa žj mjesto žd: Gorkih suz daž iz ociju spustiv bružjeći (,bruxgechi'). P. Zoranić 60b. — sa zj mjesto žj (u oba pisca glas j napisan slovom g, kao u mogih u obojice): Ni od dva daž ov, ki bruzji (,brusgi'). P. Zoranić 4b. Iz glave trnjem probodene krv po licih bruzji (,brusi'). M. Angel

48. — od zj odbačeno j, u Dalmaciji u naše vrijeme: bruzi. M. Pavlinović.

BRŮŽE, brůža, f. pl. ,djetiņa igra s noveima u koju se baca norac u taran pak se uleda čiji je dače ili btiše pa od određenog mjesta'. samo u Vukova rječniku, s tumačenjem koje je staršeno i s dodatkom da se govori u Risnu. — Rijeć je tuda: može biti od tal. bruciare, brugiare, žeći, koje se govori u *nekim* igrama.

BRUŽETA, f. tal. brugiotto, *vidi* bruņača. Bella 313b. B. Šulek, im. 35.

BŘV, f. palpebra, ponticulus. Od xiii vijeka, ali ne u oba značena u isto vrijeme, o čemu vidi dače. — Kor. bhru, vrtjeti se. — 1. palpebra, trepavica (ne samo dluke na noj), kapak na oku. samo xii vijeka u jednoga pisca. Ne da brkvima svojima drěmanija. Domentijana 105. 196. tu prelazi korijenu značene vrtjeti se u tresti se, drhtati, treptati. — 2. ponticulus, daska ili greda, što se metne preko vode, da samo ludi mogu prelaziti. *isporedi* brvina. u tom značenju dolazi od prosłoga vijeka, između rječnika u Bjełlostjenčevu, Jambrešićevu, Voltišjinu i Vukovu (u kom se tumači kako je stavšeno). Miš biži po brvi. Jačke 259. tu prelazi korijenu značene vrtjeti se u prateći se, pružati se, dopirati s kraja na kraj.

BRVA, f. *vidi brv pod 2. samo u jednoga pisca prosłoga vijeka*. Od ně bude nad potokom brva, i čuprija, most koja se zove. J. S. Rełković, kuć. 89.

BŘVAŁ, břvła, m. taenia coenurus, *brvica*. K. Crnogorac, zool. 181. *isporedi brj*. — Kor. bhru, vrtjeti se.

BRVANCI, m. pl. *selo u Bosni u okrugu travničkom*. Statist. 65.

BRVANSKI, adj. što pripada *ńekom* mjestu koje se samo ne pomine a bilo je *negdje* blizu Modruša u Hrvatskoj xv vijeka. Na put i prikrižje brvansko i sorkovačko. Mon. croat. 170.

BRVELEŽ, m. privilegium. XVI vijeka. Da bi mu poslali brveleže. Ietop. duk. črnč. 14.

BŘVENICA, f. *íme selu i rijkama*: a) *selo u Srbiji u okrugu čačanskom*, *srezu studeničkom*. K. Jovanović, reč. 171. postaše vidi Brvenik. — b) *rijeke*: aa) rječica u Srbiji u okrugu čačanskom, *srezu studeničkom*, kaja utječe u Ibar kod Brveniku, po kom je i navzana. M. Đ. Milićević, srb. 658. — bb) *rijcka koja utječe u Lab nedaleko od poła Kosova*. Glasnik 47, 179. Godišnica 2, 269. Rat 152. Břvenica. Otaßgina 4, 211. 217. navzana također po Brveniku, kroz koji teče.

BŘVENÍK, m. *íme mjestima, postašeń od brv*, koja je uzeta ne kao brvo kojim se prelazi preko vode, nego u općenitom smislu kao svako brvo, od koga se što gradi; po tom je Brvenik, kao grad od breana i mjesto brenvima obrađeno i utvrđeno, da se može braniti. — a) u Srbiji u okrugu čačanskom, *srezu studeničkom*, na utoku rječice Breenice u Ibar *negda* grad, sada zidine od *ńega i seoce*. Vuk, rječ. 41b. M. D. Milićević, srb. 658. S. K. Jovanović, reč. 171. Studeniciu ispod Brvenica. Nar. pjes. 21, 199. Starac jedan od tuda pričao je da je taj grad in negdašne vreme bio brvnima utvrđen. M. D. Milićević, srb. 658. tako se zvala i okolina oko toga grada: Na stari Vlhač: vs. eparhiju novopazaršskuju i vs. kadilukš Varošš i Brvenikš. Glasnik 25, 44. U hatišserifu, kojim je obeležena granica, Brvenik se zove predeo a n samo grad. M. D. Milićević, srb. 658. — b) na medi sadašne Srbije prema Kosovu *negda* grad, sada zidine i selo na rjeci koja se po *nemu* zove Brvenica. Otaßgina

BRVĚNĚ

688

BRZ

4, 217. Vě gradů Bršveniků. Glasnik 47, 178. u spomenicima latinski pisaním spomíne se još xiii vijeka. Godišnica 3, 287. — Bršvenik s crkvom sv. Tripuna spomíne se xiv vijeka u spomeniku latinski pisanu a sada se za n ne zna gdje je bio. Glasnik 47, 179. lako može biti već spomenuti pod b., jer je u istom bilo nasele kotorsko, a crkva Tripuna sveca kotorskoga lako može biti toga nasele.

BRVĚNĚ, n. coll. trabes, brvna, u jednoga pisca xvii vijeka. Postańem od brv, koja se uzima kao svako brvno (vidi kod Brvenik); a od ne je kao zvjerene od zvijer. — Načini grad novi... iz brvěna. P. Vitezović, kron. 174.

BRVICA, f. taenia coenurus. isporedi brvał, s kojim je jednoga postańa. K. Crnogorac, zool. 181.

BRVĪJĀL, brvijala, m. breviarium. isporedi brevijal. Od xv vijeka. Početakı brvijala. Mon. croat. 75. Pušćam Marku brvial. 132. Va povôske brvijale. Anton Dalm, nov. test. predgov.

BRVĪJĀR, brvijala, m. breviarium. Od xv vijeka. Misal i brviar. F. Glavinić, cvit 330. Uzamši brviar. F. Lastrić, test. od 108.

BRVINA, f. vidi brv pod 2. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Uzme jednu kesu novaca, te metne na brvinu, preko koje je malo po tom vašalo da preda onaj nesretnik. Nar. prep. vuk.ª 310. Široka Brvina, prelaz preko Jezave sela Lugavčine (u Srbiji u okruge smredevskom). M. Đ. Milićević, srb. 151. Brvina, mjesto u ataru sela Rušna do rijeke Topčidera (u Srbiji), prozvano po brvini koja je prije bila namještena te se prelazilo preko rijeke. Glasnik 19, 106.

BŘVĪLIV, adj. n. kome je brval ili breica, bolěstan od brła. samo u Vukovu rječniku. Brvina n. p. ova, t. j. bolesna, pa sve ostaje od ostalijeh ovaca i ponajviše se obrče u naokolo i tako vrliuda dok ne crkne. Govori se da nikakva zvjerka ne će na brvživu ovcu, ni na živu ni na mrtvu. Vuk, rječ. 41b.

BŘVNÁNE, n. trabium superpositio. isporedi brvnati. samo u Vukovu rječniku.

BŘVNARA, f. kuća ili druga zgrada od brvana. u naše vrijeme. M. Kovačević. Kuće su u Golaku brvnare. Otaágbiná 4, 548. Akc. se mijena u gen. pl.: břvnâra, a samo je i zadni slog dug u gen. i instr. sing.: břvnarě, břvnaröm.

BŘVNÁŠ, brvnáša, m. koń koji je kao plosan. isporedi daščak. — Samo u Vukovu rječniku, gdje se napomine da se govori u Hrvatskoj. — Od brvno.

BŘVNATI, břvnám, impf. udarati brvna jedno na drugo da bude kao zid. isporedi pobrnuti. samo u Vukovu rječniku (trabes rabibus superponeru).

BŘVNÎK, Brvnika, m. selo u Bosni u okrugu zworničkom. Zemłop. bos. 41. Statist. 93. Akcenat se ne zna za cijelo.

BŘVNO, n. trabes. — Akc. se mijěna u gen. pl.: břvâná. — Dolazi od xvii vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu, Stuličevu (gdje je bravno s dokatkom da je iz brevjara, pa je od toga nacišněno i, bravnce') i u Vukovu (brett an drei finger dick). — Postańem od brv pod 2, tako je brv uveta u općenitom smisłu, dopirati kakvom god storstu od jednoga kraja od drugoga, a ne samo preko vode. — a) u pravom smisłu: Vb očiju tvojeju brvno ne zriši. Starine 2, 286. Što gledaš slamku u oku brata tvoga, a brvna, koje je u oku tvomu, ne procjeńuješ. M. Divković, bes. 729.

Da gredu obliči u okumu svojemu, pak neka odpriži brvno (,barno') u moju brv. Đ. Barčić, jar. 126. Oči... nisu za jedno veliko brvno. M. Radnić 24. Držeci jedno brvno pridugo na popriko. P. Posilović, cvijet 154. Od jedne dlake brvno učini. S. Margitić, fala 241. Zato i(h) (zmije) tražiš po nuglovi, pod policama, pod brvnima. F. Lastrić, ned. 89. Šva su brvna kućna trula. V. Došen 205. Od odskoči od brvana. V. Došen 205. I da mi se čak kroz brvna vidi. M. A. Rešković, sat. 116. Kod drugoga trunke a svoga ni brvna ne vide. J. Rajić, pouć. 1, 9. Oga proviri kroz brvna. Nar. prep. vuk. 225. Za što vidiš trun u oku brata svojega, a brvna u oku svojemu ne osjećaš? Vuk, mat. 7, 3. — b) kraj čega god izvišen, margo. isporedi greda, okoliš, peleš. Brvno je u Dalmaciji i međaš od zemle kao greda, obrastao ruminom, — i okolo gumna kao okoliš, — i u svakoga zida što i peliš, — i u vodenici što i peliš. M. Pavlinović. — c) selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 90. — d) mjesto u Pivi u selu Piscu, gdje je sjenokos. V. Lešević.

1. BŘR, brza, adj. celer. — Akcenat kaki je u stavjenom gen. sing. masc. (břza), taki je u svijem oblicima nominalnijem i u onijem složenijem koji su zamijenili nominalne, osim acc. sing. masc. jednakoga s nom. i osim voc., koji se govori samo u složenom obličju. između nominalnijeh oblika još je i zadni slog dug u gen. i instr. sing. fem.: břzě, břzům. u složenijem oblicima svrijemijeva se: břži. — Dolazi od xii vijeka (vidi previ primjer), i u svijem rječnicima: u Vrančića: citus, celer, velox, ocior, pernix, praecces. u Mikařinu; velox, celer, citus, rapidus; u Belinu: velox (756b), festinus (48b), rapidus (606b), promptus (590b), agilis (52n); u Bjelostijenčevu: celer, velox, citus, celater; u Voltligijinu: schnell, hurtig; u Staličevu: celer, velox, citus, properus; u Vukovu: citus; u Danićićevu: celer. — Kompar.: břži. mjesto toga kompar. ima i brziji u Belinu rječniku (756b gdje ima i brži), a kao adv. brzije dolazi i u starijih pisaca (vidi dače pod 4). samo prošloga vijeku gdjekoji pisac povodeći se za drugim rječima ima griješkom bržji (ridi u primjerima A. Kanilica i oba Reškovića). što i u 1. Gundulića ima, břžja (408), biće što čitano, bargezja' gdje sejči citati ž kao i u, snjezecjanijeh (409). — Kor. bhargh, dizati, uzvišivati, množiti, krijeputi, pomagati, ustajati oko koga ili čega isporedi brgo, brijeg, brijeći.

1. brzo može biti čelade, i životiha i stvar tjelesna ili umna može biti brza. a) tko ili što u kakvoj radni ili stani napreduje što više u što manje vremena. a) o čeladetu i životini: Srěte i drugyj na brzom hode końi. Domentijana 258. Brži hrt i sokol. Š. Menčetić 77. Šva je tada držiina brze koje uztegnula. P. Hektorović 20. Osaos trom a koń brz. M. Držić 307. Brze kožute. O. Mažibradić 161. Jašu koje vjetra brže. I. Gumulić 444. Oni vode brze hrte. 407. Jeljen brzi, srna plaha. 407. Paša.. brz biše końskimi nogami. I. T. Mrnavić, osm. 128. Koń brz kako sokol. B. Krnarutić 8. Ažašel bio brz kako so kolok. M. Radnić 281. Brzi ulaci. I. Kanavelić, iv. 21. Silenu je vojsku sakupio, mlade piše i brze końike. A. Kačić, razgov. 25. Leti junak na čilašu svomu kano brza tica lastavica. 282. Łudi brzi kako so srne. 174. Šest vitezova najbrži. 181. Ako su brzi volovi, ali je zemla djeleja. Poslov. dan. 4. Laka pješca i brza końika. Nar. pjes. vuk. 4, 506. Brz je Šarac, uteći mu šćaše. 2, 418. Te od lova ništa ne ulovi, ni

ERZITEĆ

396

BRZOLOV

J. S. Rełković, kuć. 162. Na tu svrhu mos pro-
stran vrže vrhu Tise rike u vrloj brzini. Nar.
pjes. bog. 101. Ne mogoh se primaknuti od vi-
sine vite jele... od brzine zuber-vode. Nar. pjes.
vuk. 1, 361. Ne šće čekat caricu gospođu... no
dv iz brzinu bježi. 1, 474. Koń se kroz
dlaku ne hvali, nego kroz brzinu. Nar. posl. vuk.
150. Da se dičiš kako zec brzinom. Vuk, kovć.
127.

BRZITEĽ, m. festinator. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načinčno.

BRZITEĽICA, f. quae festinat. samo u Stuli-
ćevu rječniku, za koji će biti i načinčeno.

BŘZITI, břžim, impf. accelerare, incitare, od
xvi vijeka, između rječnika u Vrančićevu (brziti
se, accelerare), u Belinu (accelerare 47b), u Vol-
tišijinu (brziti se, eilen 8) i u Vukovu (incitare).
— 1. prelazno: Znan lovac za zivremu ku ima ne
brzi svoj stupaj, nego li za onom ka bježi. D.
Rańina 16b. Kriposti štožerne... pospišaju i brze
... v nas svoju mije. Š. Budinić, sum. 329. Sveto
pomovaņe ne brzi smrt, dali je klaņa. Turl. blago
2, 304. Brziti końa, incitare. Vuk, rječ. 43a.
2. sa se: a) žuriti se, hitjeti, festinare, u Vranči-
ćevu i Voltišijinu rječniku. b) utrkivati se, cur-
sitate. u Srbiji oko Niša: Brzili su se (utrkivali
su se na końma); da se brzimo. M. Đ. Milićević.

BŘZITNÎ, adj. sollemnis, svečan. XVI vijeka u
dva pisač. Od brjeći, bržem. Prozovete ovi dan
brzitni i prisveti. N. Rańina 143b. 3moj. 23, 21.
Bernardin 72. u prvoga stoji griješkom ,barsitši,
gdje je iz a izostavljeno. N. Biše tada blizu dan
brzitni blagdan žuđijski od prikršćenja. Bernar-
din 38b. ioan. 7, 2.

BRZIV, adj. festinandi vim habens. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načinčeno.

BRZJEJ, m. ime muško, xiii vijeka. Brţzêj.
Mon. serb. 12.

BŘZJETI, břzîm, impf. festinare. od XVI vi-
jeka, između rječnika u Vrančićevu (brziti,
pro-
perare, festinare), u Belinu (brziti, festinare 47b.
accelerare 48a, ire velociter 77b), u Bjelostijen-
čevu (brzeti), u Voltišijinu (brziti, eilen) i u Stu-
lićevu (brziti, properare, festinare). — Vijek neima
jezik tvoj na govor brziti (brz iti'). N. Dimitrović
14. I stijena gdi godi kad pade iz gore, pripravi
put vodi, da brzit ne more. P. Hektorović 70.
Oba dva klikoše, pisam začinući po tiho, ne brzeć.
22. Ľuti se i jidi po sridu vojske stav, brzeći vas
blidi da zreče svoju prav. Đ. Baraković, vil. 62.
Brzeći ide i pustinu. H. Glavinić, citv. 15. Da
od ovega... brzeći otides. B. Kašić, rit. 367.
K tebi brzim, ti primi me. I. Ivanišević 45. Ni-
maju ispodvindici brziti udije dati odrišenje. P.
Radovčić, nač. 114. Kućom redi, k crkvi brzi. J.
Kavaņin 85. Ne brzi tako plaha rijeka. V. M.
Gučetić, pohv. 120. — part. praes. dolazi i kao
adj. xv-xviii vijeka, kao brz, nagao: Ne ima
ovjek brzeć biti hotijući sve znati, čuti, vidjeti... B.
Gradić, duh. 30. Za što bješe brzeće čuđi, tu-
tako zapovidi. B. Kašić, per. 172. Brzeća na grijeh
łuti naša narav. I. Đordić, mand. 73. Ľubav je
brzeća i plodna dilima. Turl. blago 2, 16. Nemoj
bit tako plah i tako brzeć. B. Cuceri 359.

BŘZNĂR, brznára, m. vidě brzan. u Lici. J.
Bogdanović. — Postaņa kojega je i brzar, samo
ne upravo od rječi od koje je brzar, nego prko-
druge od ne načinčene, koja sama nije u običaju.

BŘZNÔST, bŕznosti, f. celeritas, brzina. ispo-
redi brzan, od čega je i postala. prošloga vijeka
u jednoga pisca. Porad lasnoće, nauka i brznosti
na dobra dila. B. Leaković, nauk 467. Može se

promatrati za niku lasnoću i brznost, koja čo-
vika čini laka i brza na dobro dilovaņe. 467.

BŘZO, i břzo, adv. vidi kod adj. brz.

BRZOBJEG, adj. velox in fugiendo. samo u
Stulićevu rječniku, gdje ima i brzobježan i brzo-
bježno i brzobjegno. sve načinčeno za rječnik.

BRZÓČA, f. celeritas, brzina, brzost. od XVI
vijeka (vidi primjer N. Dimitrovića), između rječ-
nika u Mikalinu (velocitas, celeritas, properatio,
festinatio, acceleratio) u Belinu (celeritas 183b.
festinatio 47b. 552a. rapiditas 606b), u Stulićevu
(velocitas, celeritas, properatio) i u Vukovu (ve-
locitas). — a) u pravom smisłu: Na bliže svom
brzoćom svojom tada Dilavera ne dostiže, neg li
izvan Carigrada. I. Gundulić 542. Kola, koja se
sa velikom brzoćom obraćahu. F. Vrančić, živ. 13.
Otiskujući s velikom brzoćom misao. I. Držić,
nauk gond. 166. Učini... ovi dugi put s brzo-
ćom i hrlostju velikom. B. Kašić, is. 91. Redov-
nici stari, kojim je običaj ili od brzoće ili od
nepomle ustarala. M. Bijanković 47. Promislit
brzoću s kojom prohode tvoji dnevi. M. Radnić
166. Trčući u brzoći k grobnici. 125. Posluh drag
i ugodan, koji no se čini udil sa svom brzoćom.
J. Banovac, pred. 83. Tri prilike nahodim za
kratčinu od života i brzoću, kojom proleti. B.
Cuceri 284. Onomu koji hlep i brzoća je lijenja.
Poslov. dan. 91. — b) kao hitost, hitnja, festi-
natio: Tri stvari dobar svjet ne daju vršiti: br-
zoća, srčnu bit i što god žuditi. N. Dimitrović 9.
Al istrača bane Bugarine od brzoće u košući tan-
koj. Nar. pjes. srem. 99.

BRZOGOVORKIÑA, f. mulier praeceps in di-
cendo, brza na govor. u naše vrijeme u pjesmi.
Progovori, ja l'ću se ženiti Kotorkiņom, brzo-
vorkiņom. Nar. pjes. vila 1867. 398. vidi brza
vorkiņa kod brz.

BRZÓHOD, m. brzak kukuruz. viđi kod brzak.
M. Pavlinović. zea mays praecox. Čas čes. muz.
1852. 2, 47. B. Šulek, im. 35.

BRZÓHODAC, brzóhoca, m. a) koji brzo hodi,
concitate ambulans. samo u rječnicima Belinu
(163a) i Stulićevu. — b) kukuruz, vidi brzohod.
Čas. čes muz. 1852. 2, 47. B. Šulek, im. 35.

BRZÓHODI, Brzóhôdâ, m. pl. selo u Srbiji u
okrugu požarevačkom. K. Jovanović, reč. 139.

BRZÓHODSKÎ, adj. što pripada selu Brzo-
hodima. Brzoodska opština. K. Jovanović, reč.
139.

BŘZOJEVIĆ, m. prezime. od imena Brzoje, koje
samo ne dolazi. isporedi Brz, Brzota. Brzojević
iz Rogoznice. A. Kačić, kor. 452.

BRZÓKOŃĪK, m. eques levis armaturae, od
prošloga vijeka. Hoti da se brzokońici na nikol-
liko dana nađu pod Svetigradom. A. Kačić, razg.
99. Dok ja tamo dođem, a brzokońici sve popali.
M. Nenadović, mem. 64.

BRZÓKUHA, f. lonac u kom se na malom
ognu brzo kuha, authepsa. samo u Jambrešićevu
rječniku.

BRZOLÁDÁR, brzolaďára, m. nauta navis ac-
tuariae, laďar na brzoj laďi. u jednoga pisca
prošloga vijeka. Poslao je šest brzolaďara. A. Ka-
nižlić, kam. 107.

BŘZOLIJEK, m. lijek koji brzo liječi. I do-
nese lika brzolika. M. Pavlinović iz neke narodne
pjesme.

BRZÓLOV, adj. citus venator (canis). u naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Pred
hína su rti brzolovi. Nar. pjes. vuk. rječ. 43a.

BRZOLOVAC

697

BU

BRZOLÓVAC, brzolóvca, m. citus venator. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. U něga su rti brzolovei. Nar. pjes. vuk. rječ. 43a. Ovase pjesma počine kako je neki čovjek posijao bob više kuće na dolac, pa se navranila brzolovac. Vuk, pjes. here. 280. Te iščerah brzolovaca iz bopca. Nar. pjes. vuk. here. 289. Navrani se brzolovac na bobac. V. Vrčević, igre 31.

1. BRZÓNOG, adj. celer pedibus. u rjećnicima Belinu (563a), Ijelostjenčeru, Jambrešićevu i Stulićevu.

2. BRZÓNOG, m. dromius Bon. J. Šloser, kor. 5.

BRZÓNOŽAC, brzonošca, m. celer pedibus. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i ,brzonožka' i, brzonožan' i, brzonožiti' expeditum esse ad ambulandum. sve nepouzdano.

B'RZOŇA, m. brz čovjek ili živinče. samo u zagoneci o misu: Nas brzoňa tuđu proju krade. Nar. zag. nov. 131.

BRZOPÁLANAČKÍ, adj. što pripada Brzoj Palanci. Vuk, rječ. 43a. U srezu brzopalanačkom. K. Jovanović, reč. 122.

BRZOPALÁNČANIN, m. čovjek iz Brze Planke. Vuk, rječ. 43a.

BRZÓPLET, m. 1. plot u hitni na brzu ruku opleten, sepis species tumultuariae. samo u Vukovu rječniku. isporedi brzoplotica. — 2. čovjek koji ne pazi šta radi nego sve na prečac, homo praeceps. samo u Vukovu rječniku.

BRZÓPLOTICA, f. vidi brzoplet pod 1. u jednoga pisca prošloga vijeka. Najprvo važo okolo one baše, gdi će čovik živu ogradu nahraniti, s kojem i prutom tanak i rijedak plot, kako ljudi imadu aded reći, brzoploticu, naplesti. I. Jablanci 180.

BŘZORÁST, m. kukuruz brzak. vidi kod brzak. u Hercegovini. N. Dučić.

BRZOREK, adj. koji brzo gorori ne misleći šta, pa rekne što rđavo, praecipiti lingua. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje se napomine da se gorori u Crnoj Gori). Svi čute i misle, a jedan brzorek zapita. Nar. prip. vrč. 144. Brzoreka žena. 212. Da je odveć rječit i brzorek V. Vrčević, igre 9.

BRZOREKA, m. homo lingua praecipiti. Brzoreka pun grijeha. Nar. posl. vuk. 29.

BRZÓROD, m. brzak kukuruz. vidi kod brzak. B. Šulek, im. 35.

BRZÓRODAN, brzórodna. adj. što brzo rod donosi, praecox. Brzorodna pšenica. Zemłak 1871. 2.

BRZÓRUK, adj. manu promptus, u koga su ruke brze na zlo. od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (458a) i Stulićevu. Negov je otac bio vrlo brzoruk na nejačicu. Pravdonoša 1851. br. 8.

BRZOSOK, m. ime mjesecu aprilu u jednom rukopisu, bliže nepoznatu. Aprili rekomyj i brzosok. Glasnik 21, 20.

BŘZOST, břzosti, f. celeritas, brzina, brzoća, od xvi vijeka, između rječnika u Belinu (brzos, celeritas 183b, festinatio 582a) i u Stulićevu. Čuditi se budu u brzosti. N. Rańina 209b. Filonove hrabrosti i brzosti počudi se. Aleksand. jag. starin. 3, 293. Koji biži na svu brzost. I. J. P. Ľučić, razg. 30. O da mi je tvoja snaga i brzost! D. Obradović, bas. 263.

BŘZOTA, m. ime muško. xiv vijeka. Glasnik 11. 12, 35. Glasnik 15, 298. Daničić 3, 562.

BRZÓTEČA, m. tachyporus Grav. J. Šloser, kor. 122.

BŘZOTIĆ, m. prezime po ocu Brzoti. xiv vijeka. Mon. serb. 59. Daničić 1, 80.

BRZÓTRK, adj. celeriter currens. u naše vrijeme. Da je bog dao među nama brzotrkamomka, da ga dostigne. Nar. prip. vrc. 175.

BRZOTVÓRAC, brzotvórca, m. qui aliquid celeriter facit. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i brzotvornost i brzotvoriti. sve nepouzdano.

BRZOVÁN, brzována, m. celer. Ake. se mijeňa u voc.: břzováne. a) u jednoj pjesmi pridjenceno pijetlu: Pjetlovane brzovane! Nar. pjes. vuk. živ. 10. — b) brzak kukuruz. vidi kod brzak. M. Pavlinović.

BŘZOVAT, adj. mjesto brz u jednoj pjesmi i iz ně u Vukovu rječniku. U něga su końi brzovati. Nar. pjes. vuk. rječ. 43a.

BRZOVIT, adj. vidi brz. u jednoga pisca prošloga vijeka. Priko brzovitih potoka prolazeći. A. Kanižlić, fran. 220. Trkom naglim i brzovitim idući. A. Kanižlić, uco. 443.

BŘZOVÓLNO, adv. extemplo, actutum, odmah. samo u Stulićevu rječniku. vrlo nepouzdano.

BRŽ, adv. vidi kod adj. brz pod 4, 5.

BŘŽÁK, adv. forte, vidi bržek kod adj. brz pod 4, 5. Bržak će doći (prije hoće nego ne će). M. Pavlinović.

BŘŽATI, břžám, impf. festinare. od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukovu (i ondje samo imperat. břžaj, břžajte, k čemu se dodaje da se gorori ,kad se ko zove kud na brzu ruku'). Bržaj sinu Aleksandre. Aleksand. jag. starin. 3, 266. Bržaj k mene, ako boga znades'. Nar. pjes. vuk. rječ. 43a. Bržaj brate, Kajović Demire! Nar. pjes. vuk. 4, 432. Bržaj Uso, kurtališi Usa! 4, 429. Bržaj, nosi knjigu babu mome. Nar. pjes. vuk. here. 76. Kupi svate, bržaj amo. 244. No bržajte, da ga izmaknete. Pjev. crn. 51. Bržaj, ako boga znaš, mrče. Nar. prip. vuk. 295. Bržaj pope! lijepe ti bogomoje! ako ga ozdraviš, na poklon ti sve što našega rđžiš. Nar. prip. vrč. 56.

BŘŽE, adv. vidi kod adj. brz.

BRŽEĆI, adj. vidi brzithi. u jednoga pisca prošloga vijeka, ali može biti pogreška, jer nema jamstva da je dobro štampano. Oskvrnat da se stavi dan bržeći ki se meće, a u crkvu se uteć' ne će. J. Kavašin 172.

BŘŽEK, adv. vidi kod adj. brz pod 4, 5.

1. BŘŽĚNE, n. incitatio. isporedi brziti. samo u Vukovu rječniku.

2. BŘŽĚNE, n. festinatio. isporedi brzjeti. samo u Belinu rječniku (,brzenje' festinatio 582a).

BRŽINA, f. vidi brzina. u jednoga pisca xvii vijeka. Većom bržinom imaš istjorati iz srca srčbu. M. Radnić 275.

BRŽOLA, f. assum, assum tenue. samo u Bjelostjenčevu rječniku. Postaće vidi kod bržolica.

BRŽOLICA, f. dem. bržola. samo u Bjelostijenčeru rječniku.

BRŽUN, m. vidi baršun. samo u Stulićevu rječniku (9b), gdje stojit da je iz Mikałina, ali ga u Mikałinu rječniku nema, nego je u němu baršun (koji vidi). tako je bržun rječ koja nema.

BU, glas kajim hoće koga da uplaše. između rječnika samo u Stulićevu. Baba korizma ... ide po varosi i -kace ispred kuća i viće: bu! bu! bu! Vuk, rječ. 9b. Za nima pristane sila djece koja više: bu djede! bu baba! Vuk, živ. 19. u zagoneci o ladi: Preko poja bam bu, u gorici plan plus, u vodici bam brc. Nar. zag. nov. 110. o če-

BUB

698

BUBAŃ

ładetu o kom se misli da ne zna m upłašiti koga povikavši bu, ni samo pokazati da mu što nije po vołj muknuši, a po tom i koje ništa ne zna: Ne umije ni bu, ni mu. Poslov dan. 76.

BUB, glasovi uzeti od riječi bubnuti, koji se izgovaraju kad se hoće da kaže kako je ko koga bubnuo. između rječnika samo u Bjelostjenčevu (u pridavku). Bub lup po mojem hrbu pojde. Bjelostjenac. Jabuku uzme i s hóme níega bub! u prsa. V. Bogišić, zbor. 228.

BUBA, f. bestiola, insectum. od XVII vijeka, između rječnika u Mikałinu, Belinu (124b), Bjelostjenčevu, Stuličevu i Vukoru, ali ne u svakom značenju, kako će se dałe vidjeti. — Akc. se mijenać u gen. pl.. bûbâ, a samo je i zadnji slog dug u gen. i instr. sing.: bûbê, bûbôm. — Kor. bab, nadimati se, napińati se, okruglu biti. korijenu je došlo ozad još n, koje mu se premjestilo iza a, te je glasio bamb. po tome je u postoj od staroga ą. — a) u opće. između rječnika u Bjelostjenčevu (gdje stoji da je isto što crv) i u Vukovu (gdje se tumači: bestiola molesta, ungeziefer). Ot buba. što se nahodi na hrastovu dršvetu kakono čašice i u nihł se nahode zršnca kakono papars, rastuci ihł i posipaj gdeno su bube. Starine 10, 94. Podije bog došće noći bubu, koja zgrze korin rečenoga bršłana. E. Pavić, ogled. 429. Smrdi kao buba. Nar. prep. vuk. 179. u tom smislu kao gadna buba kaže se i o čeladetu za pogrdu. I. Pavlović. — b) svilena ili sviona buba, bombyx. često se ona razumije i kad se ne kaže da je svilena. između rječnika u Mikałinu (31b), u Belinu (124b), i u Stuličevu, u sva tri bez riječi, svilena ili, sviona'. Kako sviona buba. V. Andriaši, put. 81. Već je vrime da se sime dili svilnih buba. J. S. Rełković, kuć. 199. Svilene bube kako se zatvore, dan deveti lepirom se stvore. 318. Od bube łepir, a od łepiwa buba. Poslov. dan. 87. Pepelom s česnice posipaju svinene bube. Vuk, živ. 6. Svilena buba, bombyx mori. G. Lazić 86. Buba snuje svoju bogatu svinulu predu. S. Ľubiša, prep. 7. — c) zlatna buba, scarabaeus auratus. G. Lazić 82. musca hispanica. Farm. 76. Nadu zlatne bube na trojičin dan na drvetu jasenu, zatvore ih u tikvu dok ne porckaju, posle ih istucaju i daju da pije (onaj koga je ujelo bocjesno pseto) u vodi ili rakiji. M. D. Milićević, živ. 2, 61. — d) buba mára, coccinella septempunctata. J. Pančić, zool. 259. isporedi mara, bábe (pod 2), baburica. — e) crna buba, blatta orientalis L. G. Lazić 83. K. Crnogorac, zool. 158. isporedi švaba. — f) majkska buba, meloš proscarabaeus L. K. Crnogorac, zool. 138. — g) glista koja se zametne u djetetu, a zove se i ojadelena. samo u Vukovu rječniku, gdje se tumači kako je stavfeno i dodaje da se govori u Risnu. — h) carcinoma, cancer, bolest koja se zove i živina. jamačno za to tako zemlja što se misli da se je zalegla buba. — i) kuga, čuma, pestis. samo u Mikałinu rječniku (31b) i iz níega u Stuličevu.

1. BUBAC, bûpca, m. ietus, udarac kojim tko koga bubne. samo u Stuličevu rječniku. isporedi bubnuti.

2. BUBAC, bûpca, m. hyp. bubreg, alt se govori za želudac za živadi. u Srbiji. isporedi bûbalo. Bubac od kokoži ženskom a od peveca muškom izvade i prebace preko kuće. M. D. Milićević, iz 2, 57. Pticde inaju vrlo jak želudac (buba). K. Crnogorac, zool. 78.

3. BUBAC, bûpca, m. đak koji uči na pamet, bûbâ, a slabo razumije. u Srbiji, u naše vrijeme. isporedi bûbalo. Ł. Kovačević.

4. BUBAC, Bupca, m. ime muško. xv vijeka. Spom. sr. 1, 95. Danićić 1, 85. postańem hyp. od Bubana.

BUBAČ, m. galla. isporedi šiška. u Hrvatskoj. M. Vaļavac. B. Šulek, im. 35.

BUBAČERAN, bubačerna, adj. pamučan, xylinus. od nov. grč. βαμβαχερινός. xv vijeka. Iždezi hartiju bubačernu. Starine 10, 108. isporedi bubačan.

BUBALICA, f. a) udarac kojim tko koga buba, ietus. u jednoga pisača prošloga vijeka, kao da je toga značeňa. Duh mi k'o se peče i k'o" ove dno tamnice trpi јute bubalice. J. Kavańin 394. — b) djetiňa igra u kojoj se buba u leła. samo u Vukovu rječniku s dodatkom da se govori u vajvodstvu. isporedi bubaļica.

1. BUBALO, m. a) koji buba u pravom smislu, udara u bubań, bubńar. samo u Vukovu rječniku. — b) đak koji uči na pamet, bûbâ, a slabo razumije. isporedi búbac. u naše vrijeme u Srbiji. Ł. Kovačević.

2. BUBALO, n. vidi bubreg. samo u Vukovu rječniku. isporedi búbac pod 2.

BUBAŁ, bûbła, m. vidi bubań. samo u jednoga pisača xvi vijeka. Kad počnu... bubł zvoniti i trubje medene. M. Vetranić 1, 86.

BUBAŁEVIĆ, m. vidi Bobaļevića, mjesto čega dolazi u jednom spomeniku xiv vijeka. Spom. sr. 2, 36. Danićić 1, 85.

BUBAŁICA, f. vidi bubalica pod b.: Skupłaju se (momci i djecajke) i to se zove: prelo, igralište, bubajica. u Banatu. V. Bogišić, zbor. 487.

BUBAN, m. a) něki pasuł u Hrvatskoj. B. Šulek, im. 35. — b) ime někim mjestima u Srbiji, kod kojih su i na kojima su livade, vinogradi itd.: u okrugu kragujevačkom: Livada u Bubanu. Sr. Nov. 1861. 363. Livada kod Bubana. 1868. 257. u okrugu crnoječkom: Vinograd kod Bubana. Sr. Nov. 1871. 118. 1875. 865. ima i izvor u Gruži (u kragujevačkom okrugu) koji se zove Buban. P. Đorđević. isporedi Eubanovac.

BUBANA, m. ime muško xvi vijeka. Mon. serb. 89. 42. Danićić 1, 85. Korijen kojega je bubań, u značenju zujati. isporedi Bubac.

BUBANIĆ, m. prezime, po ocu Bubani, xv vijeka. Mon. croat. 69.

BUBANIN, adj. što pripada Bubani. Mon. serb. 249. Danićić 1, 85.

BUBANOVAC, Bubanôveca, m. ime izvoru u Srbiji u šabačkom okrugu. Priča " Pocerini veli da je u selu Kuboru pod brdom Glavicom zatvoren izvor Bubanovac, pa je voda koja je nekad tu izvirala, probila u Mačvi, i to je, veli se, Zasavica. M. D. Milićević, srb. 419.

BUBAŃ, bûbha, m. tympanum. Akcenat ostaje bez promjene u svijem oblicima i u množini kad je bez -ev-: bûbni, u gen. pl. bivaju i oba zadnja sloga duga: bûbânâ; a kad ima u množini -ev, onda se mijenać: bûbnevi, tako i u ostalijem padežima, a u gen su i oba zadnja sloga duga: bûbńévâ. — Dolazi od xvi vijeka (vidi primjer M. Marulića) i u svijem rječnicima osim Danićevića. Korijen vidi budati. u je od starašoga ą. — Veličine može biti različne: po noj se i u Vukovu rječniku razlikuje: grosse türkische trommel, tympanum turcicum' i, trommel, tympanum, doboš', i za ovaj se drugi veli da se po zapadnijem krajevima zove bubań. — 1. u pravom smislu: a) u opće: Uzamši bubań u svoje ruke. M. Divković, bes. 76. Da planine prinosim u ļubavi ne uzimam, nisam drugo nego kako

BUBATI

700

BUBNUTI

bubah, u part. praet. act. II: búbao, u 3 pl. praes.
i u part. praes. s trećim slogom dugim: búbajů,
búbajůji; u ostalijem je oblicima svijem kao u
1 sing. praes. — Dolazi od xvi vijeka (vidi pri-
mjer B. Gradića), između rječnika u Mikałinu:
lupati, pulsare, percutere; u Belinu: verberare
(verbo basso e del volgo 132ᵇ), tympanizare (721ᵇ);
u Bjelostijenčevu: tundere, percutere, verberare
fortiter, allidere, tympanizare; u Jambrešićevu:
tundere, percutere; u Voltišijinu: trommeln; u
Stuličevu: pulsare, caedere, percutere, tympani-
zare; i u Vukovu: udarati u buban, pulsare tym-
panum. — Kor. bab, nadimati se, prnsnuti, pras-
kati, lupati, korijenu je došlo ozad n, koje mu
se premjestilo iza a, te je glasio bamb, tako je u
postalo od staroga ą. — 1. prelazno: udarati ili
lupati to da čuje glas kao od čega nadu-
vana, šupła. bubati može tko čełade ili bubanů ili
drugo što: Svi se svadaju, a vrazi i(h) žestoko
bubaju. L. Łubuški 48. Ostavu svojim imel
svoje po niki način za talambas, kojim bi stra-
sili neprijatele, isto ako bi ga dostojnim jezikom
udarali u bubali. F. Lastrić, test. 21. Nemač se
ćim pokriti, ni sebe ni žene, ni deteta kod sebe,
neg te žena bubala dok ti duša ispala, da bi čim,
neg nič čin, već držalom motičnim. Nar. pjes. vuk
1, 89. što o što: Koji zadavi misal nečistu u svomu
početku i udara je i buba u kamen. Turl. blago.
2, 159. — 2. nepreclazno: a) buba tko ili što u što.
po čemu, čim, čim u što: Zagrezli su viri ma-
linski, ni tekući po nić voda hviri u kolo bu-
bujć. P. Zoranić 57. Napuše kožu ovnovu, te
umze motku pa po koži počme bubati. Nar. prip.
bos. 1, 42. Bubajući onim bubněm. F. Lastrić,
test. 21. instr. s prijedl. s mjesto samoga instr.
Z nikim u zemłju bubahu, a nikoga želizom pro-
badahu. F. Glavinić, cvit 428. — b) buba ńetko,
ali bez i čega na čemu bi se vršilo što glagol znači,
a tada je bubati isto i udarati u buban. Bu-
bati na boj. Mikała 31ᵇ. Bubati da se skupe voj-
nici. 31ᵇ. Tko će diplit', nek jaradi čuva; što
tko bubať, nek svatove gluši. Osvet. 2, 129. —
c) bubań buba, daje od sebe glas kad to udara
u n: Bubań, ki bubaše. Đ. Baraković, vil. 254.
Trubłe vesele trubit utriše, a bubni bubati. B.
Krnarutić 30. Među to činahu bubne bubati J.
Banovac, pripov. 252. Suze roni Mijatovica buba,
kada bubań preko poše buba. Š. Stefanac 25.
Buba l' bubań Tuzle kapetana. Bos prij. 1, 38.
— d) pošledne se značene prenosi od bubna na
čełade, te je kao govoriti koje šta bez prilike, kao
i lupati. I. Pavlović. isporedi bubnuti. — e) u
istom daše prenesenom smislu o čaku, koji uči
na pamet, da može samo izust ogocoriti i ne
razumijući. u Srbiji u naše vrijeme. Ł. Kovačević.
isporedi bubac, bubalo. — 3. sa se: a) reflek-
sivno: značene kao pod 1: Kamenom se mnokrat
u prsi bubajući. B. Gradić, djev. 157. Bubajući
se u prsi porad skrušena. Turl. blago 2, 16. U
prsi od bolesti (šalosti) bubati se. I. J. P. Lučić,
razg. 28. — b) pasivno: aa) sa subjektom: raz-
glasivati se bubněm (isporedi naprijed pod 2, b.):
A na koži Stipinoj se buba još i sada ta nesrića
svuda. Nadod. 211. — bb) bez subjekta: značene
kao pod 1: Igra u kojoj se buba u leđa. Vuk,
rječ. 45ᵇ.

2. BUBATI, bubam, *impf. bołeti*. samo u dje-
tišem govoru. na Krku. Buba te glava, Marice?
I. Milčetić.

BUBICA, f. dem. buba. u naše vrijeme, između
rječnika samo u Vukovu. Akc. ostaje, samo su u
gen. pl. i oba zadna sloga duga: bůbicâ, a u
gen. i instr. sing. samo zadni: bůbicê, bůbicôm.

Ovde mora biti kaka bubica. Nar. prip. vuk. 104.
Ona bubica što žeti noću leti i svijetli. Vuk, živ.
66. — bubica mara (vidi kod buba): Govore de-
vojke bubici mari. Vuk, posl. 123. ona se zove i
šarena bubica. Vuk, rječ. 345ᵃ. — svijetla bu-
bica, lampyris noctiluca L. G. Lazić 83. *isporedi
krijesnica, svitalka, svitac, svijetniak. bez sumne
je to i zlatsnâ bûbica, za koju u Vukovu rječniku
(210ᵇ) stoji da se govori u Crnoj Gori i da je
isto i svijetnak, kod kojega se ne pomiše nikakva
bubica nego kod rječi svitac i krijesnica kaže se
da se zove i svijetnak. — kao što se svilenka buba
zove i samo buba (vidi kod buba), tako i bubica
u Risnu. Vuk, rječ. (u dodatku). u tom će smislu
biti: Radišna kao bubica. S. Łubiša, prič. 118.

BUBIČAN, bùbična, adj. bombycum. samo u
Stuličevu rječniku. rječ nepouzdana.

BUBIČIć, m. *prezime*. U poštenoj jednoj kući.
Bubičića ova biše. P. Knežević, pism. 83. *ispo-
redi* Bubac, Bubana.

1. BUBIĆ, m. a) *prezime*. prošloga vijeka. Sta-
rine 10, 38. J. Kavančin 94. *isporedi* Bubac, Bu-
bićev. — b) *selo* u Dalmaciji blizu Skradina.
Repert. 25.

2. BUBIĆ, m. lotus coniculatus L. u Istri. B.
Šulek, im. 35.

BUBIČEV, adj. što pripada čovjeku upo imenu
ili prezimenu Bubica. xiv vijeka. Bubištev zets.
Glasnik 15, 272. Daničić 3, 563. *isporedi* Bubac,
Bubana.

BUBIN, adj. bombycinus. *isporedi* buba. samo u rječnicima Belinu (124ᵇ) i Bjelostijenčevu.

BUBINA, f. augm. buba. u naše vrijeme, izme-
među rječnika samo u Vukovu. Akc. se mijenja u
gen. pl.: bûbînâ, a samo je i zadni slog dug u
gen. i instr. sing.: bûbinê, bûbinôm. Da ne bi
čovjek ne videći šta pije popio kaku bubinu.
Vuk, nar. pjes. 1, 150. Zvjeriše i bubine i ptice
nebeske. Vuk, djel. 10, 12. Posla na nić bubine,
da ih koju. Đ. Daničić, psal. 78, 45.

BUBITI, bûbîm, pf. *vidi* bubnuti. neprelazno:
sobom udariti padnuši. Ala bubi o zemłu! Ł.
Kovačević.

BUBK- *gledaj* bupk-.

BUBLA, f. massa. *isporedi* guka. od prošloga
vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Od ko-
rjena od kojega je bubań, bubati, bubreg. *ispo-
redi* boblija. Ova vičnost jest okrugla bubla. L.
Łubuški 55. Daruj nama, striko naša, oku brašna,
bublu masla. Vuk, živ. 65.

BUBLICA, f. *selo* u Srbiji između Kuršumlije
i Leškovca, blizu sela Statovca. sada pusto. Rat
148.

BUBLINKA, f. bulla aquae, klöbûk. samo u
Stuličevu rječniku. bez potvrde.

BUBNÚĆE, n. casus. *isporedi* bubnuti. samo u Stuličevu rječniku. rječ nepouzdana.

BUBNUTI, bûbnêm, pf. pulsare. — Akcenat
ostaje bez promijene, samo je i drugi slog dug u
2 i 3 sing. aor.: bûbnû, i u part. praet. act. 1:
bûbnûv, bûbnûvši, i part. praet. pass.: bûbnât.
— Dolazi od xvi vijeka (vidi primjer M. Maru-
tića), između rječnika u Mikałinu: udriti, percu-
reč 31ᵇ; u Belinu: percutere (554ᵃ), verberare
(132ᵇ), allidere (644ᵇ), ruere (156ᵇ); u Bjelosti-
jenčevu: tundere, percutere, verberare fortiter,
allidere; u Voltišijinu: niederschlagen; u Stu-
ličevu: cadere, tundere, concutere; u Vukovu:
pulsare. — *isporedi* búbati. — 1. prelazno: ud-
riti ili lupiti tako da se čuje glas kao od čega

BUBŇAK

701

BUBREG

naduvana, šupla. a) udariti koga tako: Malo
koji djava osta u paklu, koji me nije bubnuo.
M. Zoričić, zrc. 239. — b) baciti koga tako da
padnuški sobom udari kako je rečeno: Ufati je
po svionu pasu, pa je bubnu na mermer-kaldrmu,
razleti se na što uštrupaka. Nar. pjes. juk. 60.
— c) u prenesenom smislu: reći što best prilike,
ne promisliši (vidi bubati pod 2, d.) objekat je
samo ,što god‘ a misli se ono što se tako veće.
Na samo tek bubne po što što se tako veće. S. Vulović.
Bub-
nuti. I. Pavlović. — 2. neprelazno: a) udariti
ćim u što kao pod 1, a: Bubne pesnicom u vrata.
Nar. prip. vuk.² 212. — b) baciti kao pod 1, b,
a što bi bilo objekat ono stoji u instr.: Uzdvig-
nušvi bubnul jesi mnome. M. Alberti 323. —
c) padnuški sobom udariti kao pod 1, b: Gdi
negov bubne bat, ne znam reć stvar goru. Đ.
Baraković, vil. 68. Faraun će od iztoka jadno
bubnut iz visoka. J. Kavašin 215. Po što skine
slaninu i uprti na leda, pode gredom da se vrati
natriag, pa se nekako omakne, te padne na sred
kuće, de je spavao čovek sa ženom i s decom.
Kad ovaj bubne sa slaninom među niš, a čovek
skoči onako u mraku, pa stane vikati. Nar. prip.
vuk.² 300. Bubne u nega bala sijena. Magaz. 1868.
58. — d) od udarca dati od sebe glas kakav je
naprijed (vidi bubati pod 2, c). Sutil Grozoga
po trbuhu l ћnsu, trbuh bubnu s toga, šćap na
poli hrusnu. M. Marulić 254.

BÛBÑÂK, m. vidi bubań. prošloga vijeka u
jednoga pisca i u Belinu rječniku (buubngák't
amburello, crusma 721b). Čuje se glas bubňaka.
I. A. Nenadić, šamb. 16. S krme svijetnák odni-
ješe, dip e svire i bubňake. 24.

BÛBÑÂNE, n. tympani pulsatuo. u naše vri-
jeme, između rječnika u Stulićevu i Vukoru. Uči-
nio si od mene priču narodima, i postao sam
bubnańe među nima. Đ. Danićić, jov. 17, 6.

BÛBÑÂR, bubńára, m. tympanista. od xvii
vijeka, ali do našega vremena samo u rječnicima,
i to u Mikałinu, Belinu (721b), Bjelostijenčevu,
Jambrešičevu, Stuličevu, i Vukovu. — Akcenat
kaki je u gen. sing. taki ostaje i u ostalnim pa-
děžima, mijeňa se samo u voc.: bůbňáru (bůb-
náre), a u gen. pl. samo je zadni slog dug: bub-
nárá. — I bubnari bubneve baciše. Nar. pjes.
vuk. 4, 258. Hoće li biti kakva dobitka ili po-
klona, kao što se daje bubnarima. Vuk, nar. posl.
342. Turski bubnari u lijevoj ruci drže šipku,
pa kad bubań sprijed udare małicom onda ga i
ostrag šinu šipkom. 262.

BUBNARA, f. ime nćkom mjestu pod nivama i
livadama itd. u Srbiji u okrugu šabačkom. Zemła
nazvana Bubnara. Sr. Nov. 1872. 494.

BUBNÁRCI, Bůbňárač, m. pl. selo u Hr-
vatskoj u podžupaniji karlovačkoj. Schem. zagr.
1875. 99. Pregled 28. spomivi se od xvii vijeka:
W Bwnbarchyd. Mon. croat. 304.

BUBNÁREV, adj. tympanistae. samo u Vu-
kovu rječniku.

BUBNÁRICA, f. tympanistria. samo u rječni-
cima Bjelostijenčevu, Jambrešičevu, i Stuličevu.
isporedi bubańčica.

BUBNÁRIČ, m. dem. bubnar. samo u Stuličevu
rječniku, za koji će biti i načineno.

BUBNÁROV, adj. tympanistae. samo u Vu-
kovu rječniku. isporedi bubnarev.

BUBNÁTI, bůbňám, impf. pulsare tympanum,
sonare. — Akcenat se mijeňa u praes. 1 i 2 mn.:
bubňamo, bubnáte; aor. 2 i 3 jed. bůbňá; na
pvorv slogu bez promjene, a drugi je slog dug

osim praes. sing. još u cijelom imperf.: bůbňáh,
na cijelom imperat. bůbňáj, part. praet. act. 1: bůb-
náv, bůbňávši; tako treći slog u 3 pl. praes. bůb-
nájú, part. praes. bůbňajúci. — Dolazi od xvi
vijeka (vidi primjer M. Marulića), između rječ-
nika u Bjelostijenčevu, Stuličevu i Vukoru, ne u
sejema nima u srakom značenju (o čemu vidi dače).
— a) bubna čełade, kad udara u bubań. u tom
značenju u sea tri pomenuta rječnika. Prid kolom
bijući bubňahu nakari. M. Marulić 14. bůbňam
na poboj. Bjelostijenac 33a. — b) bubna bubań,
kad tko udara u n (vidi i kod bubań). u rječ-
niku nijednom. Bubni su bubnali. M. Marulić 58.
— c) u prenesenom smislu: bubnaju ťudi, t. j.
govore kaješta jaeno, rumorem differre. samo u
Vukovu rječniku.

BUBNEVATI, vidi bubniati. Poeme rukama
bubnevati u penjer kao u doboš. M. Pavlino-
vić, rad. 177.

BÛBÑEVİĆ, m. prezime Turčinu, jamačno po
mjestu Bubni, odakle je bio. Gde je slavno raz-
bio agu Bubnevića. M. Đ. Miličević, srb. 608.

BÛBÑÎ, adj. tympani. samo u Stulićevu rječ-
niku. riječ veoma nepouzdana.

BÛBÑIĆ, m. dem. bubań. Mali bubnić. Nar.
pjes. juk. 618 (ne u pjesmi). Bubnić za vezeņe,
sticktrommel. A. Hajdenak 53. akcenat može biti
i bůbnić, bubnića.

BUBNÍK, m. vidi bubnára. samo u Stulićevu
rječniku. riječ nepouzdana.

BÛBÑINA, f. augm. bubań. samo u Stulićevu
rječniku.

BUBOJ, m. ficara ranunculoides. B. Šulek, im.
35. isporedi bobol, s kojim je jednoga postaňa
na kraju je j mjesto |.

BÚBNO, m. reče se čovjeku za porugu. u Sr-
biji. P. Đorđević.

BUBÓLICA, f. pustula, puhvica, bubułica. samo u Mikałinu rječniku (528a). Od korijena od kogega je i bubułica.

BUBORAK, bůbórka, m. něka riba u Srbiji.
J. Pančić, ribe 8.

BUBOTA, f. verberatio. samo u poslovici i iz
ně u Vukoru rječniku. Subota dačka bubota. Nar.
posl. vuk. 296. poslovica je postala od tuda što
je bio običaj u subotu biti dače u školu.

BUBOTAK, bůbotka, m. pugni ictus, udarac
kojim tko koga bubne. samo u Vukovu rječniku.
Akc. u gen. pl.. bůbotáká.

BUBOVNÍK, bubovníka, m. vidi bobovník. u
jednoga pisca našega vremena. Sve něke trave
vari i privija: omana, šleza, bubovnika. S. Łu-
biša, prip. 91.

BUBÓŽDER, m. životiňa koja bube ždere. Bu-
božderi, insectivora. J. Pančić, zool. 181.

BUBRECATI, bubrecam, impf. resonare. samo
u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BUBREG, m. ren. od xvi vijeka i u svijem
rječnicima osim Vrančićeva i Daničićeva. — Ak-
cenat se mijeňa u gen. pl.: bůbrégá. — U jed-
noga pisca xvi vijeka nalazi se naštampano xvii
vijeka u nom. sing. sa k na kraju: bubrek (vidi
u primjeru M. Držića). tako i u Jambrešičevu.
rječniku ne samo u tom padežu, nego i u nom.
pl.: bubreki (859b). — e je u istočnom i južnom
govoru od staroga é, mjesto čega je u zapadnom i;
a u je od staroga ą. — Korijen vidi kod bubati.
značene mu je u ovoj riječi naduti se, nadutu
biti. isporedi bubań, buba, bubla. — a) u pra-
vom smislu: Vršbu bubrega. Starine 10, 95. Viđu

BUBREG

702

BUCAT

te u goju, pokojno gdi stojiš, jak bubrek u loju,
gdi se l'jepo toviš. M. Držić 65. Meso voluje i
kozje tousto koje bude, da se nima dražje od or-
laka prodavati i oni ki bikare, da nimaju bubri-
gov okidatid. Stat. poł. ark. 5. 306. Ispitav sra-
ki i bubrige. M. Alberti 261. Ugasu u tebi i u bu-
brizi tvoji vlagu bludnosti. L. Terzić 260. Maže
nemoćnika ... na bedre ili bubrige. 13. Spletniva
do budrega. E. Pavić, ogled. 406. Biti će pravед-
nost pojas leda negovijeh i vjera okrug negovijeh
bubrega. Živ. is. 9. Dobro mu je k'o bubregu u
loju. Poslov. dan. 18. Plije k'o bubreg u loju. 96.
Odbi mi, majko, nogam' bubrege. Nar. posl. vuk.
1. 297. Živi kao bubreg (kad se peće na uglevu). 240.
Ni od muhe bubreg (ne mogu ostaviti). Reće se
u pogodbi kad se što prodaje. 221. — b) strobilus,
šišarica omorikova. B. Šulek, im. 35.

BUBREGOBOLOVATI, bubregobolujem, imjef
renibus laborare. samo u Stulićevu rječniku, za
koji je i načinčno.

BÛBREGOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme.
Rat 248. isporedi Bubrešković.

BUBREK, vidi kod bubreg.

BÛBREŠČAC, bûbrešća, m. vidi bubreščić.
samo u Stulićevu rječniku (bubrežčac), gdje ima
i bubregčac. obao se svijem nepozdano.

BÛBREŠČIĆ, m. dem. bubrežak. samo u rječ-
nicima Stulićevu (bubrežčić, osim kojega ima i
zlo načinjen bubregčić i u Vukovu. isporedi bu-
bržić. Akc. u gen. pl.: bûbreščićâ.

BÛBREŠKÎ, adj. renalis. samo u Jambrešćevu
rječniku (859b gdje glasa, 'bubrečki' prema bubrek,
koji vidi kod bubreg).

BÛBREŠKOVIĆ, m. prezime. prije našega vremena. Bubrešković. S. Novaković, pom. 46. isporedi Bubregović.

BÛBREŽAC, bûbrešća, m. hyp. bubreg. samo u Stulićevu rječniku. rječe nepozdana.

BÛBREŽAK, bûbreška, m. dem. bubreg. sada
se govori kao bubreg, kao da nije dem. Dolazi
od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukovu.
Akc. u gen. pl.: bûbrežâkâ. — Bih se zalognuo
tobom kao bubreškom od kvartjorića od mlijeka.
M. Držić 406. tako se sada zove gdje gdje i že-
ludac u živadi. isporedi bubac. Bubac od koški
... pregabe preko kuće. Gde padne tu ga boni
( od želuća) zakopa, nikad više ne jede bubrezak
i ne će ga, vele, boleti. M. Đ. Milićević, živ. 2, 57.

BÛBREŽAN, bûbrežna, adj. renalis. samo u Stulićevu rječniku. isporedi bubreški.

BÛBREŽIĆ, m. dem. bubreg. u rječnicima Mi-
kałinu (31a), Belinu (630b), Bjelostijenčevi u Stu-
lićevu. isporedi bubreščić. Akc. a gen. pl.: bû-
bržića.

BÛBREŽNÂCI, bûbrežnâkâ, m. pl. caro renum,
meso okò bubrêgã. samo u Yukoru rječniku. u
množini se govori za to što su dvije strane: na
jednoj jedan bubreg a na drugoj drugi; a za
jednu stranu jamačno bi se reklo bubrežnãk.

BÛBREŽNÂK, m. vidi kod bubrežnaci.

BÛBÛŁ, bubúła, m. lapillus, obao kamen, ob-
lutak. a naše vrijeme, između rječnika samo u
Vukovu (gdje se dodaje da se govori oko Budve).
— Od korijena od kojega je bubreg. Navalisiše
psovati i u mene bubułima. Pravdonoša 1852. 8.

BUBÛLICA, f. pustula, grumus, nodulus, pruni
species. u naše vrijeme, između rječnika u Stuli-
cevu (samo u drugom značenju) i u Vukovu (samo
u prvom značenju). Akcenat ostaje, samo su u gen.

pl. i oba zadnja sloga duga: bubûłćâ, a u gen.
i instr. sing. samo zadni: bubûlicê, bubuliçom.
— Od korijena od kojega je bubreg i bubul.
— a) pustula, čibułica, bubolicam, puhvica. između
rječnika samo u Vukovu. isporedi bubolica. Čo-
vjek u kojega bi na koži bio otok ili krasta ili
bubulletica. Đ. Daničić, 3moj. 13. 2. — b) grumus,
humka, gomila zemle. samo u Stulićevu rječniku.
— c) mali čvor što se i na predi nađe. L. Zore.
— d) něka sitna okrugla šliva. B. Šulek, im. 784.

BUBÛLIĆICA, f. dem. bubulića u značenju koje
joj je pod b. samo u Stulićevu rječniku.

BUBUN, m. prezime. u naše vrijeme. u Srbiji.
Rat 371. biće rumunsko od živ. buba, krasta,
kao krustar, ospičav.

BÛBÛŠINAC, Bûbûšinca, m. selo u Srbiji u
okrugu požarevačkom. K. Jovanović, reč. 138. is-
poredi Bubušinci, koje će biti pravije.

BÛBÛŠINAČKÎ, adj. što pripada selu Bubu-
sinču. Bubušinačka opština. K. Jovanović, reč.
138.

BÛBÛŠÎNCI, Bûbûšinâc, m. pl. vidi Bubu-
sinac. Iz Bubušinaca. Vuk, živ. 17.

BÛC, m. drvo kojim ribari udaraju po vodi
da se riba plaši i bježi u mrežu, lov ribarski
s šum, motka kakca god. Od prošloga vijeka, iz-
među rječnika u Belinu (132b), Bjelostijenčevu
i Stulićevu, ali nije u svakom svako značene (o
cemu vidi daše). — Postańem od bucati. — a) re-
čeno ribarsko oruđe, clava piscatoria ad pisces
exagitandos. samo u rječnicima Belinu (132b) i
Stulićevu. isporedi pobuk, bucalo. — b) lov ri-
barski s tijem oruđem. Poči na buc. L. Zore, rib.
44. — c) motka kakca god, pertica. samo u Bj-
lostijenčevu rječniku, u koji može biti da je uzeto
iz Belina rječnika, pa stavłeno samo to općenito
značene.

BÛCA, f. vas aquarium ligneum. drven sud u
kom se nosi voda, upravo žban, od malijeh
duga, malo plosan, dugušlastijeh dana, su dvije
jame na dnu koje je obrnuto gore: na jednu se
uleva voda, i ona je na srijedi, a na drugu,
koja je na kraju uza same duge, pije se ili toći.
— Akc. se mijena u gen. pl.: bûćâ. — Postańa
kojega je i bôca. — Gavori se u Srbiji. S. Nova-
vović. Ł. Kovačević. M. Kovačević. M. Đurović.
I. Pavlović.

BUCAKOVIĆ, m. selo u Bosni u okrugu sara-
jevskom. Statist. 16.

1. BÚCALO, n. drveno zrvo navruto na pa-
licu kojim se plaše gavuni kad se love. L. Zore,
rib. 44. Od bucati. isporedi buc.

2. BÚCALO, n. vas ligneum butyro conficiendo,
stâp, bučka. u Srbiji. Ł. Kovačević. — Od bucati.

BUCAŇ, m. strix bubo, jejina. Slovinac 1880.
30. isporedi bočań.

BÚCÂNE, n. a) exagitatio aquae clava pisca-
toria. u Stulićevu rječniku. — b) laceratio. u Vu-
kovu rječniku. isporedi bucati.

1. BUCAT, m. lagena, sud za vodu i za vino.
od xv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu.
Postańa kojega je bôca i buca. Bucats jedanı
serpentini naprašenl zlatom. Mon. serb. 498. Da
uzme oni bucat (koji je naprijed navzan buklija).
Zbor. 60. Ako vidiš (u snu) bucat kon sebe, toj
prilikuje privarenje. 135b. Vinca im rujnoga pun
bucat nalijte. M. Vetranić 2, 252. — sada je u
Dalmaciji što i žban ili buca, koju vidi. M. Pav-
linović.

2. BÛCÂT, m. něka riba morska. L. Zore, rib.

BUCAT

703

BUČAŇE

20. M. Pavlinović, tetraodon lona. Čas. čes. muz. 1854. 183. od tal. boca, također čeka riba.

3. BÚCAT, adj. salsus, slan. o vodi. samo u rječnicima Belinu (638b) i Stuličevu. isporedi bocatan, bučata. sve će troje biti od tal. boca, cijed. Akcenat se ne zna za cijelo.

BÚCATI, bûcâm, impf. mugire, crepitare, lacerare. — Akcenat kaki je u infinitiu taki je u cijelom aor.: bučah, u part. praet. act. II: bučao, u 3 pl. praes. i part. praes. s trećim slogom dugim: bučajû, bučajûći; u ostalijem u oblicima kao u 1 sing. praes. — Dolazi od XVI vijeka, između rječnika u Belinu (132b), Stuličevu i Vukovu, ali ne u sejema ņima u svakom značenju (o čemu vidi daće). — Postaćem dem. od bukati, koje vidi.

I. neprelazno. 1. mugire, kao i bukati. u naše vrijeme. Stanu bukati i rikati, razti i revati. Magaz. 1867. 61. — 2. drvetom koje se zove buc i pobuk udarati po vodi loveći ribu, kao buku činiti udarajući, clava piscatoria aquam exaglitare, u tom značenju dolazi od XVI vijeka, između rječnika u Belinu (132b) i Stuličevu. Kud je ribam črida, pobukom bucajuć. P. Hektorović 5. Dovede sina za potribe, koji š nim prisede, da buca na ribe. 5. Bukati na gavune (hitati gavune). L. Zore, rib. 44.

II. prelazno. cijepati, derati, lacerare. cijepajući činiti da što bući, da puca. isporedi bukati, razbuciti, razbučiti. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Platno buca, te rane zavija. Nar. pjes. petr. žen. 317.

BÚCATI SE, bûcâm se, imp. catulire, subare. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Bjelostijenčevu (samo u jednom značenju). Postaćem od bukati. isporedi bukari se i buovan. — a) buca se kuča, catulire, kućici se, tjerati se. u Bjelostijenčevu rječniku. — b) buca se krmača, subare, bukari se. u Srbiji u Įeskovcu. M. Đurović.

BÚCATIĆ, m. dem. bucat, laguncula. Uzamši bucatić i bjake. Zbor. 58.

BÚCAVICA, f. mreža kojom se love gavuni, koja se po ņima zove i gavunara. isporedi buc i bukati, po čemu je i navzana, jer treba bukati, da bi gavuni isli u ņu. Bucavica je sa svijem uska okla, jer je gavun mala ribica. L. Zore, rib. 44.

BŪCI, Būkâ, m. pl. ime selima. isporedi buk. a) selo u Hrvatskoj blizu Bišća xv vijeka. Skupismo se v Bueih. Mon. croat. 130. — b) selo u Srbiji u kruševačkom okrugu. K. Jovanović, reč. 128. u ņemu ima i fekovita voda koja se tako zove. M. Đ. Milićević, srb. 709.

BÚCIĆ, m. prezime. vidi Pucić, mjesto kojega dolazi u jednom spomeniku xv vijeka. Nikiša Bucić. Mon. serb. 241. Daničić 1, 90.

BÚCIĆI, m. pl. selo u Bosni u okrugu travničkom. Statist. 65.

BUCIFAL, m. Bucephalus, prezime, xv vijeka, u Hrvatskoj. Žan sint Mateja Bucifala z Novoga. Mon. croat. 51. isporedi Bučifal.

BUCIKOKA, f. rhamnus infectoria L. B. Šulek, im. 35.

BUCINTOR, m. tul. bucintoro, lađa na kojaj se vozio dužd mletački kad je kaka svečanost bila. u jednoga pisca prošloga vijeka. Dužd mletački z galijama u bucintoru dođe prid cesara. S. Baderić, ukaz. 70.

BÚCIO, bûcejela, m. vidi búcalo, buc, pobuk. L. Zore, rib. 44.

BUCITIN, adj. vidi bučitin.

BÚCKAST, adj. bucculentus, krupan u licu, debelijeh obraza. samo u rječnicima Bjelostijenčevu i Jambresičevu (u oba buccatus). Postaćem od buko, koje vidi.

BUCKAT, adj. ime muško, XIII i XIV vijeka. bez sumne rumunsko. kao dem. od rum. buzat, usnat, od buza, usna. Buckat. Mon. serb. 12. Dančić 1, 90. Brats mu Buckats i Něnads. Glasnik II. 12, 49. Buckat, a sinš mu Bogdan, a brat mu Radoslav. 50.

BUCKATOVIĆ, m. prezime po ocu Buckatu. XIV vijeka. Krajislav Buckatović. Glasnik II. 12, 82

BÚCKO, m. bucculentus, samo u Bjelostijenčevu rječniku (buccatus). Od mać. buczkó, debeo a nizak. isporedi buckast.

BUCLIĆ, m. prezime, xv vijeka. Anton z Grizašan Bućić. Mon. croat. 123. može biti od rum. buzila, usnata. isporedi Buckat.

BÚMAST, adj. facie obesa. samo u Vukovu rječniku. Od mać. buszma, debelijeh obraza, koje je opet od rum. buza, usna.

BÚCOŇA, m. vidi bucov, s kojim je i postaňa jednoga. J. Pančić, ribe 99.

BUCOŇIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Schem. herec. 1873. 254.

BÚCOV, m. riba koja se zove i bucoňa. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (piscicili genus). alburnus mento Heck. Kn. J. Pančić, ribe 99. cyprinus cyprinorum, cyprinus rapax. K. Crnogorac, zool. 120. Od mać. bucó (streberbarsch).

BÚČOVAN, bûčovna, adj. subans. samo u Vukovu rječniku: bucovan n. p. nerast, kad se bukare krmače. 50b. Od bucati se.

1. BUČ, m. ime muško, XIII vijeka. Mon. serb.

12. Daničić 1, 90. isporedi Bučić.

2. BUČ, vidi kod Bučje.

BÚČA, f. lagena, cucurbita. od tal. boccia, sud za piće i lopta. Akcenat se mijena u gen. pl.: bučá. — a) sud za piće. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu, gdje stoji da se govori u Dubroveniku i da je staklen okrugao sud sa grlićem gore. u Dalmaciji je mjeđen sud kao pola bukare. M. Pavlinović. — b) tikca i bundeva zove se tako oko Zagrebu. dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu (cucurbita) i Voltišijinu (kurbi-s). Buča ili tikvaňa, cucurbita. Sloser-Vukot, flora 936. Žena je muža, za buču prodala. Jačke 247. pišu i buča. B. Sulek, im. 35.

BÚČÁK, Bučaka, m. voda u Grbju. u Vukovu rječniku, gdje se samo toliko kaže o ņoj. postaćem će biti od buče.

1. BÚČAN, būčna, adj. strepens. prošloga vijeka u jednoga pisca. Od buka, bučati. Bučna hvala svakolika. J. Kavaćin 325.

2. BÚČAN, m. može biti isto što i bočan, ciconia. na Krku majke plašeći zln djecu vele im da će ih bučan odnijeti. I. Miličetić.

3. BÚČAN, m. prezime. u naše vrijeme. Schem. segn. 1871. 96.

BÚČANSKĪ, adj. vidi bučjanski.

BÚČÂŇE, n. fremitus, strepitus. isporedi bučati. od XVII vijeka, između rječnika u Belinu: fremitus (330a), reboatio (615b); u Jambresičevu: boatus; u Stuličevu: bombus, murmur, fremitus;

BUČEVINA

705

BUČJE

2. BÚČINA, f. laserpitium trilobum L. B. Šulek, im. 36.

1. BÚČICA, f. selo u Hrvatskoj krajini banskoj. Schem. zagr. 1875. 187. Razdjeł. 22. pogreška: Bučići. Sem. prav. 1878. 70.

2. BÚČICA, f. dem. buca i buča. Akcenat se ne mijeňa, samo st i oba zadnja sloga duga u gen. pl.: bučića, a samo zadnji u gen. i instr. sing.: bučiče, bučićom. — a) mala buča. I. Ko-vovićevi. — b) mala buča, i to aa) sudić (vidi buča pod a.). između rječnika u Mikałunu (sudak od ulja 31a) i Stuličevu. Ne bi li ti mogao onu bučicu vina uzet sobom, koju no u varošu po-piješ, pak ju odniht ter popit s tvojom će|adju? J. Filipović 1, 44. — bb) tikrica, bundevica (cidi buča pod b.). samo u Bjelostijenčevu rječniku (buchicha').

BÚČIĆ, m. prezime i ime selima, postašem će biti od imena koje samo ne dolazi a moglo bi biti Buča, hyp. od Budimir. isporedi Buč. — 1. prez-ime, od xiv vijeka. Brajak Bučić. Glasnik II. 12, 27. 102. No ih stiže ... soko Bučić Luka. Pjev. crn. 325. D. Bučić. Sem. šib. 1875. 25. — 2. ime selima: a) selo u Srbiji u okrugu topliž-kom, srezu dobričkom. Sr. Nov. 1879. 176. Glasnik 49, 12. — b) selo u Bosni u okrugu sarajevskom. Statist. 18. isporedi Bučić pod 2.

1. BÚČIĆI, bučića, m. pl. pulli indici, čućiri. samo u Vukovu rječniku. isporedi buče, budac.

2. BÚČIĆ, m. selo u Bosni u okrugu travničkom. Statist. 59. Schem. bos. 1864. 83. Schem. here. 1873. 184. isporedi Bučić.

BUČIFAL, m. Buecephalus. Na velikom koji Bučifali. Aleksand. starin. 3, 322. isporedi Bućifal.

BUČIJE, m. ime muško xiv vijeka. Glasnik II. 12, 59. 96.

BUČIK, m. selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 81.

BUČIN, m. selo negdje blizu Prilipa xiv vi-jeka, može biti isto kom je sada na karti ime za-pisano ,Buču'. Glasnik 11, 132. 13, 372. Daničić 1, 90.

1. BUČINA, f. ime zemlja|ama nivama vino-vogradima, livadama itd. u Srbiji: u okrugu kruševačkom: Livada u Bučini. Sr. Nov. 1872. 482. 4873. 347. u okrugu kragujeračkom: Zem|a u Bu-čini. 1873. 939. u okrugu cuprijskom: Livada.pod Bučinom. 1872. 729. u okrugu crno|riječkom: Niva u Bučini. 1873. 1122. u okrugu krajinskom: Vino-grad u Bučini. 1874. 287.

2. BUČINA, f. cucurbita lagenaria. L. B. Šulek, im. 36. vidi buča pod b.

BÚČINAC, Búčínca, m. selo u Srbiji u okrugu topližkom, srezu dobričkom. Sr. Nov. 1879. 176.

BUČINČIĆ, m. prezime xiv i xv vijeka u Dubrovniku. Mon. serb. 240. 491. Daničić 1, 98.

BUČINIĆ, m. prezime xv vijeka u Dubrovniku, ali će biti pogreška mjesto Vučinić. Mon. serb. 287. Daničić 1, 90.

BUČINOVIĆ, m. selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 95.

BUČIŠTA, n. pl. neko selo, koje se samo po imenu spomine prije našega vremena. S. Novaković, pom. 127.

BUČITI, bučim, impf. vidi bučati. Dolazi od xvi vijeka (vidi primjer M. Marulića), između rječnika u Vrančićevu (39. 108. u nemu nema bučati), u Mikałinu (u kom također nema bučati), u Belinu (129b. 712b), u Bjelostijenčevu,

I

Jambrešićevu, Voltišijunu (u kom bučati) i Stuličevu. Akcenat se ne za za cijelo: koji je stavjen, stavjen je za to što gotovo u svijeh pisaca staje dva slora za č. Gdjekoji primjeri u sadaš-nem vr. staršeni kod bučati onijeh pisaca koji će se odre|je spomenuti mogli bi ići i ovamo. — Postašićem od buča (strepitus). — 1. neprelazno: Zamani bi bučit. M. Marulić 55. Jedovita pun emera poce u sebi bučit. I. Ganduhić 539. More strašno bučiti će. I. Zanotti, priš. 22. Za mani vam istim bučih. J. Kavašin 565. More i rike strahovitim glasom bučice. J. Filipović 1, 142. J. Banovac, razg. 2. Da bi pristala (čena) bučiti za nima. Živ. is. 97. Svudara bučice rati. 137. Stidili bi se toliko bučiti suprot Žudiom. F. Lastrić, ned. 176. More će uzavriti i bučiti. A. Kanižić, bogo|ub. 33. A kad od'nud tako pijan dojde, on po kući već bučiti pojde. M. A. Rełković, sat. 72. Slijedi bučit i zavijat s takom trešnom u svemu tijelu, da odar pod nım i vas stan na okolo tresli su se. B. Cuceri 95. — 2. sa se, re-fleksirno, kao bučeci dizati se; samo u jednoga pisca prošloga vijeka. On talase tiši, ne da im se bučit. A. J. Knezović xxxii.

BUČITIN, adj. nekoga Bučite, koji se inače sam ne spomine. u jednom spomeniku xv vijeka. Na Cerovići, ki se zval Bučitin dvor (blizu Mordruša). Mon. croat. 84. u drugom prijepisu Bučitin. 84.

BUČIV, adj. resonans, reboans. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BÚČJANSKI, adj. što pripada selu Bučju. glasi i bučanski, a negda je glasilo bučijanski, kao što Buča glasi i Buča, negda Bučite (vidi kod Bučje). — a) sela Bučja (Buča) u Srbiji u okrugu kruševačkom. xiv vijeka: Crkovi bučijansku (bučiansku'). Glasnik 24, 281. pogreška će biti istoga vijeka u drugom spomeniku ,bučanska': Crkovi mati božija ,bučantska' s seli: Bučije, Okruglica. Glasnik 24, 274. — b) sela Bučja također u Srbiji u knčeševačkom okrugu: Opština bučanska. K. Jovanović, reč. 113. — c) sela Bučja također u Srbiji u okrugu crno-riječkom: Opština bučanska. K. Jovanović, reč. 165.

BÚČJE, n. coll. bukva i bukova mezgra i ime mjestima. Od xiv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (1, 90. 3, 565). završetak je —je negda glasio —čije; sada može i otpasti j iza č, kao i u drugim rječima. — 1. kao mnostro bukava, a tijem šuma bukova, bukvik, lucus fageus. isporedi bukavje, bukovje. u prvom primjeru može biti i ime mjestu na kom je taka šuma: Uzbi rbi preko posrědi bučija i posrědi lništi (išla je međa selu Komaranima blizu Dečana). Glasnik II. 12, 40. Mon. serb. 95. Daničić 1, 90. Balaban bučće kroz zeleno buče (odgonet|aj: čunak). Nar. zag. nov. 241. u tom se smislu zove Bučeje jedna šuma u selu Bega|ici u Srbiji. I. Stojanović. a Veliko Bučeje planina u selu Staparima u Srbiji u okrugu užičkom. I. Stojanović. takih mjesta koja se u tom smislu zovu Bučeje ima više: tako se jedno u selu Opatiji u današnoj podzupaniji jastrebarskoj u Hrvatskoj pomine xvi vijeka. Iminje ko ima v Opatiji v Buču. Mon. croat. 331. — 2. bukova mezgra, succus fagineus. M. Đ. Milićević. Zułj bučeje, te se nime hrani. Pjev. crn. 231. — 3. ime selima, po prvom značenju: a) selo blizu Prizrena xiv vijeka. Selo Bučeje. Glasnik 15, 281. Daničić 3, 565. — b) u sadašnoj Srbiji četiri sela: jedno u okrugu kruševačkom, koje se spomine od xiv vijeka: Ss seli: Bučije, Okruglica. Glasnik 24, 274. sada u mještana Buče.

45

BUČJI

706

BUČOGLAV

K. Jovanović, reč. 130. drugo u okrugu čačanskom: Buče. 172. treće u okrugu kneževačkom: Bučeje. 113. četverto u okrugu crnoriječkom: Bučeje. 165. — c) u Bosni u okrugu zvorničkom dva sela: jedno u kotaru brčanskom: Bučeje. Statist. S6. a drugo u kotaru srebrničkom: Bučeje. 95. — d) u Slavoniji tri sela: jedno u podžupaniji dakaoračkoj: Bučeje. Pregled 104. a drugo u podžupaniji pakračkoj, koje grijeskom pišu Buč. Schem. zagr. 1875. 50. Pregled 95. treće u slavonskoj krajin blizu Gradiške: Bučeje. Schem. zagr. 1875. 56. Razrjelj. 28. — e) u pjesmi neko mjesto u Rutinskoj: Uze meni pušku geverdana, koja bješe u Bučju kovata, u Bukrešu gradu okivata. Pjev. crn. 262.

BUČJI, adj. što pripada Bučju. XIV vijeka, a tada je glasilo bučij. Bučijim putemi, kako ispada Bučij puti. Glasnik IV. 12, 15. Mon. serb. 93. Daničić 1, 90.

BÚČKA, f. vas ligneum butyrym conficiendo, sud u kom se mlijemo razbija da se odvoji maslo, stáp, bučalo, bučka. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaja da se govori u Srbiji). — Korijena kojega je bučalo (istoga značena), bucati (derati), bukati (razmetati), razbučiti (razderati, raskinuti, rasporiti). vidi kod bucati.

BÚČKATI, bůčkám, impf. u stapju, koji se zove i bučka, razbijati mlijeko da se odvoji maslo. u Srbiji. Mleko se bučka obično noću po hladovini. M. Đ. Milićević, srb. 853. Sir od nebučkanog mleka. 855. po nekim krajevima u Srbiji i bučkati.

BÚČKÎ, adj. što pripada Bučju (Buču) u Srbiji u okrugu kneževačkom. Zabran u bučkom ključu. Sr. Nov. 1861. 762. Zabran u bučkom polju. 1874. 408.

BÚČKOVIĆ, n. pl. selo u Bosni u okrugu sařevskom. Statist. 16.

BUČMALA, f. jedan zaselak u Srbiji blizu Sokola zvao se tako dokle su Turci odne bili. K. Jovanović, reč. 88. riječ će biti složena turškim načinom: prva će pola buč biti okrženo buče, u druga je mahala, koju vidi.

BÚČNICA, f. ime slapu u Srbiji u Jadru kod Tršća. u Vukoru rječnika. nazrana će biti po bučanju.

BÚČOK, m. noctua, sova. samo u Vukoru rječnika (gdje se napomine da se govori na Korčuli). isporedi bukoč, s kojem će biti jedna riječ, samo joj glasovi premjčesteni.

BÚČOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme, od imena koje samo ne dolazi, a može biti Bučo hyp. od Budisav. Šem. srb. 1881. 62.

BÚČUČIĆ, un. dem. bučuk. Ł. Kovačević.

BÚČUK, m. žitna mjera kao šinik. turski bučuk, pola. u Srbiji. Ł. Kovačević.

BÚČUM, m. selo u Srbiji u okrugu kneževačkom. K. Jovanović, reč. 112. isporedi Bučumet.

BUČUMET, m. selo u Srbiji u okrugu topličkom, srezu jablančkom, sada pusto. Rat 148. Otaágb. 4, 556.

BÚČ, m. glomus crinium, kosa na glavi uzdigura i zamršena kao klupko, u naše vrijeme u Srbiji, u Bosni i u Srijemu. od tal. boccia, loptada isporedi buča, bući, bučiti se, buča. — Na maloj glavici imao je buć nečšljanke kose. M. Đ. Milićević, več. 299. „Buć mu kao da mu je izio vuk kozu na glavi“ (pa ostala kozlina), reče se kad je ko razbarušen. M. Ružičić. „Nosi pravi buć“

na glavi', reče se o ženskom koje visoko češla kosu. P. J. Marković.

1. BÚČA, m. prezime, koje dolazi od XIV vijeka. Mon. serb. 105. Daničić 1, 90. Ako car da, ali Buča ne da. Poslov. dan. 1. isporedi Bučić.

2. BÚČA, f. a) pila, globus, lopta, zrno (kao što je puščano). isporedi bōca pod 1. Buča bud' drvena, bud' gvozdena. J. Bogdanović. — b) curbita. vidi buča pod b. B. Šulek, im. 35. — Postaņem u oba značena od tal. boccia, kao i bōca, buča. isporedi buć.

3. BÚČA, f. fimbria, resa, kitica. u naše vrijeme u Srbiji. postaņa kojega je i buć. Podvezice s bučama. M. Đ. Milićević, let. već. 91.

BUČANIĆ, m. prezime, xv vijeka. Mon. serb. 275. Daničić 1, 91. pogrješka će biti u drugom spomeniku Bučaninn. Mon. serb. 273.

BUČANIN, vidi kod Bučanić.

BÚČATI SE, bůčám se, impf. globus ludere, kotrškati se bučama. vidi buča pod 2, a. J. Bogdanović.

BÚČAV, adj. čupav, neočešłane kose. isporedi buć. V. IIić.

BÚČÊNE, n. vidi srdeče. isporedi bučiti se. samo u Vukovu rječniku.

BÚČI, bůćá, m. pl. ludi genus, neka igra. samo u Vukovu rječniku s dodatkom da se govori u Risnu: igrati na buće. Vuk, rječ. 50a. biće isto što i buće. vidi buča pod 2, a.

BÚČIĆ, m. prezime, po ocu Buči, od XIV vijeka. Mon. serb. 150. Daničić 1, 91. Tu ga srete Bučiću Mališa. Nar. pjes. vuk. 4, 422. Bučić Luka i Pejović Drago. Ogled. sr. 209.

BÚČITI SE, bůčim se, impf. irasei, nadimati se od srdeče, nadutu biti srdeći se. samo u Vukovu rječniku. — Postaņem od buć, koji se po scom postaņu uzima kao nešto naduto, napeto.

1. BÚČKA, f. vidi buča. samo u Vukovu rječniku (s dodatkom da se govori u Srbiji). Postaņem od buča, kojoj je promiješeno č na č da bi bilo više nalik na bučati.

2. BÚČKA, f. ime žensko XVI vijeka. Za uzrok ne hěere Buče (‚Buchke‘). Mon. croat. 285.

BÚČKALO, m. drvo kojim ribari bučkaju po vodi te mame some na udici, pertica piscibus excitandis. samo u Vukovu rječniku. od bučkati. — isporedi bučalo, pobuk.

BÚČKÂNE, n. crepitus. isporedi bučkati. samo u Vukovu rječniku.

BÚČKATI, bůčkám, impf. lupati po vodi, crepitum dare. samo u Vukovu rječniku: Šta bučkaš po toj vodi? Vuk, rječ. 50a. Od maġ. bugyka, bučkalo, bugykázni, mutiti vodi nim.

BÚČKURIŠ, bučkuriša, pviće mutno od koječega sniješano, pokvareno koječim. P. J. Marković. isporedi bučuriš. Biće od maġ. bugyborékos, što se pjeni.

BÚČMA, f. usukano što. od tur. bökmek, sukati, presti. u naše vrijeme. Daj mi Jovo jednu litru zlata, da usučem bućmu oko vrata. Nar. pjes. petr. 1, 268. Spredni kraji zubuna... izvezeni svilenom bučmom. S. Łubiša, prič. 125.

BÚČNUTI, bčénem, pf. crepitum dare, dati glas kao voda kad se udari po naj. isporedi bučki, od čega je i postoalo. samo u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Pa ga baci u zindan-tavnicu, bućnu voda do svilena pasa. Nar. pjes. juk. 461.

BUČÓGLAV, adj. u koga je buć na glavi. u

BUDALAST

708

BUDALO

slipo i budalasto. 182. Ne osițate li se da su ugo-
vori, na koje vi često pristajete, mlogo ludi i
budalastiji? F. Lastrić, ned. 393. Se sliditi svoje
svisti ni suđa budalasta. 51. Nikoji laži tako bu-
dalaste iznose. A. Kanižlić, kam. 229. Razumi pi-
tači budalasto. N. Palikuća 31. Niti budalaste
raći reče protiva bogu. A. Kačić, korab. 58. Po
svojoj zloči i budalastoj pameti. M. Dobretić 417.
Budalasta žela. B. Leaković, gov. 10. Budalasta
snaga brzo maluše. Nar. posl. vuk. 30. — d) o
stvari', kad se misli kakvo djelo ili kad se kaže
kao nešto: Za što jest strar budalasta prošiti, što
se more ne dati s razlogom. P. Posilović, cvijet
77. — e) ,na budalastu kao adv. budalasto: Upa-
sti na budalastu u usta onogar lava. P. Posilović,
cvijet 23. — f) adv. budàlasto, stulte: Budalasto
sam sebi obećavaše mnoga godišta. M. Radnić
28b. Budalašto misleći oboriti ono pristoje. A.
Bačić 163. Što se kaje pijanac, za što je n pi-
janstvu budalasto kesu ispraznio. F. Lastrić, ned.
35. Kako niki budalasto misle. I. Jablanci 171.
Budalasto si učinio. A. Kačić, korab. 158. Bud-
lasto razasve sve bogastvo. I. J. P. Lučić, razg. 4.
Budalasto žele i zahtevaju. D. Obradović, bas. 36.
Budalasto gataju. J. Rajić, pouč, 2, 28b.

2. BUDALAST, *f. ludost. samo u Belinu rječniku* (487a).

BUDÀLASTO, adv. vidi kod budalast.

BUDÀLASTVO, n. vidi budalaština. samo u
jednoga pisca prošloga vijeka. Budalastvo. J. Ka-
vaņin 55.

BUDÀLÂŠ, budalaša, m. stultus homo aut
equs, lud čovjek ili kon. u naše vrijeme, iz-
među rječnika samo u Vukovu. a) o čovjeku: Od
Oraša budalaša Talu. Nar. pjes. juk. predgov.
24. Budalaš za čas je presjekao lipu. Nar. prip.
bos. 1, 135. — b) o końu: Od Oraša budalinu
Tala na kulašu końu budalašu. Nar. pjes. vuk.
3, 263.

BUDALAŠTAHAN, budalaštahna, adj. dem.
budalast. samo u Stulićevu rječniku, budalastja-
han', osim čega ima i ,budalastjašan'. oboje na-
čineno za rječnik.

BUDALAŠTINA, *f. stultitia, ludost. od XVII
vijeka, između rječnika u Belinu* (123b. 548b.
655a), *Stulićevu i Vukovu. Od budalast.* Po ne-
kim krajevima, gdje svako št glasi šć, dalazi tako
i u ovoj riječi. Akcenat ostaje, samo su u gen.
pl. još i oba zadaj sloga duga: budalaštînâ, a u
gen. i instr. sing. samo zadnî: budalaštînê, budala-
štinôm. — Velika bi bila budalašćina. I. Ančić,
vrat. 2, 4. 109. Budalaština jest činiti scjenu od
svijeta. M. Radnić 8. Koliko je velika budala-
stina! P. Posilović, nasl. 7b. Da jest mudrost
ovoga svijeta budalaština pri bogu. P. Posilović,
cvijet 14. Tko čeka fale od įdūri svitovnį, golema
je budalaština. S. Margitić, fala 150. Cinit budala-
štine. 144. Ti mu možeš bud'laštinu oprostiti.
J. Kavaņin 445. Budalaština pameti, koja u nikim
jest od porođena. A. Bačić 223. Mlađost u bu-
dalaštinah provedoše. J. Banovac, pred. 47. Uz-
dizat se u plemenitosti umrloj jest budalaština.
67. Spomene se onih dobara i veselja, koja je na
ovome svitu u budalaštine stratila. J. Banovac,
prip. 212. Bolest pameti jest budalaština. J. Ba-
novac, uboj. 26. Nije ufao u ispraznosti i budala-
štine lažlive. J. Filipović, prip. 1, 267. Nikim
zasliplenim čini se budalaština ovo virodافت. F.
Lastrić, svet. 78. Neka se fale svojom mudrinom;
doći će sat, kada će poznati svojoj budalaštinu.
F. Lastrić, ned. 188. Da su razlike budala i bu-
dalaštine. 186. Odrediše čudnovato dilo učiniti,

iz koga se posli poznade oholost i budalaština
niova. E. Pavić, ogled. 24. Kraľ isti scinio bi go-
vorene takovo za budalaštinu. A. Kanižlić, uzr.
36. Ah neharnosti! ah nespoznosti! pače, ah
slipočo i budalaštino živinska! Đ. Rapić 77. Mi
ludi niov život držamo budalaštinu. M. Zoričić,
osm. 87. Koja je najveća budalaština u čoviku? N.
Palikuća 29. Izgubivši svojom budalaštinom
sve države. A. Kačić, razgov. 52. Dakle je bu-
dalaština taki ugovor i činiti. M. Dobretić 506.
Moje budalaštine dale su mi na konac poznati
da sam slab i nerazuman. D. Obradović, živ. 8.
Kada bi tko u ovu budalaštinu upao da boga
zanika. I. Velikanović, upuć. 1, 10. Zaslipljeni od
ovake škodne budalaštine. I. J. P. Lučić, razg. 52.
U traženu budalaštine život provoditi. J. Rajić,
pouč. 1, 5. Ovima prilične budalaštine bi bjuvao.
M. A. Rełković, sabr. 56. Milosrde brez pravde
nije milosrde, nego budalaština. B. Leaković,
gov. 141. Budalaština je različna. Nar. posl. vuk.
30. Pravda i istina imaju samo po jedan put a
laž i budalaština imaju ih koliko ko hoće. Vuk-
pisma 29.

BUDALAŠTINICA, *f. dem. budalaština. u jednoga pisca prošloga vijeka.* Dičica... slide svoju budalaštinicu poskakujući od radosti. F. Lastrić, test. 179. Nasmija se naučitelj tolikoj priprostosti i budalaštinici. F. Lastrić, ned. 255.

BUDALAŠTVO, n. vidi budalaština. *samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.*

BUDÀLICA, *f. dem. budala. samo u rječnicima Belinu* (466a) *i Stulićevu.*

BUDÀLIĆ, m. prezime, XVII vijeka. od budala.
Fiano Budalić. Norini 75. Schem. bos. 1864. 98.

BUDÀLINA, *f. augm. budala. od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu* (448b, 654b), *Stulićevu i Vukovu, ali prošloga vijeka samo u Belinu rječniku.* Tamo bješće jedna budalina. Nar. pjes. vuk. 2, 371. Jedno bješe budalina Tale. 3, 111. Ugleda ga Tale budalina. 3, 185. Id' otole, jedna budalino! Pjev. crn. 161.

BUDALISÂÑE, n. vidi budałeňe. isporedi bu-
dalisati. samo u Vukovu rječniku.

BUDÀLISATI, budàlišem, *impf. vidi budaliiti.*
*samo u Vukovu rječniku.*

BUDÀLITI, budàlîm, *impf. vidi ludovati.* (st
xvii vijeka, između rječnika u Mikałiško (stup-
fiери), u Belinu (ineptire 655a), *Stulićevu* (hebe-
scere) i u Vukovu (stulte loqui). — Od budala.
— Tko začimle zle i nečiste misli u pameti, udi
počimle budaliiti. J. Banovac, pred. 15. Al ču se
paziti, ne ću budaliiti kao do sad. F. Lastrić, test.
187. Kako budaliiti poče *(Adam)*, sav razum iz-
gubivši i zapovid božju potlačivši, u sužanstvo
griha upade. Đ. Rapić 73. Ne budali, pobo Ra-
dovane. A. Kačić, razg. 2. Luđaci budališe sveto-
grdno. A. Kanižić, kam. 112. Ne budali, povika
Pavlija. M. A. Rełković, sat. 70. — *sada samo
kad tko govori misleći da je onako kako govori
a drugi mu hoće da kaže da nije onako, ali opet
riječ znači ludovati:* Ne budali, draga koeri moja.
Nar. pjes. vuk. 1, 251. Ne budali, moja stara
majko! 1, 468. Ne budali, lijepa devojko! 2, 44.
Ne budali, Krajeviću Marko! 2, 327. Ne budali,
dragi gospodaru. 3, 329. Ne budali, moja vjerna
slugo. 3, 330. Ne budali, kad budala nisi. 1, 461.
Ne budali, pobo Arapine! ja nijesam tebe pre-
vario. 3, 317. „Uzmi, Mato, koga tebi drago, da
ne rečes da je prijevara.‘ Govori mu ne jaki Ma-
tija: „ne budali, Kuno Hasan-ago! ja ne trebam
mača nijednoga‘. 3, 388.

BUDÁLO, n. vidi budala. u rječnicima Mika-

BUDALOST

709

BUDIMIR

łinu (nebulo, socors, iners), u Bjelostijenčevu,
Voltiġijinu i Stuličevu, ni u jednom osim Stuli-
čeva ne kaže se rod, a u Stuličevu je m. — osim
pomenutijeh rječnika dolazi samo u pjesmi ugar-
skih Hrvata: Ti si grubno budalo. Jačke 261.

BUDALOST, f. vidi budalaština, samo u rječ-
nicima Mikałinu, Belinu (123b), Bjelostijenčevu,
Jambrešićevu, Voltiġijinu i Stuličevu.

BUDÁĽĚNE, n. vidi ludovańe. isporedi budali-
ti. samo u Vukovu rječniku.

BUDAŁSKÎ, adj. vidi budłanski. a je umetnuto,
a iza d otpalo v. xvi vijeka. Od kneza budałskoga.
Starine 10, 37.

1. BŮDAN, m. ime muško. hyp. Budisav i Budimir. xiv vijeka. Glasnik II. 12, 23. 55. isporedi Budanović.

2. BŮDAN, búdna, adj. vigil. od prošloga vi-
jeka, između rječnika samo u Vukovu. akcenat
se mijeňa u složenijem oblicima: bůdní. — Kor-
jena kojača je buditi. Bogu, ki je u svjetih svojih
čudan, vijek pravedan, u vijek budan. J. Kava-
nář 314. Da ukaže koliko i kako imadu buditi i
budni biti. D. Rapić 111. Nit pravo počivam, nit
sam pravo budna. A. Kanižlić, rož. 32. Mudrost
budna oka. 94. Prinočiše budni one noči. A. Ka-
nižlić, kam. 526. Kad prvi san prospavaju, onda
su budni i bde do zore. M. A. Rełković, sabr. 41.
Moli se bogu što sam zaspala, a da sam budna
bila, ne bi ti dobio ni ti opanaka. Nar. prip.
vuk. 91. Ja spavam, aGRAE se moje budno. SP.
D.aničić, pjes. 5, 2. — Adv. budno: Budno pazi
da spreči tu sramotu. M. D. Milićević, let. več.
189.

3. BUDAN, m. magnarum fabarum genus. samo
u Stuličevu rječniku.

BUDANČEVIĆ, f. selo u Hrvatskoj u podžupaniji
bjelovarskoj. Schem. zagr. 1875. 156. Pre-
gled 82. isporedi Budan.

BUDANICA, f. selo u Slavoniji u podžupaniji
virovitičkoj. Pregled 110.

BŮDANOVIĆ, m. prezime, po ocu Budanu.
prošloga vijeka. Katarina hći vojvode Budanovića.
M. Kuhačević 42.

BUDAŇ, Búdňa, m. selo u Hercegovini u Pivi.
Statist. 110. V. Ľešević.

BUDAŠEVO, n. selo u Hrvatskoj u podžupani-
niji sisačkoj. Schem. zagr. 1875. 23. Pregled 138.

1. BÚDE, Bůdeta i Bůdete, m. ime muško, hyp. od Budislav i Budimir. xiv vijeka. samo u nom. Glasnik II. 12, 127. isporedi Budica.

2. BÚDE, f. hyp. budala. M. Pavlinović.

BUDELA, m. ime muško, xiv i xv vijeka, hyp. od Budislav i Budimir. Mon. serb. 219. Spom. sr. 1, 103. Daničić 1, 85.

BUDEŁ, m. dva sela u Bosni u okrugu bihač-
kom, kotaru klučkom: Gorni i Dońi Budeł. Sta-
tist. 48.

BUDENCI, Budenaca, m. pl. selo u Hrvatskoj u podžupaniji zagrebačkoj. Pregled 23. pišu ga i Budenec. Schem. zagr. 1875. 67.

BÚDI, riječ kojom se vabe budije: Búdi! búdi!
i búdi bútka! Į. Kovačević.

BŪDICA, m. ime muško, hyp. Budislav i Budimir. xiv vijeka. Glasnik II. 12, 52. 124.

BUDIĆINA, f. selo u hrvatskoj krajini blizu
Petriše. Schem. zagr. 1875. 132. Šem. prav. 1878.
72. Razdjeł. 22.

BÚDIĆ, m. a) prezime, od xiv vijeka. od imena
koje samo ne dolazi a bilo bi Buda, hyp. od Bu-

dislav i Budimir. Mon. serb. 123. Daničić 1, 86.
3, 564. Budiniru Budiću. I. Ivanišević 143. J.
Budić. Šem. zad. 1876. 51. — b) selo u Slavoniji
u podžupaniji pakračkoj. Pregled 95. bez samne
isto prezime uzeto i za ime selu.

BŪDIJA, f. gallina indica, ćura, ćurka, tuka,
misirka, pura, purka. samo u Vukovu rječniku.
isporedi budac. Akc. se mijeňa u gen. pl.: bů-
dijā, a samo je i zadnīi slog dug i gen. i instr.
sing.: bůdijē, bůdijom.

BŪDILAC, bůdioca, m. excitans. u rječniku
Stuličevu (budioć) i u jednoga pisca našega vre-
mena. Da bude budilac. M. Pavlinović, razl. spis.
59. Akc. u gen. pl.: bůdilācā.

BŪDILĪŠTE, n. ņeko mjesto blizu Prizrena
xiv vijeka. Međa.. otš Budilišta us potokb. Glas-
nik 15, 282. isto će mjesto biti i u pl.: Nad Bu-
dilišta. Glasnik 15, 271. Daničić 3, 563.

BŪDĪLNĪK, m. vidi budionik.

1. BŪDILO, n. suscitabulum. samo u rječni-
cima Mikałinu (510a), Belinu (252a), Bjelostijen-
čevu i Stuličevu. isporedi probudilo.

2. BŪDILO, m. ime muško, hyp. Budimir i
Budislav. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 17. 85. 100.

BŪDILOV, adj. što pripada Budilu. Na Bu-
dilova kućišta. Glasnik 15, 291. Daničić 3, 563.

BŪDILOVIĆ, m. prezime, po ocu Budilu. XIV
vijeka. Glasnik 15, 299. Daničić 3, 563.

BŪDILOVINA, f. selo u Srbiji u okrugu kru-
ševačkom. K. Jovanović, reč. 127.

1. BŪDÎM, m. ime mjestima. Akc. se mijeňa u
loc.. Budimu. Od korijena od kojega je i Budim-
koja vidi. — a) grad u Ugarskoj, lat. i maġ. Buda.
od xvi vijeka, između rječnika u Mikałinu,
Belinu, Stuličevu, Vukovu i Daničeviju. isporedi
Budin. U Budimu. Mon. serb. 547. Primi mu
Budinbi stolny grad. Łetop. šaf. 83. Ja Budim
tužan grad k nebesom klikuju. M. Vetranić 1, 52.
U Budim slavni grad. N. Dimitrović 99. S voj-
skom iz Budima sam se odpravi. I. Gundulić 383.
Tko ne vała u Budimu gradu, ni u Pešti badjavad
ne dadu pit i jesti. M. A. Rełković, sat. 1, 126. Otisla
se st'jena od Budima. Nar. pjes. vuk. 1, 404. Kuma
kumi od Budima krała. 2, 516. — b) dva sela u
Hrvatskoj: jedno u podžupaniji jastrebarskoj a
drugo u varaždinskoj. Schem. zagr. 1875. 98. 33.
Pregled 36, 48. ņima se akcenat ne zna za cijelo.

2. BUDIM, m. prezime u naše vrijeme, a nègda
po svoj prilici ime muško. postaņem može biti od
buditi. isporedi Budimović, Budimka (pod 2), Bu-
dimković. Stanimir Budim. D. Avramović, sv. gor.
260.

3. BUDIM, m. cacti species. B. Šulek, im. 36.

BUDIMAC, Budimca, m. čovjek iz Budima
grada u Ugarskoj. samo u Vukovu rječniku. is-
poredi Budimlija. Akc. se mijeňa u voc. sing..
Būdīmče, i u gen. pl.: Būdīmācā.

BUDIMAŁSKI, adj. što pripada Budimłi. od
xiii vijeka. Jepiskupi budimłskyj. Mon. serb.
60. Otš strany župy budimłskyje. Danilo 293.
Daničić 1, 85. isporedi budimłanski. — u pozni-
jim rukopisima grijęškom i budimski. Łetop. šaf.
saf. 54. župy budimškyje. Danilo 170. 293.

BUDIMCI, Bůdīmācā, m. pl. selo u Slavoniji u podžupaniji osječkoj. Šem. prav. 1878. 16. Pregled 100.

BUDIMILOVIĆ, m. prezime, xv vijeka. u jed-
nom spomeniku. biće pogrješka mjesto Budmilović.
isporedi Budmil. Spom. sr. 1, 141. Daničić 1, 85.

BŪDIMĪR, m. a) ime muško. od xiv vijeka.

BUDIMIRA

710

BUDIONIK

između rječnika u Vukoru i Daničićevu (1, 85. 3, 568). Korijen je projev poli (Budi) koji je i u buditi. Mon. serb. 97. Glašnik n. 12, 21. 50. Glasnik 15, 297. Budimira Budiću. I. Ivanišević 143. Krajeva je u Dalmaciji irvatskoj zemlj Budimir kraji sveti. A. Kačić, kor. 413. — b) sada se na- laze i kao prezime. Samet. herec. 1873. 254. — c) selo u Dalmaciji blizu Sinja, tako proizvano imenom čocjećinj. Repert. 1872. 28.

BUDIMIRA, f. ime žensko. prije našega vremena. S. Novaković, pom. 46.

1. BUDÎMKA, f. a) žensko čelade iz Budima grada u Ugarskoj. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. Rastavi ih Budimka. Nar. pjes. vuk. 1, 401. — b) bijela bundeva, koja se negdje zove peca, negdje misirača, negdje bugarka, negdje mačvanka. u Vukovu rječniku, gdje se do- daje da se govoriti u Bosni. onamo će biti došla od Budima ugarskoga i za to tako nazvana. — c) neka jabuka, koja se tako zove u Srbiji u užičkom okrugu. Vuk, rječ. 46b. B. Šulek, im. 36. biće i ona donesena od istoga Budima, i po nemu tako nazvana.

2. BUDÎMKA, f. a) ime žensko. u naše vrijeme i prije. isporedi muško ime Budim (pod 2), s kojim je jednoga postaňa. S. Novaković, pom. 46. Zem- łak 1871. 2. Sr. Nov. 1878. 18. — b) ime kraji. Ł. Kovačević. postaćem će biti jedno ime s prednim.

BUDÎMKOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. u Srbiji. Ł. Kovačević. od imena Budimko, koje samo nije u običaju a moglo je postati od muš- koga imena Budima (pod 2).

BUDÎMLIĆ, m. prezime, po ocu Budimliji. I je sažeto iji, mjesto čega pišu i ij. dolazi od xvri vijeka. Budimljic Mustafa. Starine 12. 2. Dordije Budimljic. Vuk, nar. pjes, 3, 570. — selo u Bosni Japra piše se sada i Budimlića, a to je u gen. Statist. 54. — pogrješka Budimljic. Nar. prip. mar. 26.

1. BUDÎMLIJA, m. vidi Budimac. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. od tur. Budinli. Kad se ženi Budimlija Jova. Nar. pjes. vuk. 2, 637. pogrješka Budimlja. Nar. pjes. mar. 6. 28.

2. BUDÎMLIJA, f. nekaka jabuka koja se zove i budimka. Vuk, rjeć. 46b. B. Šulek, im. 36. po- staňa kojega je i Budimlija (pod 1).

BUDÎMLA, f. ime mjestima. Od korijena od kojega je buditi, tako da je značenjem kao straža, stražište. a) mjesto na Limu između Plava i Bi- jeloga Poła, negda glavno mjesto župi koja se po noj zvala budimaška (vidi kod budimaški i šo- lica vladičanska s crkvom sv. Đurda, sada selo. spomiše se od xii vijeka. Prvoslav (brat Stefana Nemanje) sbzda crškov sv. Georgija ve Budimli. Łetop. šaf. 59. u Budiml 68. Četvrntago (vladiku postavi sv. Sava) u Budim(l) i v. hramě sv. Georgija. Łet. šaf. 59. u Budimli. 69. Među Plavom i Budimljom. Mon. serb. 95. Daničić 1, 85. — sada i u srednjem rodu BUDIMŁ. u Vukovu rječniku, gdje stoji da je blizu Sjenice kod vode Vape, po čemu bi bilo drugo mjesto, ali će biti isto. — b) selo u Bosni u okrugu sarajevskom, pogrješka: ,Budimlija'. Statist. 27.

BUDIMŁANSKI, adj. vidi budimaški. xvi vijeka. Mitropolitiu budimanskom. Starine 10, 265.

BUDÎMŁE, n. vidi Budimła. Jes Jelena na da- leko dala, čak daleko u Budimłe dala. Nar. pjes. vil. 1866. 833.

BUDÎMOV, adj. grada Budima u Ugarskoj. u jednoga pisca xvi vijeka. Budim smo izdali po-

ganom u ruke, Budimov plačni glas i tužba ne mala s raspom je vrhu nas od boga zgar pala. M. Vetranić 1, 58.

BUDIMOVIĆ, m. prezime, po ocu Budimu. Šem. prav. 1878. 49.

BUDÎMSKI, i budimski, adj. što pripada gradu Budim u Ugarskoj. od xvi vijeka, između rječnika u Vukoru i Daničićevu. Paša budimski. Łe- top. šaf. 84. Budimskoga paše. I. Gundulić 326. U jednomu saboru budimskomu. J. Filipoviću. I. 529. Krał budimski svoga ženi sina. M. A. Rełković, sat. 144. Taman dode od budimska vrata. Nar. pjes. vuk. 2, 56. Otkide se lada od budimskog grada. 1, 406. Poigrava pojem budimskijem. 2, 66. Da sakupi budimske devojke. 2, 52. Braćo moja, budimski trgovci! 2, 638. Plakala devojka za bu- dimskom ladom. 1, 406. Da mi dadeš sve budim- sko blago. 2, 598. Od onoga kraja budimskoga. 2, 362. Gleda nega budimska krajića. 2, 66. Uzap- tio državu budimsku. 3, 323. — vidi i kod bu- dimaški.

2. BUDÎN, m. ime mjestima. isporedi Budim (pod 1), s kojim je jednoga postaňa. a) vidi Bud- im pod 1, a; dolazi od xv vijeka, između rječ- nika u Bjelostijenčevu, Voltišjinu i Daničićevu. U Budinu. Spom. sr. 1, 175. Da je krał na Budi- ni. Mon. croat. 217. Ako ... Budina dostupiš na zdravju sa mnome. H. Lucić 241. Cesaru jesi Budin podložia. J. Radojević 10. Iz Budina voj- sko odpravi. J. Kavašin 234. — b) u hrvatskom primorju kod Bakra mjesto na kom je bio vino- grad xv i xvi vijeka. S vinogradom toga oltari ka je na Budini. Mon. croat. 64. Vinograd Budin pod Bakrom. 2S5. — c) neko mjesto u Slavoniji u požeškoj županiji. Arkiv 2, 340.

2. BUDÎN, m. ime muško xiii vijeka. Mon. serb. 12. Daničić 1, 86. od korijena od koga je buditi. isporedi Budim pod 2.

BUDINA, m. ime muško, xi vijeka, u spome- nicima latinski pisanim. F. Rački, doc. 165. 166. 171.

BUDÎNĆIĆ, m. vidi Budinić. Simon Budiničić. B. Kašić, rit. xvii.

BUDINIĆ, m. prezime, od xv vijeka. isporedi Budin pod 2. Dajko Budiništs. Glašnik 15, 272. Knižice popom Budinićem tomačene. Š. Budinić, ispr. 257. isti se je pisao i Budineo: Pop Šimun Budineo Zadranin. Š. Budinić, sum. 2. M. Budinić. Schem. rag. 1876. 62.

BUDÎNSKÎ, adj. vidi budimski. xvi vijeka. Kraja budinskoga. F. Glavinić, cvit 140. Paša budinske krajine. I. T. Mrnavić, osm. 57.

BUDINŠTAK, m. selo u Hrvatskoj u podžupa- niji varaždinskoj. mještani izgovaraju šć mjesto št: Budinšćak. Schem. zagr. 1875. 129. Pregled 47.

BUDINŠTINA, f. selo u Hrvatskoj u podžupa- niji zlatarskoj. mještani izgovaraju šć mjesto št: Budinšćina. Schem. zagr. 1875. 29. Pregled 60.

BUDÎN GRAD, m. vidi Budim pod 1, a. u jed- noga pisca xvi vijeka. Da mu se Budiń grad. B. Krnarutić 5.

BUDIÑAK, m. selo u hrvatskoj krajini ogu- linskoj. Razdje. 19.

BUDÎNÎ, adj. gallopavonis, čurji. isporedi bu- dija. samo u Vukovu rječniku: budiće jaje, bu- dina bolet.

BUDIONICA, f. mulier excitans. samo u Stu- lićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BUDIONÍK, m. a) koji budi, excitans. samo u Stulićevu rječniku (budilnik i budionik). — b) po

BUDIV

712

BUDROVCI

i jezik nemilos budeći. M. Držić 12. On sam po
vołj svojoj budi, podtiče i nagara napasti. Š. Bu-
dinić, ispr. 26. Zvijezde, sad kažete zrak milosni,
sad krijete nami svijeme, u srcijeh budeć tijeme
sad smijeh mili, sad plač rozni. I. Gundulić 21.
Sij omraze, zlobe budi. 480. Nova faňa većma
budi. 513. Domače ištu boje budit. I. Kanavelić,
iv. 9. Jed i omraze ako budi. 448. Njeki ovako,
njeki onako smrtni na ně čemer bude. A. VITALIĆ,
ost. 49. To u ņemu radost budi. V. Došen 115.
Sama ova míso ne budi li u tebi ņeko unutrne
radovańe? Misli kr. 89.

II. sa se: a) refleksivno: aa) značene kao na-
prijed pod 1: Trijebi je da bde nočnu tminu i
za onijeh se, ki spe, bude. I. Gundulić 482. Kad
se ļudi zorom bude. Đ. Palmotić, christ. 292. Vidi
gdje mu glava pada kroz udarac smrtni hudi, ter
otskače on čas tada i u strahu se temu budi. J.
Palmotić, dubr. 419. Kad se Mara budi, neka
mene ļubi. Nar. pjes. vuk. 1, 261. Nek miriše,
nek se često budi. 1, 451. — bb) kao naprijed pod
pod 2: A u krivca kada diram, diram za to, da
se budi, da mu rana ne audi. V. Došen 251.
— b) pasivno: kao naprijed pod 4: To ti se glas
budi duhovnoga reda. Đ. Baraković, vlid. 115. Meu
otcima sve se bude bogoslovni prigovori. J. Ka-
vaņin 375. Oni nemiri, kojijem se gasi ļubav bra-
tinska a bude i goje neprijatelstva. Đ. Mattei 322.

BUDIV, adj. qui excitari potest. samo u Stuli-
ćevu rječniku. rječ veoma nepozdana.

BUDIVŌJ, Būdivoja, m. ime muško. XIV vijeka.
Glasnik II. 12, 7. 52. u spomeniku latinski pisanu i
XIª vijeka. Mon. ep. zagr. 1, 111. sada bi gla-
silo Būdivoje. isporedi Budimir, Budislav.

BUDJETI, budim, impf. vidi bdjeti. samo u
jednoga pisca xvii vijeka na jednom mjestu, može
biti štamparskom griješkom. Sahrani nas kađa
bdimo, čuvaj nas kada spimo, da mi budemo bu-
djeti s Isukrstom. M. Divković, nauk 1640. 406.

BUDK- gledaj butk-.

BUDŁA, m. ime muško. XIV vijeka. Glasnik II.
12, 21. 89. može biti od Budislav i Budimir.

BUDŁANIN, čovjek iz Budve. između d i ł
ispalo je v. Akc. se mijeja u mn.: Būdlāni. U
naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
Kako bi Budłani na brdo izišli. Vuk, nar. pjes.
1, 188.

BUDŁANKA, f. žensko čelade iz Budve. isporedi Budjanin. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Pitale ga Budłanke devojke. Nar. pjes. vuk. 1, 413. Put čineći Budłanci devojej. 1, 50.

BUDŁANSKĪ, adj. što pripada Budvi, upravo
Budłanima, pa po nīma i noj. isporedi budalski
u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
Od kad sam se rodio od majke, n'jesam ješe
devojke vidio, što sam danas u kolo budłansko.
Nar. pjes. vuk. 1, 300. između d i ļ ispalo je v
(vidi kod Budłanin), a nalazi se i bez d: U bu-
łanskoga kneza. S. Łubiša, prič. 101. Bułansko
poje. 114. — neki griješkom pišu i d i v, koje se
između d i ļ izbacuje: Koł rijeke budvłanske.
Ogled. sr. 508.

BÜDMAN, m. prezime. u naše vrijeme. neġda
je bez samne bilo ime. prea mu je pola kao u
Budimir, a druga kao u Vukoman i Vukman,
koje vidi. Sem. srb. 1881. 300.

BÜDMIL, m. ime muško, XIV vijeka. Glasnik II.
12, 4. prva je pola kao u Budimir.

BÜDMILIĆI, m. pl. selo u Bosni u okrugu
sarajevskom. Statist. 10.

BÜDMĪR, m. a) ime muško. u jednoga pisca
prošloga vijeka. isporedi Budimir. Budmira ce-
tinskoga. J. Kavaņin 230. — b) dva sela: Veliki
i Mali Budmir u Barańi. Šem. prav. 1878. 39.

BUDNIĆ, m. prezime, XIV vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Mon. serb. 97. Glasnik II. 12, 53. 60. Na Budnića potok. Mon. serb. 198. može biti od ženskoga imena, koje je moglo biti Budna, hyp. od Budimira (kao Vidna).

BUDNO, adv. vidi kod budan.

BÜDOJE, m. ime muško, hyp. od Budislav,
Budimir. XIV vijeka. Glasnik II. 12, 23. 33. 49.
Glasnik 15, 297. Daničić 3, 564.

BÜDOJEVIĆ, m. prezime, po ocu Budoju XIV
vijeka. Glasnik II. 12, 18. 19. 20.

BUDOMERIĆI, m. selo u Hrvatskoj blizu To-
puskoga XVI vijeka. Sudac Kirin iz Budomerič.
Mon. croat. 237.

BUDOR, m. prezime. u naše vrijeme. Sem.
zagr. 1875. 259.

BÜDOŠ, Budoša, m. planina u Crnoj Gori iz-
među Nikšića i Pjesivaca. V. Łešević, Vuk, rječ.
47a. Od vrh Garča do tvrda Budoša. Ogled. sr.
44. A sve bježe uz Budoš planinu. 44.

BUDŐSI, Budóša, m. pl. selo u Hercegovini u
okrugu mostarskom. Statist. 106.

BUDOV, adj. što pripada čovjeku kome je moglo
ime biti Budo (isporedi Budović), to bi moglo biti,
ali je na mjestu nerazgovjetnu i jednom spome-
niku XIV vijeka, gdje se veli da je selu Kamijevu
išla međa „na dreňansku dolinu na vršinu zdbe
budova kusaka za gojičinu ņivu u baru‘. Mon.
serb. 199.

BUDOVAR, m. potok u Srijemu koji kod Ba-
novaca utječe u Dunavo a zove se i Balko. Regul.
sav. 206.

BUDOVIĆ, m. prezime, XIV vijeka. od imena
koje samo ne dolazi, a moglo bi biti Budo hyp.
od Budimir. Glasnik 24, 269. 270.

BUDOŽAL, m. selo u Bosni u okrugu sara-
jevskom. Statist. 26.

BÜDOŽEŁA, f. selo u Srbiji u okrugu užičkom.
K. Jovanović, reč. 152.

BÜDOŽEŁSKĪ, adj. što pripada selu Budožełi.
Budožełska reka. M. Đ. Milićević, srb. 580.

BUDOŽIG, m. neko mjesto XIII vijeka na jezeru
skadarskom kod sela Kruševice, kojoj je međa
išla „na Budozigł‘. Mon. serb. 26. Daničić 1, 86.

BUDRE, samo u poslovici: Šudre Budre Mi-
lica, kamo piple piplica? Poslov. dan. 125.

BUDREZI, Budrega, m. pl. vidi Budrizi.

BUDRIČIĆ, m. prezime. u jednoga pisca pro-
sloga vijeka. J. Kavaņin 330.

BUDRIJA, f. mjesto u Istri XIII vijeka. Go-
spodin Andrej z Budrije. Mon. croat. 40.

BUDRIZI, Budriga, m. pl. selo nedaleko od sa-
dašne srpske granice prema Kosovu na Moravi
Binči blizu Gniłana. pomine se od XIV vijeka.
Put, koj grede k Budrigom. Mon. serb. 264. u
isto vrijeme dolazi i sa e mjesto i: Selo Budrezi.
Mon. serb. 198. Daničić 1, 86.

BÜDROVAC, Büdrôveca, m. dva sela: jedno u
Hrvatskaj u podžupaniji bjelovarskoj, a drugo u
Stačniji u podžupaniji viroričkoj. Pregled 81.
109. Schem. zagr. 1875. 150. 155. isporedi Bu-
drovi.

BÜDRÖVCI, Büdrovácá, m. pl. dva sela: jedno
u Hrvatskoj u podžupaniji karlovačkoj. Schem.

BUDUĆI

713

BUGARIJA

zagr. 1875. 92. Pregled 26. a drugo u Slavoniji
u zadržupaniji dakovačkoj. Schem. diac. 1866. 54.
Pregled 104. isporedi Budrovac.

BUDUĆI, vidi kod biti (budem) pod II, 5, a i b.

BUDUĆNOST, budućnosti, f. tempus futurum.
U naše vrijeme. Mislile su o budućnosti. Nov. srb.
1834. 53. Za takoga nije budućnost. S. Ľubiša,
prip. 273. Akc. može biti i bůdućnóst.

BUDUJEVIĆI, m. pl. selo u Bosni u okrugu
sarajevskom, kotaru rogatičkom. Statist. 21. može
biti pogrješka mjesto Budojevići.

BUDULIĆ, m. prezime, xv i xvi vijeka. Mon.
croat. 103. 205

BUDULO, m. ime muško, xiii vijeka. u spom-
niku latinski pisanu. Mon. ep. zagr. 1, 164.

BŪDVA, f. grad i varošica na moru u Boci
kotorskoj. Od xv vijeka, između rječnika u Be-
linu (151a) i Vukoru. Selo više Budsve. Starine
10, 4. Soko leti preko Budve grada. Nar. pjes.
vuk. 1, 413.

BŪDVANIN, m. vidi Budjanin. od prošloga
vijeka, po talijanskom govoru. Pastrovići i Bud-
vani. J. Kavaņin 135. Bubić Budvanin. Dubrov.
1868. 152.

BŪDVANSKĪ, adj. vidi budļanski. u jednoga
pisca našega vremena. po talijanskom govoru.
Lade bdiju s pruda budvanskoga. Osvet. 2, 103.

1. BŪĐ, f. vidi buđa. samo u Vukovu rječniku.

2. BŪĐ, m. selo u Bosni u okrugu sarajevskom,
kotaru rogatičkom. Statist. 21.

BŪĐA, f. mucor, plijesan. isporedi buđ pod 1.
samo u Vukovu rječniku gdje se dodaje da može
biti da je malo može od pljesni. Postaćem će biti
od pers. buj, voņa, zadah, miris, smrad, bûiden,
voņati.

BŪĐANOVCI, Bûdanovâc, m. pl. selo u Sri-
jemu. Šem. prav. 1878. 12. Schem. diac. 1866. 76.
Pregled 119.

BŪĐARA, f. žabić, ranula. samo u Vukovu
rječniku (gdje se dodaje da se govori u Srijemu).
Može biti od tur. bögek, crv.

1. BŪĐATI, būdám, impf. mucescere, plesnivi-
viti se. u naše vrijeme. Hlob počeo već da buđa.
Ł. Kovačević. isporedi buđa.

2. BŪĐATI, būdám, impf. vidi buditi. samo u
Stulićevu rječniku, za koji će biti načineno gri-
ješkom od imperf. buđah, koji je gdje god našao
pisac.

BŪDAV, adj. mucidus, plesniv. samo u Vukovu
rječniku. isporedi buđa.

BŪDAVINA, f. augm. buđa. samo u Vukovu
rječniku sa značenjem koje je stavljeno.

BŪDAVITI, būdavîm, impf. mucescere, plesnivi-
viti se. isporedi būdati. u naše vrijeme. B. Mušicki.

BUĐEN, m. ime muško, xiv vijeka. Glasnik II.
12, 27. 58. Od imena koje samo ne dolazi a moglo
je biti Buđ, hyp. od Budimir i Budisav, kao Rađ
od Radosav. isporedi Buđevac.

BŪĐENE, n. excitatio. u rječnicima Stulićevu,
i Vukovu. u Mikaļinu, budenje'.

BUĐEVAC, Budevca, m. a) prezime, u naše
vrijeme. Sr. Nov. 1879. 1170. Rat 81. Šem. srb.
300. — b) neko mjesto u Bosni On je čuv'o na
Budevcu stražu. Nar. pjes. kras. 1, 208. — Po-
staviem od imena od kojega je i Buden.

BUGÀCÂNÈ, n. suctus. isporedi bugacati. samo
u Stulićevu rječniku.

BUGÀCATI, bugàcâm, impf. sugere, upijati.

o papiru koji propušta mastilo. samo u Stulićevu
rječniku. biće od tal. buca, rupa, bucare, bušiti,
prodirati, probijati, prolaziti, ulaziti.

BUGÁCAV, adj. bibulus. o papiru koji pro-
pušta mastilo. samo u Stulićevu rječniku. od bu-
gacati.

BŪGÂNCA, f. tal. buganza, pernio, rujba, va-
sica. samo u Mikaļinu rječniku. isporedi bohanei.

BŪGÂNČICA, f. dem. buganca. samo u Mika-
ļinu rječniku.

1. BŪGAR, m. vidi Bugarin. u rječnicima
Belinu (152b), Bjelostijenčevu (34b. gdje ima i Bul-
gar) i Jambrešićevu (1, 73b samo Bulgar) i kad
kad u narodnijem pjesmama i iz nih u Vukovu
rječniku. Te gledaju końa u Bugara. Nar. pjes.
vuk. 2, 140. Povali se među devojkama de s țoteo
końa od Bugara. 2, 143. — u jednoga pisca pro-
šloga vijeka u nekim padežima bez a između g i
r, kao da bi a bilo umetnuto: Bugre. J. Kava-
nin 244. Bugri 259. — pred drugim riječima na-
lazi se turskim načinom mjesto adj. bugarski:
A svrh svega Bugar-kabanicu. Nar. pjes. vuk.
2, 138. Skide s leđa Bugar-kabanicu. 2, 150. Bu-
gar-Morava pišu u naše vrijeme Moravu koja se
zove Binča Morava, koju vidi

2. BŪGAR, m. porcus, svińće. u naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukovu, gdje se dodaje
da se govori u Boci. Tamma postaja: može biti
od tal. boccalone, koji viče, ciči. isporedi bugariti
(zapijevati cviļeti). — Ubio sam bugara. Vuk,
rječ. 46a. U Boci svińe se zovu bugari, a jedno
bugar. Vuk, posl. xlvı. Vepar je odvje isto što i
prase, krmak, bugari, svină. V. Bogišić, zbor. 659.

BŪGARAC, Būgârca, m. vidi Bugarin. u jed-
noga pisca prošloga vijeka. To Bugarci biše.
Nadod. 168.

BUGÀRAÑA, f. lessus, zapijevaše. u naše vri-
jeme u Lici. postaņem od bugariti (zapijevati).
Čuje se u kući velika bugaraņa; vaļa da je neko
umrło. J. Bogdanić.

BŪGARČĂĐ, f. coll. juventus bulgarica. samo
u Vukovu rječniku.

BŪGÂRČE, būgârčeta, n. Bulgarus puer. u
naše vrijeme, između rječnika u Vukovu. Otkud
ideš mladano Bugarče? Nar. pjes. vuk. 2, 139.

BŪGÂRČICA, i Bugárčica, f. dem. Bugarka
(vidi Bugarka pod 1). samo u Vukovu rječniku.

BŪGÂRČIĆ, m. prezime, po materi Bugarci.
Šem. srb. 1881. 300.

1. RŪGARĒNĒ, n. mutatio in Bulgarum, obra-
ćaņe u Bugarina. isporedi bugariti pod 1. samo
u Vukovu rječniku.

2. BŪGARĒNĒ, n. a) nenia, zapijevaše. samo
u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se govori
u Hrvatskoj). — b) cantatio. prošloga vijeka u
jednoga pisca i u Belinu rječniku (cantatio 166b).
Kad razgledam uživaņa i u moje bugarene svi-
jetu ih predam na spaseņe. J. Kavaņin 493. —
isporedi bugariti (zapijevati).

1. BUGARIJA, f. zemłja bugarska. od prošloga
vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Kraji
glasoviti Bugarije J. Kavaņin 259. A on sjede
u zemlu bugarsku, i umiri zemlu Bugariju. Nar.
pjes. vuk. 2, 171. — po tuđim jezicima neki su
xv-xviii vijeka pisali Bulgarija: Obujamši Bul-
gariju. Mon. croat. 155. Bulgarija. P. B. Bakšić
vii. I. Ančić, ogled. 112. S. Badrić, ukaz. 16. A.
d. Kosta 1, 193.

2. BŪGARIJA, f. tur. bulgari, tambura, na-
zvana po Bugarima. u naše vrijeme. Bugarija,

BUGARŠTINA

716

BUŽATI SE

sasma je teško vjerovati da je bugarska mogla postati od narodnoga imena bugarskoga, nego će biti postaňa koje je kazano kod bugariti pod 2, a po tom se postaja može u kratko reći da je pjesma u kojoj se bugari, i isprva je bez sumne bila zapijevka (kao što je bugariti i danas zapijevati), pa je iz toga značenja sa svijem lako mogla prijeći u značenje naprijed rečeno. isporedi bugarshtina, bugarka, bugarkiha, bugarska pjesan, bugariti, bugarańa. - Mjesto što, koje je postalo od sk, dolazi i šć, kako se po nekim krajevima govorii u drugim rječiima. - Akcenat je i na drugom slogu stavlen za to što je u Belinu i Stuličevu rječniku zabiježeno da je drugi slog dug. - Način, ... kojim je Paskoj i Nikola svaki po sebi bugaršćicu bugario. P. Hektorović 49. Jere si i od druzih slišal bugaršće one, koje su moji ribari bugarili. 54. Mi i sve strane našega jezika drže i scine bugaršće za stvari istinne, a ne za lažne, kako su pripovisti nike i pisni mnoge. 55. Niko dite mladolito ... ja spivati jadovito, bugaršćicu peti sede. Đ. Baraković, vil. 195. Plokisara jah moliti bugaršćicu da mi reče, s kse sidećim suza steče, hoće l' mene oboliti. Obitam ti moju veru, pklisar mi reče tada, da š me slišat moć od jada. 195. Tako gredu zdol grori, kralestva se tim dosiju, bugaršće toj ne kriju. M. Gazarović 64. Narešeni i napravni pod oruzjem svijetlaju se a na poslu krajev spravni iz daleće klanišahu se; i na čas mu skladne u glase držec knebu s srецm lice svaka družba na po na se popijevahu bugarštice („bubarštice") I. Kanavelić, iv. 501.

BŪGĀRŠTINA, f. vidi bugarštica. u dva pisca
xvi i xvii vijeka i u Mikaļinu rječniku (gdje će
biti pogrješka, „bugarscina“ 32b). Recimo po jednu
... bugaršćinu srednu... da srbskim načinom.
P. Hektorović 17. Za što nisi sam od tvoga uma
koje godi bugaršćine i pisan izmislio i složio,
nego si pošal one stvari, ke i druzi umiju, po-
vidati? 54. Zdravice pijahu bugaršćine pojeć. B.
Krnutarić 26.

BUGDALIĆ, m. prezime, xv vijeka. Grguru
Bugdaliću. Mon. croat. 108.

BUGIJA, f. exhalatio major. samo u Vukovu
rječniku. od turskoga bug para.

1. BUGŁAR, m. manipulus, rukovet. samo u Bjelostijenčevu rječniku. od mać. buglya, naviłak, stog. isporedi bagła.

2. BUGŁAR, bułgara, m. bulla, kao srce od
złata ili čega drugoga što se nosi na prsima kao
hamajlija i taka zvjezdica i kolutić na pojasu.
samo u Bjelostijenčevu rječniku (1, 197b s dodat-
kom da je riječ ‚dalmatinska‘). Od mać. bogłár,
okovan kamen, kopča, petła.

BUGOJČIĆ, m. selo u Bosni u okrugu i ko-
travi travničkom. Statist. 59. isporedi Bugovejina.

BŪGOJEVINA, f. selo u Hercegovini kod Tre-
biha. N. Dučić. isporedi Bugov.

BŪGOJEVO SÉLO, n. selo u Hercegovini u
Zupcima. N. Dučić.

BŪGŌJNO, n. vidi Bogojno. Zemłop. bos. 27.
Schem. bosn. 1864. 50. Statist. 73.

BUGOR, m. neko mjesto koje se samo po imenu
spomiše prije našega vremena. S. Novaković, pom.
126.

BUGOV, adj. prezime, xiv vijeka. Otv Rajka
Bugova. Glasnik 24, 269. tamna postaňa: može
biti istoga korijena od kojega je Bigren. isporedi
Bugojčić, Bugovejina, Bugutović.

BUGOVINA, f. selo u Hercegovini u okrugu

mostarskom, kotaru trbišnom. Statist. 123. može
biti pogrješka mjesto Bugovejina, koju vidi.

BUGUTOVIĆ, m. prezime, xv vijeka. Juraj Busutović. Mon. croat. 73. isporedi Bugov.

BŪGVA, f. boops vulgaris Cuv., riba morska koja se zove i bukva. Čas čes. muz. 1854. 184. vidi bukva pod 2, s kojom je istoga postaňa.

BŪGA, f. talus, fustis. od tur. būgül, kocka, u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. — a) oko tri prsta dugačko i podebelo drvo, od prilike kao pokratak vrań, koje se tjera štapolvima u igri koja se zove krmača'. Vuk, rječ. 304. i u dodatku, gdje napomiše da se tako zove u Šumadiji. isto se drvo zove i krmača i guća. — b) batina u koje je na gorjem kraju čvor, kijača. u Vukovu rječniku, gdje se još dodaje da se tako zove u vjevođstvu. Vuče bužu za sobom. Nar. prip. vuk.² 212.

BUŽAČIĆ, m. dem. bućak. samo u Vukovu
rječniku.

BŪGĀK, buģāka. m. tur. buģak, ugao, kut, an-gulus. od xvii vijeka, između rječnika samo u Vukovu. glas se ģ pisaо slovima kojima su se pisali i č i ž i slovima gi, gy, ex, cz. — a) u pravom smislu: Stvari malovrsne stoje krashrivene u „bučacić“ od kuće. M. Radnić 370. Pobježi o krajevje i „bučake“ od pustiņe 422. Želiti će da ih proždre pakao i da ih sakrije u jedan svoj „bučak“. 557. Sad star stoji u „bužaku“. J. Kavaņin 157. Da je kuća božja kuća od molitve a ne „bučak“ hrsuzluka. E. Pavić, ogled. 595. Opaka poželeňa, koja su po „bučaci“ našega srca poskrivana. 185. Da sve moje bužake („bugiake“) ožistim. A. J. Knezović 82. Žena u jednom bužaku („bucxaku“) a dica u drugomu od glada uzduši. Đ. Rapić 263. U kutu ili ti bužaku („budyaku“) žudinske države. A Kanižlić, bogoјub. 257. Po bušacih hodajući govoraše. A. Kanižlić, kam. 778. Pure ... jaja ... u svakojake bužake („bucxake“) raznesu. I. Jablanci 152. Svitlost ne-gova zagleda u inesetni buġak („bucxak“) svakoga poła, brda i doline. M. A. Rełković, sat. 172. Glas yam zvoni nad svakim buġakom („buxcakom“). S. Stefanac 12. U svakomu buġaku („bucxaku“) varoša. A. Tomiković 238. Nikakav tajni „bužak“ ... ne može sakriti naše zloćinstvo. J. Rajić, pouć. I, 29b. Staro listje sa dubrotom digni i u buġak („bucxak“) na hrpu ga prigni. J. S. Rełković, kuć. 243. Otvori mu i treću komoru, u buġaku koža bivołača. Nar. pjes. vuk. 3, 438. Ima jedan u buġaku koń kao da je gubav, tako se čini, ali je on najbolji. Nar. prip. vuk. 27. — b) selo u Bosni u okrugu bałolučkom. Statist. 33. Schem. bos. 1864. 46. — c) inne mjestima pod livadama, nivama itd. u Srbiji: u okrugu vałevskom: Livada u Buġaku. Sr. Nov. 1868. 5. u okrugu kneževačkom: Niva u Buġaku. Sr. Nov. 1871. 180. u okrugu požarevačkom: Zemła u Buġaku. Sr. Nov. 1875. 516.

BUŽAKLIJA, m. ex tenebris jure consultus,
nem. winkeladvokat. u naše vrijeme u Srbji. I.
Pavlović.

BŪGÂN, buģana, m. vo iz Srbije. zove se tako
u Srijemu. isporedi bułga, s kojom je jednoga
postaňa. P. J. Marković.

BŪGÁNE, n. igraņe buže. isporedi buņāti se
samo u Vukovu rječniku (u dodatku).

BŪGAST, adj. peta visokih kao buġa. Nosi prepletene opanke, koji su mnogo lepši od onih bužastih varoških cipela. M. D. Miličević, več. 58.

BŪGATI SE, būgām se, šimpf. igrati se buže

BUĞUŁA

717

BUHINĪ

ili krmače. isporedi buġa. samo u Vukovu rječniku (u dodatku).

BŪGŪŁA, f. krava mala i malijeh roġova ali dobra. samo u Vukovu rječniku, postańem će biti od tur. buga, bik i bivo. isporedi buġan.

BŪHA, f. pulex. od xv vijeka, i u svijem rječnicima osim Danićićeva. Akcenat se mijča u voc. sing.: būho, u nom., acc. i voc. pl. bühbe, u gen. pl.: bühâ, a samo je i zadnii slog dug u gen. i instr. sing.: bühê, bühôm. — Bez h, kojega je po někim stranama nestalо, dolazi u někim pisaca xvii vijeka i u naše vrijeme u narodu; mjesto izgublenoga h umče se po někim krajevima v u naše vrijeme. — u je postalo od 1s i dolazi od XVI vijeka. — Kor. bhrus, mahati, vrjjeti se, skakati. isporedi brus, brisati, Busović. Ote blhь. Starine 10, 88 Priide kь něj gostija jeve bliha. Starine 2, 276. Ki nímaju buhu huđa utvrijenja zalizlu u uhu. M. Marulić 49. Svak, sa psi tko liježe, s buhami ustaje. N. Dimitrović 15. Stvor'mo ga buhome. M. Držić 57. Načeš što tko će od buha odpuđat. 127. Jedna buha kako te smeta! V. Andriāši, put. 312. Mogu se ploditi žabe, bue. A. Bačić 447. Karaju za zloče, kožijije su puni kao buha. F. Lastrić, ned. 302. Podnesi mirno ... ujid buha. P. Knežević, osm. 270. Da stoviči svako može uš il' vrlo taštu osmu. V. Došen 166. Lav s čampari razdri nozdrza da buš smakne. N. Palikića 7. Dołoče bve u vrime zime k čelam. 8. Ne pristaješ ištući smaknuti jednu buhu malahnu. A. Kačić, korab. 173. Opudati buhe. Bella 703b. Kad se draga svači i oblači i kad čera buve proz košuļu. Nar. pjes. vuk. 1, 437. Ne budi mi po kožuhu buha. 2, 354. Ko sa čini ka' da buhe traži. Pjev. crn. 210. Pa se psima liježe, pun buha ustaje. Nar. posl. vuk. 152. I u buhe žuč ima. 106. Ne će te ta bua ujesti (ne ćeš te sreče imati). 210. Vrći komu buhu u uši, stavit komu buhu u uho, dat mu misliti, injicere scrupulam alicui. Mikała 655b. 762a. Metnuti kome buhu u uho (kazati mu što da se uznemiri). Nar. posl. vuk. 178. — morska buha, cymothoa oestrium. J. Pančić, zool. 275. — vodena buva, daphnia pulex. K. Crnogorac, zool. 175. — od buva trava, matricaria chamomilla. G. Lazić 153. — cvet od buva, flores chamomillae vulgaris, prstenak, titrica. Farm. 98. — buha, něka sitna crna trešna oko Varaždina, gdje je kajkavski zor boha. M. Vajavac. B. Šulek, im. 36. — u djetinum igrama zove se buha najmałe dijete koje ne pripada ni jednoj strani nego igra sa svakom. — nalazi se i kao prezime, upravo nadimak mjesto prezimena: Jovan Buha. Sem. prav. 1878. 88.

BUHAC, buhca, m. 1. alapa, udarac šakom. na Krku. I. Milčetić. isporedi buhati (pod resu, bšiti). — 2. u zagoneci o kukuružu: Rasla resa pod nebesa, za nöm buhac dig' trupac: stani, reso, moje meso. Nar. zag. nov. 107. isporedi buhav (pod 2) i nabuhnuti, po čemu će biti kao napeto što.

BŪHĀČ, buhāča, m. 1. ,bubina (nalik na buhu), što rado jede rasad kupusni'. Vuk, rječ. 50a, chrysomela oleracea. G. Lazić 83. Frisko dubre od końa buhače plodi. J. S. Rełković, kuć. 139. — 2. ,trava na koju rado dolaze buv buhači'. Ž. Radońić, chrysanthemum cinerariaefolium Vis. B. Šulek, im. 36. isporedi buhača, bušina.

BŪHAČA, f. 1. pulicaria. Stulić 66b, pulicaria Gaert. Šloser-Vukot, flora 794. inula conyza DC. B. Šulek, im. 34. isporedi bušina. — 2. selo u hrvatskoj krajiņi blizu Sluńa. Razdjeł. 20. Sem. prav. 1878. 68.

BŪHAČAK, buháčka, m. plantago cynops. G. Lazić 105.

BUHÁČICA, f. plantago psyllium L. B. Šulek, im. 36.

BŪHÁČINA, f. vidi buhačica. B. Šulek, im. 36.

BŪHÁČ, buháča, m. vidi buhač pod 1. u Sr-biji u jagodinskom okrugu. S. I. Pelivanović.

BUHÁNAC, buhánca, m. vidi buganica. isporedi bohanci. u Hrvatskoj na Rijeci. F. Pilepić.

BŪHÁNE, n. tjerańe buha. isporedi buhati pod 1. u Lici. Buvańe. J. Bogdanović.

BŪHÁR, m. 1. selo u Srbiji u okrugu užičkom: Buar. K. Jovanović, reč. 10. 159. — 2. nadimak od šale: Buvar. V. Bogišić, zbor. 15.

BŪHARA, f. carcer, zatvor. naziva se tako za porugu i u šali što u nemu ima mnogo buha. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Da ne vidi kako i ti možeš u buaru. M. Đ. Mi-ličević, let. več. 123. Buvara. J. Bogdanović.
BŪHARICA, f. 1. pulicaria, conyza, buhača. Bjelostjenac 1, 167b. 385a. buvarica N. Dučić. buharica, inula conyza DC. i pyrethrum roseum L. i cinerariaefolium Ten. B. Šulek, im. 36. — 2. subucula nocturna, košuļa koja se u veče oblači, u kojoj nema buha: buvarica. J. Bogdanović.

BŪHÁRSKÍ, adj. što pripada selu Buharu. Buarska obština. K. Jovanović, reč. 159.

BŪHAST, adj. pulicosus, pun buha. samo u rječnicima Bjelostijenčevu, Jambrešičevu (1, 811a) i Stuličevu.

BUHAŠ, m. něki šijerak. B. Šulek, im. 483.

1. BŪHATI, bühâm, impf. pulicibus se liberare, tjerati buhe sa sebe. u Lici. Buvati. J. Bogdanović.

2. BŪHATI, bühâm, impf. pulsare, bubati, lupati. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Bjelostijenčevu. Od kor. bhus, nadimati se, pucati, udarati da puca, lupati. isporedi nābuhnuti, būhnuti, būšiti, buhac. vidi i kod bah (infitiae). — Počela ga sukom buhat. Jačke 267.

1. BŪHAV, adj. pulicosus, pun buha. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (34a) i Stuličevu.

2. BŪHAV, adj. mollis. o meku hěbu koji kad se pritisne opet se nadigne: buhav hělb. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se govori u Bačkoj). — Kor. bhus, nadimati se. isporedi búhati, nābuhnuti, buhavan, buhovica.

BŪHAVAC, bühâvca, m. buhav hělb. samo u Vukovu rječniku.

BŪHÂVAN, bühâvna, adj. vidi buhav pod 2. od čega je i postalo. a) o hěbu: buhavan hělb. samo u Vukovu rječniku. — b) o zemli koja se drobi, koja je šuplikasta, solutus. u Srbiji. Ł. Kováčević. isporedi buhovica.

BŪHAVICA, f. vidi Buhavice. Hajde š nima pravo Buhavici. Nar. pjes. vuk. 5, 182. I odoše gori Buhavici. 5, 183.

BŪHAVICE, Bühavica, f. pl. planina u Crnoj Gori blizu planine Ostroga. isporedi Buhavica. Pak odoše połem Nikšičkijem, . prijeđeše preko Buavica, . dok dodoše na Kopiji ravno. Ogled sr. 137. Dokle dode u Ostrog planinu, tu je Luka końa ostavio, a otide preko Buavica, dokle dode u Verizoviće. Nar. pjes. vuk. 4, 92.

BUHIN, m. Stulić 66b, pulicaria. spom. glasn. II. 3, 76. Rat. 228.

BŪHINĪ, adj. pulicis. samo u Vukovu rječniku s primjerom: buhiņa trava. isporedi buharica, bušina.

BUHNUTI

718

BUJAN

BÚHNUTI, bûhnêm, *pf.* invehi, exardescere, evehi. od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (objurgare, navikati na koga, ispriječiti se na koga, buhnuti na koga. 676a) i u Stuličevu (inconsiderate loqui, adgredi aliquem). — Od bûhati. isporedi bûšiti. — Dolazi i bez h: bunuti, između rječnika samo u Stuličevu (osjeknuti se na koga'). — a) osječi se na koga, navaliti na koga vikom, buknuti na koga. samo u pomenutijem rječnicima. — b) razgorjeti se u jedan put velikim plamenom, buknuti: Necistu iskricu, da ogań ne bune, utrnuti. A. Kanižlić, fran. 183. — c) kao podignuti se, popeti se u prenesenom smislu, evehi. Ki od kmeta Zaima Hali-age Vrane pobijesnoga na čast zeta bunu. J. Kavanin 135. isporedi buknuti

BUHNAK, m. hydropiper. samo u Jambrešićevu rječniku (sa značenjem koje je stavleno i kojemu se još dodaje: flöhkraut) i iz něga u jednoga pisca našega vremena, koji dodaje: polygonum hydropiper L. B. Šulek, im 36.

BUHÖBER, m. u šalivoj pripovijeci tako je nazvan rak. Pripovijed se da je kazao Srbin Turčini da se tako zove rak, pa mu ga dao da mu kupi buhe po sobi i noću po posteći. Vuk, rječ. 50.

BUHORIĆ, m. prezime, XVI vijeka. Mon. croat. 185.

BUHÖSERINA, f. publicis stercus. I. Kovačević. isporedi bušiņak.

BUHOTINA, f. selo u Bosni u okrugu saraževskom. Statist. 11.

BÜHOVAC, Bühovca, m. čovjek iz Buhova, a dolazi mjesto prezimena. Paskal Buovac. Norini 63.

BÜHOVICA, f. terra soluta, buhavna zemlja. u Dalmaciji. Buovica, zemlja crna i meka što pije vodu. M. Pavlinović.

BÜHOVO, n. selo u Hercegovini u okrugu mostarskom. Statist. 105. Schem. here. 1873. 74. Postaņa nepoznata, može biti istoga nekaja je buhav pod 2. i buhovica.

BÛIN, buina, m. equus vectarius, jumentum, něki velik koń tegleći, u nāše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Postaņa neznaná; bez sumne tuđa rječ. Čudan šićar na košiju tura, kažu, tura tri tovara blaga, a pod blago tri końa buina, uz buine tanana robiņa. Nar. pjes. vuk. 3, 279. A za nīna od zlata kočije, u kočijam' četiri buina. 3, 281. između u i něki pisu j: Uzme mu kočije od olova i dva bujina. Nar. prip. bos. 1, 96. Uprežite dvanajest bujina. Nar. pjes. stojad. 2, 27.

BUINA, f. něka kisela crvenkasta jabuka: ,buina'. B. Šulek, im. 36.

BUIÑA, f. selo u hrvatskoj krajini banskoj. Razdjeł. 22. pogrješka: Bušna. Šem. prav. 1878. 74. postaņa tamna. ne zna se je li između n i iispalo h ili j.

BUJ, adj. stultus, lud. xii—xvi vijeka u krigama u kojima se miješa jezik s crkvenijem; između rječnika samo u Stuličevu i Daničićevu. Kor. bhu, od kojega je biti (budem), a kojemu značene prelazi od rasti u silno rasti, jačati, sensitili se, silovitu biti, od sile se zanositi, zancensenu biti u pameti. Buja miru i nemoština i izgnanaja izbra bogš. Sava, tip. hil. glasn. 24, 205. Bezumijemi bujih děvs. Domentijanb 67. Ļudije buji. Danilo 192. Od toga imamo priliku u onih pet divic bujih ili bezumnih. Š. Budinić, sum. 51. Grubota ili buje slove. 242.

BŪJA, f. ime kravi. u Lici. J. Bogdanović.

isporedi buj, bujan, bujati, s kojima je jednoga korijena.

BŪJÁČ, bujača, m. juniperus oxycedrus L. B. Šulek, im. 36. Postaņem od bujati.

BŪJAČA, f. a) něka traca: Voda od vinove loze i iz trave bujače dobra je ženskinu za kosu. M. D. Milićević, živ. 1, 117. — b) něka velika tikva, cucurbita. zove se i vela tikva. Čas. čes. muz. 1852. 47. Postaņem u oba značeňa od bujati.

BŪJAČANIN, m. čovjek iz sela Bujачića. Akc. u pl. Būjačani. I. Kovačević.

BŪJAČIĆ, m. 1. prezime, u naše vrijeme. Šem. zad. 1876. 51. — 2. selo u Srbiji u okrugu važevskom. K. Jovanović, reć. 100.

BUJÁČIN, m. ime muško XIV vijeka. Glasnik 15, 289. 295. Daničić 3, 565. isporedi Bujak, od kojega je i postoalo.

BŪJÁD, f. pteris. isporedi paprat. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Postaņem od bujati. Bujad, pteris. Šloser-Vukot., flora 1818. pteris aquilina. J. Pančić, flor. biogr.² 450. bot. 136. B. Šulek, im. 36. Dok ne evita bujad ružičami. Nar. pjes. mar. 179. Kuva se korene od slatke bujadi. M. D. Milićević, živ. 2, 52. Bujad sladka, polypodium vulgare L. B. Šulek, im. 36. bujad planinska, što i samo bujad. B. Šulek, im. 36.

BUJÁDIKA, f. struthiopteris W. Šloser-Vukot., flor. 1320. struthiopteris germanica Will. B. Šulek, im. 36.

BUJÁDINA, f. a) augm. bujad. samo u Vukovu rječniku. — b) ,zemlja tusta po dubravam od lišća i crne zemlje ka' gnoj'. J. Grupković. isporedi bujadnica.

BUJADNICA, f. a) selo kaje se zove i Srb u hrvatskoj krajini u Lici. Razdjeł. kr. 7. — b) pl. u Bujadnice, ime mjestu pod nivama u Srbiji u okrugu užičkom. Niva u Bujadnicama. Sr. Nov. 1878. 671. isporedi bujadnica.

BUJADNICE, f. pl. vidi kod Bujadnica.

BUJÁDŇAČA, f. zemlja na kojoj ima mnogo bujadi. isporedi papratnača. samo u Vukovu rječniku. isporedi bujadina.

BŪJÁK, m. 1. ime muško XIV vijeka. Glasnik II. 12, 9. Glasnik 15, 295. Daničić 3, 565. postaņa kojega je i ime Bujan. isporedi Bujko. — 2. planina na utoku Lima u Drinu. Glasnik 20, 336. 21, 293. 22, 50. pomine se od xv vijeka: Na planini na Bujaku prēma gradu Brodaru. Mon. serb. 414. Daničić 1, 90. postaņem može biti od staroga buj u značenju koje je u bûjan, bujati; alt i planina mogla biti nazvana i čovjećim imenom.

BŪJÁKOVAC, Bûjákovca, m. ime mjestu pod vinogradima u Srbiji u okrugu kruševačkom. Vignograd u Bujakovcu. Sr. Nov. 1861. 762. 1872. 72. 1875. 60.

BŪJÁKOVIĆ, m. 1. prezime, XIV vijeka po ocu Bujaku. Glasnik II. 12, 102. — 2. selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 94.

BŪJÁKOVINA, f. selo u Hercegovini u okrugu mostarskom. Statist. 111. isporedi Bujak, od koga je i postoalo.

1. BŪJAN, m. ime muško XIV vijeka. Mon. serb. 97. Glasnik II. 12, 50. 54. 60. Daničić 1, 90. postaņem hyp. od Bujislav i od Bujimir, prem da se provo ne nalazi u to vrijeme a drugo samo kao ime sclu. isporedi Bujak, Bujko.

2. BŪJÁN, m. někaka ruba. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se tako zove u Hrvatskoj). Postaņem može biti od bûjan, bujati.

BUJAN

719

BUJURIĆ

3. BÛJAN, bûjna, adj. praeceps, luxuriosus. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga). Postaćem od bujati. — a) o nagloj jakoj kiši, praeceps. samo u tom značenju u Vukovu rječniku: bujna kiša. 47a. — b) o rasteņu biła, luxuriosus. Od bujnog rasteņa čokota. P. Bolić 1, 9S. — pogrješka će biti mjesto bojno: Sve oružje bujno prifatio. Nar. pjes. juk. 207.

BUJANA, f. ņeko mjesto kod Rusa u Hrvaškoj xv vijeka. Ča koli more najveće prigraditi, ako more do polb Bujane. Mon. croat. 78.

BUJANIĆ, m. prezime, xvi vijeka. Mon. croat. 280. 288.

BÛJANÔVCI, Bûjanovâcâ, m. pl. selo blizu
Vrańa na sastavcima Morave i Moravice. u mje-
štana acc. i za nom.. Bujanovce. Otaßbina 5, 41.
griješkom Bujanovac. Rat 115.

BÛJANOVIĆ, m. prezime, od xiv vijeka, po
ocu Bujanu. Glasnik II. 12, 94. Šem. diac. 1877. 66.

1. BÛJÂNE, n. vidi bučałe. isporedi bújati. samo u Vukovu rječniku.

2. BÛJÂNE, n. turgor. isporedi bújati. samo u Vukovu rječniku.

1. BÛJATI, bújim, impf. fremere, bučati. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. — Korijen su glasovi bu, koji je raširen glasom k u bukati. isporedi bučati, prema čemu stoji bújati kao zajati prema zućati. — Voda buji u najžešći kluč. S. Łubiša, prip. 162.

2. BÛJATI, bújám, impf. turgescere, luxuriare. samo u jednoga pisca xvi vijeka i u rječnicima Stulićevu i Vukovu. — Kor. bhu, od kogja je biti (budem), prelazeći u značenju od rasti u silno rasti, silno napredovati u rastu. — a) o biłu, o cvijetu i s négá preneseno o gradu nad prednu: Pri vrulići jednoj grmak ali bus anite vele uzgojen bujaše. P. Zoranić 60b. Gust (grad) kako dubrava, puniji neg šipak, već puka neg mrava, već buja neg evitak. Đ. Baraković, vil. 121. — b) u Vukovu se rječniku upućuje na najbujati, a kod nabujati stoji samo: n. p. nabujalo tijesto. po tome je u običaju o tijestu: buja tijesto.

BÛJATKA, f. pteris una, struk bujadi. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Trska ne znači, kad je mala', nego samo jedna iz cijelogasa svoga društva, kao n. p. travka, slamka, bujatka. Vuk, pisma 43.

BUJAVICA, f. selo u slavonskoj krajini blizu Okućana. Radzjed. 23.

BÛJDIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. D. Avra-
mović, sv. gora 210. Šem. srb. 1881. 300. biće od
rumunskoga bołtă, palikuća, bunġiju.

BUJICA, f. a) torrens, bujna kiša kad silno
teče potokom. u naše vrijeme, između rječnika
samo u Vukovu. Bujica mlavi uz poplavi. Osvet.
3, 28. Plijeni vojska k'o bujica iz mrka oblaka. 95.
— b) stolo, zaperak. u Istri. B. Šulek, im. 36.
— u oba značenja postaćem od bujan, bújati.

BUJIĆ, m. ņeko mjesto koje se samo po imenu
spomiņe prije našega vremena. S. Novaković, pom.
126. isporedi Bujići.

BÛJICIĆ, Bûjîća, m. pl. ime selima: a) selo u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović, reč. 152. — b) selo blizu Dubrovnik. Schem. reg. 1876. 28. — Postaćem od imena Buja, koje samo ne dolazi a može biti hyp. i od Bujislav i od Budislav ili Budimir. isporedi Bujović.

BÛJIMÎR, m. dva sela u Srbiji u okrugu alek-
sinačkom. griješkom pišu Bujmir. K. Jovanović,
reč. 91. 99. Prva je pola (Buji) postaćem od bujati.

BÛJIMÎRSKÎ, adj. što pripada selu Bujimiru.
Vinograd u bujimanskom brdu. Sr. Nov. 1875. 228.

BÛJÎN, bujina, m. vidi buin.

BÛJINAC, Bûjînca, m. brdo u Srbiji na Mlavi.
Glasnik 43, 309.

BÛJISLAV, m. ime muško. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. „Bujslav'. J. Kavaćin 140. Prva je pola (Buji) postaćem od bújati. isporedi Bujimir.

BÛJISLAVA, f. ime žensko. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. „Bujslav'. J. Kavaćin 140. Prva je pola (Buji) postaćem od bújati. isporedi Bujim. Mon. rag. 1, 242.

BÛJITI, bújîm, impf. djetiņa riječ mjesto spavi. biće hyp. od buvjeti (kao pajiti od spavati), te upravo znači: utišavsi se u miru biti, počivati. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Paji, buji, zlato materino! Vuk, rječ. 485a.

1. BÛJKO, m. ime muško, hyp. od Bujislav.
xiv vijeka. Glasnik II. 12, 15. 20. 21. Akc. može
biti i Bujko.

2. BUJKO, m. euæasthetus Er. u jednoga pisca našega vremena načineno će biti od bujan prema stavjenom grčkom imenu. J. Šloser, kor. 188.

BÛJKOV, adj. što pripada Bujku. Od Bujkova vinograda. Glasnik II. 12, 67. 130.

BÛJKOVAC, Bûjkôvca, m. ime selima. isporedi Bujko, od koga je i postalo. a) selo koje je bilo u početku našega vijeka u Srbiji u okrugu kragujevačkom, a sada ga nema. Vuk, dan. 2, 66. M. Đ. Milićević, srb. 297. — b) selo u Srbiji u okrugu vraškom. Sr. Nov. 1879. 176.

BÛJNA, f. ime žensko. u naše vrijeme. Sr. Nov.
1878. 347. postaćem može biti hyp. i od Buji-
slava i od Budimira.

BÛJNÔST, bújnosti, f. petulantia. u naše vri-
jeme u kníževnika. Vaša bujnost ne osta na tihom
putu. M. Đ. Milićević, zlosel. 49.

BÛJOVIĆ, m. prezime. od imena Bujo, koje
samo ne dolazi a može biti hyp. i od Bujislav
i od Budislav ili Budimir. Od prošloga vijeka.
Bujovići. J. Kavaćin 133. I pred nima Bujović
Ivane. Nar. pjes. bog. 180. pogrješka Bujević. A.
Kačić, kor. 489. isporedi Bujici.

BUJRÛNTIJA, f. vidi buruntija. Ņemu vezir
šiže bujruniju. Pjev. crn. 99. Da ni dade tursku
bujruntiju. Oglad. sr. 13.

BUJSIL, m. ime muško, xiv vijeka. Glasnik II. 12, 15. 51. Glasnik 15, 296. Daničić 3, 564. Po-stańem od buj (u značenju koji je u bujan i bújati) i sila.

BÛJSTVO, n. stultitia. xiv vijeka. od buj. Prê-
stati otb. jarosti bujstva svojego. Domenijanb 109.

BÛJŠA, m. ime muško, xiv vijeka. hyp. od Bujislav. Glasnik II. 12, 48. 100.

BUJÛKLÎĆ, m. prezime, u naše vrijeme. od
tur. bújük, velik. î je sažeto iji. Bujuklić. Prot.
šab. mag. 72. M. Đ. Milićević, srb. 463.

BÛJUR, okrženno tursko bujurun, koje je im-
perat. od bujurnak, zapovijedati, izvołjeti. u naše
vrijeme, i to kad se govori Turčinu ili kad Tur-
cin govori; između rječnika samo u Vukovu. Bu-
jur Musa kupusa! — Neka bako i mesa. Nar.
posl. vuk. 30. — nalazi se i neokrišeno, ali sa m
na kraju mjesto n: bujirum: Počne jedan dru-
goga naditi: bujirum! Nar. prip. vrč. 86.

BUJURIĆ, m. ņeko selo u Crnoj Gori i po
ńemu čovjek iz négá. Od malog sela Bujurića,
otle zovu Bujurića Stanka. Pjev. crn. 326.

BUKAGRIJA

722

BUKATI

s nogu. I. Ačić, svit. 37. Sada u grihu jeste
sužni u bukagija sotone paklene. Đ. Rapić 246.
Tisnu sinčiće k ocu u bukagija i n tamnici sve-
tanu. F. Lastrić, ned. 355. Na noge mu meče
bukagije teške. Nar. pjes. bog. 291. Okova ga
sve u gvožde luto: a na noge dvoje bukagije, a
na ruke dvoje belenzuke. Nar. pjes. vuk. 2, 413.
Isiječe s nogu bukagije. 1, 546. — b) košnike: I
na Luku meče gvozdje luto, a na noge košne
bukagije, konopcu mu savezao ruke. Nar. pjes.
vuk. 4, 90.

BUKAGRIJA, f. u ňekim pjesmama lošim kapa,
koja se u bojima zove bugarska; po tome će biti
pogrješka mjesto bugarija. A kroji mu kapu bu-
kagriju. Nar. pjes. mar. 18. Prifať der mi kapu
bukagriju. 134.

BŪKĀL, bukāla, m. vidi bokal, bukar. od xiv
vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Dva
bukala nova od mida. Kapt. seň. ark. 2, 82. 3 bu-
kala. Spom. sr. 2, 99. Ja ču ti dat vina od bukala.
Nar. pjes. istr. 2, 28.

BŪKALICA, f. sprava od suhe tikve, kojom
se buće. B. Mušicki.

BUKÀLIJE, bukàłjâ, f. pl. vidi kod bukałije.

BŪKALIŠTE, n. mjesto gdje goveda buje, locus
ubici mugiunt boves. samo u Vukovu rječniku.

BUKÀLIJE, bukàłjâ, f. pl. vidi bukagije. u
jednog písca prošloga vijeka, koji piše u buka-
lije, i u Stuličevu rječniku (u kom su „bukalje"). Tko vojnikom lak' vjeruje, bukałijam sam se kuje.
J. Kavaņin 252. sa 1 mjesto []: Huna bukalija,
slavna djevo, na se ne da. J. Kavaņin 211.

BUKÂNÎC, bukanica, m vidi bokunić. pro-
šloga vijeka. Igra od ruke nije dobra ni bukanic.
Poslov. dan. 30.

BŪKAŇA, f. ime glavici sa zidinama od gra-
dića u Lici. u Vukovu rječniku.

1. BŪKÁNE, n. a) mugitus. — b) disjectio.
— isporedi bukati. samo u Vukovu rječniku.

2. BUKAŇE, n. seło u Hercegovini u okrugu
mostarskom, kotaru trebiškom. Statist. 122.

BŪKÁR, bukára, m. vidi bukar. a) u pravom
smislu. xv vijeka u jednom spomeniku i u rječ-
niku Daničićevu. 3 bukarš, potežu 37 litrš i unču.
Mon. serb. 407. u drugom priješitu istoga spo-
menika (ako je dobro naštampano): 3 bukala.
Spom. sr. 2, 99. — b) nadinak muškom čeļadetu
velike glave (misli se da mu je glava kao bukara).
U naše vrijeme u Dalmaciji. M. Pavlinović.

1. BŪKARA, f. vidi bokara. od XVII vijeka,
između rječnika samo u Voltišjinu (mass, krug).
Svaki mi je dan dohodila bukara vina i jedan
somun kruha. M. Divković, nauk 178b. u istoga
pisca na jednom mjestu sa g mjesto k bez sumne
štamparskom griješkom. Bugara vina. 178. Pro-
miņuju se kako no bukare, sudovi. M. Radnić
358. Starice na kominu uz bukaru cijela pića...
pjevaju. J. Kavaņin 170. Ne bi mogao se služiti
s ričma: ovo je čaša, nego bi važalo reći: ovo je
bukara. A. Bačić 334. Svakomu vojniku u desnu
ruku dade po jednu sviću užeženu, u sakrivenu
u jednu bukaru zemjanu... Svi zajedno navale
na vojsku polupavši bukare jednu od drugu. F.
Lastrić, test. 182. Ako su hotili piti, skakale su
in žabe u čaše i bukare. Đ. Rapić 60. Ova žena
vała da je duboko u bukaru zagledala. 313. Uzni
vode u čašu ili u bukaru. J. Filipović 3, 17. Daj
mi dižvu il' bukaru, posestrimu moju staru. V.
Došen 169. Vrč, slavonski bukara, koršov, me-
rica. A. T. Blagojević, kin. 37. Čaše, vrči, bukare

bihu od čistoga zlata. A. Kačić, korab. 228. Da
bi se evitje u bukari ili drugom sudu na otar
metalo. I. Velikanović, upuć. 361. Otac joj držeći
u rakama bukara vina ovako daje dobru molitivu.
Vuk, nar. pjes. 1, xii. Bukara se govori u Mo-
staru kao u Trebišnom kraju konata (koju vidi).
N. Dučić U Lici je bukara drven sudić, okovan
gvoždem a u innučnijem kućama žutijem limom,
iz koga kućani vodu piju. Ona drži 2 do 3 litre
vode. J. Bogdanović.

2. BŪKARA, f. tumultus, delectatio tumul-
tuosa. od prošloga vijeka, između rječnika samo
u Vukovu (gdje se napomine da se govori u Sri-
jemu). — Od bukati. — Naredba crkvena zabra-
nuje reći misu bez spavaņa u noći onomu misniku
koji je prošao noć u krčmi napijajući vino...
Nije grih reći misu ne budući spavao u noći,
ako se je prošla noć bez buke, triske i bukare.
A. Kadčić, bogosl. 78. M. Dragićević 152. U Sri-
jemu je običaj da se uz mesojeide svako veče
skupe djevojke (male i velike) i mlađe (a i od
mudkiņa dođe gdjekoje) nasred sela, pa našeło
vato (ponajviše od dubreta i od smetlišta) i oko
nje igraju i pjevaju; i to se zove bukara ili va-
trište: ajdemo na bukaru, pjevaju djeca na bu-
kari. Vuk, rječ. 47b.

BŪKARĒNĒ, n. subatio. isporedi bukariiti se. samo u Vukovu rječniku.

BŪKARITI SE, būkarim se, impf. subare, cve-
lati se, būcati se. samo u Vukovu rječniku: bu-
kari se krmača. 47b. Postašiem od bukati, kao
da od nemira osobito buče kad se bukari. isp-
redi bucovan, būcati se.

BŪKATI, bûkâm i bûčem, impf. fremere, stre-
pere, mugire, disjicere, coitum appetere. — Ace-
nak tachi je u infin. taki je u cijelom aor.. bûkah,
u part. pract. act. II: bûkao, u part. pract. act. i
s drugim slogom dugim: bûkâv, bûkâvši, n 3 pl.
praes. kad 1 sing. glasi bûkâm, i to s trećim slo-
gom dugim: bûkajû, u part. praes. act. s trećim
slogom dugim, kad praes. glasi bûkâm: bûkajûći,
i s drugim slogom dugim kad praes. glasi bûčem
bûčûći, i u cijelom imperat. kad praes. glasi bû-
čěm: bûči; u ostaljem je oblicima kakav je u
praes., i to u cijelom imperf. bûkâh, u cijelom
imperat. kad praes. glasi bûkâm: bûkāj, i u part.
praet. pass.. bûkân. — Dolazi od XVI vijeka (vidi
primjer M. Marulića), između rječnika u Stuli-
cevu (samo sa se, a s praes. bukam se) i Vukovu
(s praes. bućem, mugire, disjicere). — Kor. buk
(od glasova bu, od kojih je bûjati), puštati iz sebe
glas bu. isporedi bučati.

1. neprelazno, kao bučati, činiti buku: a) ži-
votišnii, i to o govežetu. u Vukovu rječniku: mugire.
u zagoneci, u kojoj se ne kaže goveče, ali se misli,
jer su od nega mrtva opanci, a kojima je zago-
netka: Zivo bukalo, mrtvo n' kolu igralo. (odgo-
netlj: opanci). Nar. zag. nov. 152. — o gavranu
i jejni: Gavrane, koji buč. J. Kavaņin 93. Jazvi
laju, a jehine buču. Osvet. 4. 70. — o zvijeri u
opće i o pćeli: u zagoneci: Koja zvjerka bez je-
zika buče? (odgoretłaj: pčela). Nar. zag. nov. 252.
— b) o ognu (isporedi bučati i buka): Sržbe veći
plami žežije bo maruka ne ogań i slami unicić
kad buka. M. Marulić 92. — c) o čeļadetu, kad
se jednači sa živinčetom: Učini se budalast i poče
se kriviti, bukati i kakono vuk vijati. A. Kačić,
korab. 168. kad razuzdano živi kao u bući (ispo-
redi spraskati): Ždera i buka. J. Kavaņin 96.

2. prelazno, disjicere, razmetati, kao što čini
goveče rozima; razmetati što kao s bukom, kao
bučeći ili tako da što bući. isporedi bučati, raz-
bučiti i dače pod 3, a. Goveda buču sijeno. Vuh,

BUKAV

723

BUKNUTI

rječ. 47b. Što god voko buce, sebi za roge baca. Nar. posl. vuk. 354.

3. sa se: a) rasipati se, disjici. isporedi na-
prjed pod 2. Bacaj tako sjeme da se buka u
rzaku. P. Brantner. — b) coitum appetere,
ro-
diti, o kravi, u smislu u kom se veli: krava vodi.
samo u Stuličevu rječniku s pracs. buka se. ispo-
redi bucati se, bukariti se.

BŪKAV, būkvi, f. fagus, bukva. xiv vijeka u spomenicima latiniski pisanim. kajkavski sa e mjesto a. Ubi est arbor buken. Mon. ep. zagr. 2, 120.

BŪKAVAC, būkâvea, m. a) ardea stellaris L.,
vodeni bîk, bukač. Vuk, rječ. 47b. J. Ettinger 212.
Akc. u gen. pl. būkavācā. — b) concitator bun-
gija. samo u Vukovu rječniku. isporedi bukač. —
c) euphorbia spinosa L. B. Šulek, im. 36.

BŪKAVCA, f. glans fagina, bukov žir. is-
prodi bukvica. samo u Bjelostijenčevu rječniku, i
to sa e mjesto a kajkavski.

BŪKAVŽLE, n. coll. bukva. isporedi bukovje,
bučje. dolazi samo kao im selima, i to kajkavski
sa e mjesto a i sa vje mjesto vje: dva sela u
Hrvatskoj, jedno u podžupaniji sisačkoj. Schem.
zagr. 1875. 192. Pregl. 41. a drugo u podžupa-
niji zagrebačkoj. Schem. zagr. 1875. 72. ovo po-
šledne pišu i Bukovec. Pregled 22.

BŪKČENĒ, n. ardor. isporedi buktjeti. samo u Vukovu rječniku.

BŪKĒSKĀ RIJĒKA, f. rijeka koju utječe u Ibar u Srbiji u čačanskom okrugu. M. D. Milićević, srb. 646.

BŪKĒŽ, Bukéza, m. vidi Bokez. Bukezi i ostali Dalmatini. A. Kacić, korab. 483.

BUKIĆ, m. prezime, u naše vrijeme u Dalmaciji. može biti od imenta Stara. Sem. šib. 1875. 25.

BŪKILA, f. četrt stara, sr. lat. bucellus. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Bołj je star nego bukila. Nar. posl. vuk. 28. U jedan star idu četiri bukile. Vuk, nar. posl. 28.

BUKIŅI, m. pl. selo u Bosni u okrugu zvor-
ničkom. Schem. bosn. 1864. 23.

BŪKLICA, f. dem. buklija. î je sažeto iji, s ne-
sažetim ii u rječnicima Mikaļinu (32b. 405a)
Belinu (149a); sa samijem i u rječnicima Belinu
(313a), Bjelostijenčevu i Stuličevu.

BUKLÍČ, m. selo u Hercegovini u Nevesínu.
Statist. 119.

1. BŪKLIJA, f. ploska. od nov. grč. βανχάλιον, μπονχάλιον, st. grč. βανχάλιον, sr. lat. baucalis. isporedi bukolija, bokal. — Akc. se mijena u gen. pl.: būklijā, a samo je i zadini slog dib u gen. i instr. sing.: būklijē, būklijōm. — Dolazi od xvi vijeka, između rječnika u Vrančićevu: lagena; u Mikaļinu: oenophorum, lagena, obba, amphora; u Belinu: matara, scortea (145a), kondijer, cirnea (149a), oenophorum (313a); u Bjelostijenčevu: ,konder‘; u Voltiģijinu: flasche; u Stuličevu: oenophorum; u Vukovu: ,ploska, ponajviše ona koju nose prosci‘. — Odstavi mi moju bukliju. Zbor. 59b (tu se malo daše isti sud zove bucat), Jer ne bi buklije onde ni pehara. M. Hektorović 25. Bukiju najdosmo se ni peharam na kraju. 27. A ja vas život moj hramin najmiliji pečenici ugodnoj i dragoj bukliji. I. Gundulić 152. Ko ima dobro vino u kući, sve su na vratim buklije. N. Pali-kuća 67. Šupaļ kotlić i buklija. Poslov. dan. 125. Nemoj prsten vaditi na devojku ni vaditi prosačku bukliju. Nar. pjes. vuk. 2, 234. Pa ti uzmi kičenu bukliju. Nar. pjes. petr. 2, 621. — U Srbiji u užičkom okrugu spremi se (o krsnom imenu) bakrač

(ili velika časa) međenog vina (u siromašnih sve-
cara medene rakije). Na taj bakrač (ili času) stavi
se kolač okićen bosilkom (u durdevštaka šljivovom
grančicom), na němu je kolut zapaљene sveće i
kadionica sa žarom i tamnanom: u vinu (ili u
rakiji) imaju tri jabuke, takode okićene bosilkom,
i po koji orah, sve to, tako spremljeno, zove se
buklija. M. Đ. Milićević, slave 54. — U Slavoniji
kad mlađoženim otac ili mjesto nega drugi tko
pohodi kuću isprosene djevojke prvi put, a po-
hodi je s buklijom, i kad u nedjelj pred vjen-
čaće sva rodbina mlađoženica pohodi kuću ispro-
sene djevojke, ti se pohodi zovu buklije, i to prvi
mała, a drugi velika. V. Bogišić, zbor. 166.

2. BŪKLIJA, f. nakit kao naprstak, što nose djevojke na pletenici u bosanskoj krajini. M. Ružičić. taki će biti i u Boci kotorskoj: Uz ćuk su isprošene desetak buklija i praporaca. S. Łubiša, prič. 124. — Postašem će biti od tur. böklů, nabrano (saborito), što, usukano, zavezano, böklům, bora, pletenica, čvor.

BUKLĪJĀR, buklijāra, m. oenophororum op-
fex. samo u Stuličevu rječniku, rječ nepotzdana.

BUKLĪJĀŠ, buklijasa, m. koji nosi bukliju na svabi. Prvi pred svatovima ide (u Dalmaciji) svirac a za sviracem buklijaš; s svagda bijete dode od 10 do 15 godina, na ramen nosi bu- raču vina, kolač i pečeno pleće mesa. V. Bogišić, zbor. 246. Putem koga god sretaju (sratovi u Hercegovini), nude ga pit iz buklije, koju nosi ili prvjenac ili osobiti buklijaš. 249.

BUKLINA, f. augm. buklija. samo u Stuličevu
rječniku. rječ veoma nepozdana.

BUKLINKA, f. vidi božurak. samo u Stuličevu
rječniku, gdje se ne kaže je li u oba značena kojih
je božurak ili samo u jednom. Postašem može biti
od tur. böklům, čvor. isporedi buklija pod 2.

BŪKĻATI, būklām, impf. strepere, crepare. u naše vrijeme. od bukati. a) o čeladi, kao bučati, vikati: Zenetine buklaju po kući. M. Pavlinović. — b) o crijejima, kao burļati, crepare. bez subjekta: Bukļa u trbuhu. M. Pavlinović.

BŪKĻAVINA, f. strepitus, treska, praska. u naše vrijeme Kad baci onu stinu u jamu, stade buklavina. M. Pavlinović.

BŪKĻIVAC, būklīvca, m. certandi cupidus. ka
pronica. isporedi bukaja pod d. u naše vrijeme u
jednoga pisca. Ni pravdažija ni buklivac. M. Pav-
linović, raz. spis. 125.

BÚKNUTI, būkněm, pf. mugitum edere, ru-
gitum edere, erumpere, exsurgere, adolescere. —
Akcenat kakī je u inf. taki je u cijelom imperat.
bukni, i cijelom aor.: būknuh, u part. praet.
act. II: būknuo, i u part. praet. act. 1 s drugim
slogim dugim: būknūn, būknūvši; osim praes.
slogih oblika nema u kojima bi se ake mjećanjo.
— Od xvi vijeka (cidi primjer M. Marulića),
između rječnika u Belinu: fiammam exsurgere
(18b); u Stuličevu: violenter effundi, vegetari;
u Vukovu: mugitum edere, exardescere, oppo-
nere se, adolescere. — Korijen kojega je bukati
prelazeći od pravoga značena (povikati bu) u na-
valiti s bukom a po tom i kao s bukom, nadutи
se bučući a po tom i kao bučući, a od tuda u
naglo i silno podignuti se i nastati i naglo i
silno porasti. — 1. u pravem smislu: pustiti od
sebe glas bu. o govečetu, o zvijeri; prema nima
i o nenavidosti: Strašna zvir naskoči me, sedam
glav jimiše, ... sa svimi kupno i strašno na me
buknu. P. Zoranić 7. Isred pakla naježena raz-
drtijem glasom buknu nenavidos. I. Kanavelić,
iv. 557. Buknu vo. Vuk, rječ. 47b. — 2. našitali

*

BULAN

729

RULIN

BULAN, Bulna, m. ime muško, xiv vijeka: Bulnь. Glasnik II. 12, 107. nije sa svijem pozdano, jer stoji među imenima, koja istijem redom stojе i na drugom mjestu, pa na tom drugom mjestu mjesto toga imena stoji Bogoje. Glasnik II. 12, 33.

BULANDISATI, bulandišem, pf. kao poludjeti, smušiti se. od tur. bulanmak, stužiti se. u naše vrijeme u jednoj pjesmi. Selam nazva Turkišam divokjam; sve su bule selam odprimile, a lipa mu zamirila Zlata i Luki je ona govorila: jesi 1', tursko momče, bulandis'o? znaš de god je cudo divojaka a nemade nikog od Turaka, da se selam ne naziva onde. Nar. pjes. mar. 77.

BULANKA, f. neka jabuka: crљena kao jabuka bulanka. B. Šulek, im. 37.

BŪLĀŇE, n. kokańe (kukuruznijeh zrna). u Lici. V. Arsenijević.

BULAT, m. nadimak, xiv vijeka i u naše vrijeme. tamna postańa. isporedi Bulatovac, Bulatović, Bulin (pod 1), Bulka (pod 1). Rajko Bulat. Glasnik II. 12, 37. 111. Bulatu dasmo níve. 131. Đědima našim Bulatima. Pjev. crn. 334.

1. BŪLATI, bülâm, impf. pečatiti. od tal. bolare. isporedi zabulati i bula pod 2. od naše vrijeme. Presude pisane na karti bulanoj. V. Bogišić, zbor. 542.

2. BŪLATI, bülâm, impf. kokati (kukuruze). od bula pod 2, c. u naše vrijeme. Zemłak 1871. br. 2. V. Arsenijević.

BULATOV, adj. što pripada Bulatu. Na Bulatově selě. Glasnik II. 12, 131.

BŪLATOVAC, Bulatōvca, m. selo u Srbiji u okrugu topličkom. Sr. Nov. 1879. 176. isporedi Bulat i Bulatovci.

BŪLATŌVCI, Būlatovâča, m. pl. selo u Bosni u okrugu zvorničkom. Statist. 100. isporedi Bulatovac.

BŪLATOVIĆ, m. a) prezime, u naše vrijeme. isporedi Bulat, od kojega je i postalo. Od Radovana Miloševa Bulatovića iz Rovaca. Pjev. crn. 53. Ti pogubi dvije porodice, Vlahovića i Bulatovića. 244. Svetozar Bulatović. Šem. srb. 1881. 300. — b) selo u Hercegovini u okrugu mostarskom. Statist. 117.

BŪLATOVIĆI, Būlatovića, m. pl. selo u Crnoj Gori u Rovcima. Glasnik 40, 21. isporedi Bulatović. Treće Vuksan od Bulatovića. Ogled sr. 489.

BULAZGAÑE, n. nugae. u jednoga pisca našega vremena iz Dalmacije. postaćem može biti od băluzgati, s premiještenim glasovima. To sve nadimańe nije bilo nego prazni dim i puko bulazgańe podlih udvorica. M. Pavlinović, razg. 94. U zlotvoru pokraćujemo još jedini predmet bulazgańa. M. Pavlinović, raz. spis. 304.

BULÁZNITI, bülāznīm, impf. alucinari, ludo koješta govoriti. samo u Vukovu rječniku (buncati). isporedi bulažneće. može biti od tur. bulanmak, mutiti se, mesti se, stuživati se, mi'de bulanmasy, stuživaće, bļuvaće. po tome bi bilo kao govoriti koješta, od čega se drugome stužuje. isporedi balanzaće, bulandisati.

BULÁŽŇĚNE, n. alucinatio. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu (buncaće). isporedi bulazniti. mjesto ži pisu i zn. Kad će u grob baciti toliko veliko bulazneće. J. Rajić, pouč. 2, 58.

BULBUL, m. tur. bülbül, slawuj. isporedi bumbul. dolazi samo kao nadimak mjesto prezimena u naše vrijeme. Marko Bulbul. M. Đ. Milićević, srb. 345.

BŮLČE, bůlčeta, n. mlada bula, Turkiņa djevojka na udaju. Kako bulče po kafezu skače. Pjev. crn. 315. A to bulče jedva dočekalo. Nar. pjes. stojad. 2, 65.

BULDIRJAN, m. valeriana, odołen. od ņem. baldrian (istoga znaćeńa). samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Z. Orfelin 489.

BÜLDUM, turski 1 sing. perf. od bulmak, nači: našao sam. samo u zagoneci o mlinu: Kako delum, tako buldum. Nar. zag. nov. 135.

BULE, m. nepoznata značena u jednoga pisca xvi vijeka. može biti ime čovjeku, o kom se što pripovijedalo u ono vrijeme u Dubrovniku. isporedi Bulin pod 1 i 2. U ovizijeh bi se kortidana izrizikao bule i bulin. M. Držić 275.

BULĚNTĪN, bulentīna, m. neka sprava bibarska. u jednoga pisca xvi vijeka. isporedi bulatati. Bulentin vas mi smeta kurentija s plahom vodom. M. Vetranić 1, 17. i sada u Dubrovniku. L. Zore.

BULET, m. selo blizu Dubrovnika. Schem. rag. 1876. 26.

BULĚTATI, bulėtām, impf. hvatati ribu na bulentin. u jednoga pisca xvi vijeka i sada u Dubrovniku. L. Zore. sa se pasivno bez subjekta: Ali kad se pak buleta, kolovrat mi vrti brodom. M. Vetranić 1, 17.

BULETIĆ, m. selo u Bosni u okrugu bałolučkom. Statist. 42.

BULĚTĪN, buletīna, m. libellus, pisamce. tal. bulletino. u jednoga pisca prošloga pisca. Napisa jej jedan buletin, zapečati ga i učini nadpis. J. Banovac, pred. 130.

BULĚTINA, f. augm. bula (žena Turkiņa). Posluša svoje buletine. Pjev. crn. 278.

BÜLGUR, m. tur. bulgur, vidi bungur. samo u rječnicima Belini (303b) i Bjelostijenčevu.

BÜLĪČIĆI, Büličćâ, m. pl. selo u Bosni u okrugu sarařevskom. Schem. bosn. 1864. 20. Statist. 24.

BÜLIĆ, m. a) prezime, od xvii vijeka. Stat. pol. ark. 5, 311. Šem. prav. 1878. 16. 82. Rat 98. 140. Šem. srb. 1881. 300. i u Turaka: No govorja Bulić Huseine. Ogled. sr. 181. — b) selo u Dalmaciji blizu Benkovca. Repert. 5. isporedi Bulići. — Postaćem je prezime Turčini bez sume od bula, koju cidi pod 1; je li istoga postańa i prezime drugih i ime selu, ne zna se pouzdano. isporedi Bulat, Bulin.

BÜLĪČI, Büličća, m. ime selima. a) selo u hvatatskoj krajini sluškoj. Razdjeł. kr. 19. — b) selo u Bosni u okrugu travničkom. Schem. bosn. 1864. 44. Statist. 65. — isporedi Bulić.

BULĪGATI, buligām, impf. vidi glavati, glavatati. u naše vrijeme u Dubrovniku, po svoj prilici od tal. brulicare, vrvijeti'. L. Zore, rib. 41. Kad je tišina, more je često u kraju po skorupu masno;... na to se kupe ribe a najviše cipoli ili skakve i tu glavataju. To glavatati u kraju zovu buligati: buligaju cipoli. L. Zore, rib. 41.

BŪLIK, m. vidi bułuk. samo u Bjelostijenčevu rječniku (četaća').

BULIKAN, m. Vulcanus. u jednoga pisca xvi vijeka. isporedi Bulkan. Er se tuj, bulikan' pod gorom udomi, da riga suhi plam, da trijeska i gromi. M. Vetranić 1, 219.

1. BULIN, m. ime muško, xiv vijeka Glasnik II. 12. 5. 72. isporedi Bulat, s kojim će biti jednoga postańa, i Bulinovac i Bulka (pod 1).

2. BULIN, m. nepoznata značena u jednoga

BULIN

780

BUŁEŠ

pisca xvi vijeka. može biti ime od konjeka. isporedi bule, vidi i Bulin pod 1. U ovizijeh bi se kortidana izrizikao bule i bulin. M. Držić 275.

3. BŪLIN, adj. što pripada buli, ženi Turkini. Te pogodi Muja Bulinoga. Nar. pjes. vuk. 4, 121. Marko Vulin i Husein Bulin. Ogled. sr. 184. Bulino Brde u Srbiji u okrugu požarevačkom. M. Đ. Milićević, srb. 1084. Bulin potok u Srbiji u okrugu biogradskom. Sr. Nov. 1867. 283. Bulina voda u Srbiji u okrugu smederevskom. 1868. 79.

BŪLINAC, Būlīnca, m. a) selo u Hrvatskoj u podžupaniji bjelovarskoj. Schem. zagr. 1875. 170. Pregled 78. — b) ime mjestu pod livadama u Srbiji u okrugu jagodinskom. Čair u Bulincu. Sr. Nov. 1872. 112.

BŪLINOVAC, Būlinovca, m. selo u Srbiji u okrugu kneževačkom. K. Jovanović, reč. 112. isporedi Bulin pod 1.

BŪLIŇAK, m. potok u Srbiji kod sela Kušileva u okrugu požarevačkom i zemlja na němu: Niva kod Bulińaka. Sr. Nov. 1874. 443. 1878 433. mjesto pod nivša samima itd. u Srbiji u okrugu čuprijskom: Niva zvana do Bulińak. 1869. 77. Branik u Bulińaku. Sr. Nov. 1875. 24 Zemlja u Bulińaku. 1878. 460.

BULIŠINAC, Bulišinca, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji varaždinskoj. mještani govore kaj-kavski: Bulišinec. Schem. zagr. 1875. 33. Pregled 48.

1. BULKA, f. ime žensko, xiv vijeka, u spomeniku latinski pisanu. Mon. rag. 1, 97. isporedi Bulin.

2. BŪLKA, f. trava koja se zove i bula i turčinak, papaver rhoeas. isporedi bula pod 1, od koje je i postalo. J. Pančić, flor. biog. 2 450. Farm. 99. B. Šulek, im. 37.

BŪLKÂN, Bulkána, m. Vulcanus, brdo ognevito. isporedi Bulikan. u jednoga pisca xvii vijeka. Misto je Vulkan, paklen vrš srid mora, ali ti reč Vulkan. Đ. Baraković, vil. 327. Neka gre lovitna prilipke u Vulkan. 333. u Mikaļinu rječniku ima Bolkan i uza n talijanski Bolcano (24a).

BULODENIČKI, adj. neki se Mlecić xiv vijeka naziva Nikola Gorgi markes Bulodenički. Glasnik 27, 286.

BŪLOG, m. turba, metež, prošloga vijeka u jednoga pisca i u naše vrijeme u Dalmaciji. postašen če biti od tur. bułak, smiješan, ispremetano. isporedi buloga, buložiti. — Da se u ista (mjesta) ne prima tašta zabava, da se ne kazuju gonetke, da se ustavi bulog i buke suda, da se ne čine pogodbe. Turl. blago 2, 76. Bulog je moraš i miješaše naroda, n. p. kad dolazi kakav gospodin. Šta je onaj bulog onamo? J. Grupković.

BŪLOGA, f. mulier tumultuosa, žensko čełade koje mnogo viče. u Dalmaciji. M. Pavlinović. isporedi bulog, s kojim je jednoga postaņa.

BULOGE, f. pl. selo koje se spomine prije na-sega vremena samo po imenu. S. Novaković, pom. 126. može biti isto koje se sada zove Bulozi, koje vidi.

BŪLOZI, Bülögà, m. pl. a) selo u Bosni u okrugu sarajevskom, kotaru rogatičkom. Statist. 20. — b) strmo brdo blizu Sarajeva. Glasnik 30, 303. 22, 50. — postašen če u oba značeňa biti od tur. bulag, potok.

BŪLOŽITI, bułozim, impf. concitare, buniti. u naše vrijeme u Dalmaciji. postašen od bulog, koji vidi. Išao si onamo buložiti svijet. J. Grupković.

BŪLSKĪ, adj. što pripada bulama ili kojoj god

buli (Turkiņi). od prošloga vijeka. Od onda je postalo čaraņe, vištičiluk i bulsko varaņe. M. A. Rełković, sat. 33.

BŪLTA, f. vidi bōta pod 1. samo u Vrančićevu rječniku (fornix, camera, testudo i u jednoga pisca prošloga vijeka. Luci, vrh kih stere bulta jaka drobnijeh stinčić zlatna klaka. J. Kavaņin 481.

BŪLUK, m. vidi bułuk. u jednoga pisca xvii vijeka. On vojsku razdili na troje buluke. J. Radojević 14.

BULŮMÁČ, bulumáča, m. vidi bulumač.

BULŮMÁČ, bulumáča, m. tur. bulamağ, skrob, puls. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (nekakvo jelo od brašna). Satri mačka i bulumača (odgovori u šali onaj koga zapitaju šta je jeo a on ne će upravo da kaže). Nar. posl. vuk. 275. — govori se i sa č mjesto ć: bulumač. Ł. Kovačević. I. Pavlović. Bulumač je i žitko zamiješeno brašno s vodom čim pomazuju hłbarje hjełb kad je n pola pečen. Ł. Stojanović.

BULŮMĚNTA, f. turba, mnoštvu ļudi. od tal. foltamente, gomilom. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu, gdje se napomine da se govori u Crnoj Gori. govori se i u Srbiji. Ł. Kovačević.

1. BŮLA, f. granum zeae mais tostum, zrno kukuruzno na vatri raskokano, kokica. u Srbiji. Ł. Stojanović. vidi bula pod 2, c, od koje je i postala.

2. BŮLA, f. perca fluviatilis L. J. Pančić, rib. 62. isporedi bułeš, bandaš.

1. BŮAK, m. vidi bułuk. u jednoga pisca xvii vijeka Bułak-baša za ním jaše. J. Palmotić, dubr. 79.

2. BŮAK, bułka, m. kao da je neka životina u jednoga pisca našega vremena: Cvrče Turci u kuli gorućoj kano bułci na žeravi vrućoj. Osvet. 1, 74.

BŮLAN, m. a) ime muško xiv vijeka. Glasnik II, 12, 38. 48. Mon. serb. 263. Daničić 1, 87. isporedi Bulin. — b) isto ime dolazi mjesto prezimenca prošloga vijeka. B. Bułan od Sińa. Norini 62. 66.

BŮLATI, m. pl. selo u Srbiji u okrugu čuprijskom, srezu paracinskom, od xiv vijeka. Mon. serb. 196. Daničić 1, 87. K. Jovanović, reč. 179. „Bulani“ S. Novaković, pom. 126.

1. BŮÁNSKÍ, adj. što pripada selu Bułanina. Bułanski brod. Sr. Nov. 1867. 108. Bułanska opština. K. Jovanović, reč. 179.

2. BŮÁNSKÍ, adj. vidi kod bułdanski.

BUŁARIĆA, f. selo u Boci kotorskoj, u Patstovićima. Šem. bok. kot. 1875. 27. Repert. 7.

BUŁAŠKO, m. nadimak mjesto prezimenca, xvii vijeka. Otac Mijo Bułaško. I. J. Ančić, svit. 8.

BŮŁBUŁ, m. vidi bumbul. u Srbiji u Łeskovcu. M. Đurović.

BUŁE, f. pl. mjesto u Istri, lat. Bulleae. isporedi bułski. Prit ti je u Bułe. Nar. pjes. ist. 2, 168. pišu ga i sa j mjesto ļ: Buje. Šem. trst. 1878. 54.

BÚLEŠNE, n. exsertio oculorum. isporedi bułiti. samo u Vukovu rječniku.

BUŁESŐVCI, Bułěsováča, m. pl. selo u Srbiji u okrugu vrašnom. Sr. Nov. 1879. 175. u mještana akus. i za nom.: Bułesovce.

BÚŁEŠ, m. riba koja se zove i buła i bandar, i okun. vidi buła pod 2. u naše vrijeme, između rječnika u Stuličevu i u Vukovu gdje stoji da se tako zove u Bačkoj i u Barańi (14. b 48a).

BUŽLEVIĆI

731

BUMBAČAN

BUŽLEVIĆI, m. pl. selo u Bosni u okrugu zvončnikom. Statist. 98.

1. BUKINA, f. strix bubo L. isporedi sova. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (.sova'.) a) strix lubo. J. Pančić, zool. 201. Dovikivaće se bułine. Đ. Daničić, isa. 13, 22. — b) selo u Hercegovini blizu Kočica. Zemljop. bos. 38. — c) mjesto pod sjenokosima u Srbiji u okrugu požarevačkom: Livada u Bułini. Sr. Nov. 1863. 484.

2. BUKINA, f. massa signatoria. u naše vrijeme. od tal. bollino. isporedi bula pod 2 i buja pod 1. Nime se (cinoberom) bojadišu bułine (oblatne). Đ. Popović, rob. 79.

BUŽINOVAC, Bułinove, m. mjesto pod nišama u Srbiji u okrugu kragujevačkom u selu Satorni: Niva u Bułinove. Sr. Nov. 1878. 261.

BULIOKA, f. koja buł oći, quae exserit ocu-
los. samo u Vukovu rječnika. o žabi: Kurvina
bułjoko. Nar. pjes. vuk. rječ. 48a. isporedi bułoka,
bułook.

1. BUKITI, bûlîm, impf. exserere (oculos). u naše vrijeme u rječniku nijednom, ali je u Vukovu samo slučnoj ostaljo, jer ima bułeńe a u prvom izdaiu ima i bułiti. govori se samo: bułiti oći. Postań tamna: moše biti da je pred ł polpo h, te se govori mjesto bułiti. isporedi buhnuti, nabulmuti, podbuo (podbuła).

2. BUKITI, bûlîm, impf. torrere (grana zeae mais). kokati. isporedi buła pod 1, od koje je i postalo. u Srbiji Ł. Stojanović.

BUŁIVKA, f. villus, ruta. u jednoga pisca
prošloga vijeka kao da je to. nominatiu nema
poterde; moše biti i bułivak. Ka (brada) guńava
zapaštana, na bułivke ka strohasta, ka lasasta i
borasta. J. Kavaņin 410.

BŪĻOKA, f. ime orei u gorion krajinu hrvatskoj. V. Arsenijević. o šažeto oo, te je isto što bulooka. vidi bułook.

BŪLOOK, adj. u koga su oči izbułene (velike, ispalę), oculis exsertis. u Vukovu rječniku. isporedi bułiti.

BŪLOOKAST, adj. vidi bułook. u Vukovu rječniku.

BUŠKI, adj. što pripada mjestu Bułama. XIII
vijeka. Komunu ,bulskomu'. Mon. croat. 33.

BŪŁUBAŠA, m. sastacłene rijeći bułk i baša,
starjesinu nał bułukom vojnika, kao pukovnik.
prav je riječi otpalo krajne k; a nalazi se i sa
k promijenenim na g pred b: būłubaša. mjesto
g pred b nalazi se i m. bułumbaša, koje vidi
na po se. — Dolazi samo u naše vrijeme, između
rječnika samo u Vukoru. — Nu Ahmete, turska
bułubašo! Nar. pjes. vuk. 4, 648. Pred hima je
gradska bułubaša. 5, 100. Bułubaša, Bjelić Igná-
tije! 4, 274. — sa g pred b: Da ste iznašli kri-
voga Vasu buługbašu. Golubica 5, 201. Buługbaša
Jurišiću Stanko. Nar. pjes. vuk. 4, 180. — neki
pišu i k mjesto u prema turskom govorn: Na
trideset bułukbaša. Osvet. 1, 16.

BŪŁUBAŠICA, m. dem. bułubaša. Optuže ga
nakaki knešići i bułubašice. Vuk, dan 1, 78.

BŪŁUBAŠIĆ, m. prezime, po ocu bułubaši.
Schem. spal. 1862. 27. pišu ga neki i sa k pred
b (vidi kod bułubaša): Đoku Bułukbašića. Prot.
šab. mag. 211.

BŪŁUBAŠIN, adj. što pripada bułubaši. u Vukovu rječnika. Bułubašina voda zove se neki izcor u cračarskom srezn u Srbiji. Glasnik 19, 108.

BŪŁUBAŠINICA, f. žena bułubašina. u Vu-
kovu rječniku.

BŪŁUBAŠOVÂNE, n. vršene vlasti bułubašine.
u Vukoru rječniku.

BŪŁUBAŠOVATI, bułubašujem, impf. biti bu-
lubaša. u Vukovu rječniku.

BŪŁUBAŠTVO, n. vlast bułubašina. dolazi
samo sa k pred b (vidi kod bułubaša). Isteruje
Vasiła iz bułukbaštstva. Golubica 5, 174. Bułuk-
baši Konstantinu pod ,bołukbaštvo'. M. Nena-
dović, prot. 23.

BUŁUBI, m. pl. selu negdje blizu Dečana XIV
vijeka. Bułubi. Glasnik II. 12, 37. 111.

BŪŁUGBAŠA, m. vidi bułubaša.

BŪŁUGĪĆ, m. prezime, u naše vrijeme u Sr-
biji. Rat 40.

BŪŁUK, m. tur. běłük, dio, dio vojske, četa,
gomila, po tom i čěladi gomila, stoke gomila, krd,
turba, turma. Od XVII vijeka, između rječnika
samo u Vukovu. isporedi bułik, bułuk, bułak
pod 1. — Akc. se mijeňa u gen. pl.: bůłukā. —
a) o črěći, osobito o vojsci: Viditi ... čete i
bułuke ali copore vojske. M. Radnić 246. Sada
se vraćam z dvima bułuci ali ti s četam. S. Mar-
gitić, fala 212. Pak ih (vojnike) razredi na tri
bułuka. F. Lastrić, test 182. Na bułuke k moru
pobigoše. A. Kacić, korab. 410. Vas grad kupi
se na bułuke. I. J. P. Lučić, razgov. 87. Još raz-
goni Turke na bułuke. Nar. pjes. vuk. 2, 294.
Već trgoše sabłe od pojasa, staše zbijat' Turke u
bułuke. 4, 231. Al' eto ti bułuk devojaka. 2, 236.
Posastajasmo se u bułuke, od bułuka načiniše se
četa a od četa vojska. M. Nenadović, mem. 71.
— b) o stoci: Poplašio bi bułku goveda. Nar.
posl. vuk. 255.

BŪŁUMBAŠA, m. vidi bułubaša. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu, gdje se napomiñe da se govori u Crnoj Gori. Prestič će vas bułumbaša Meho. Nar. pjes. 4, 402. Turčin mnaše da je bułumbaša. 4, 412. Pred hima su dobre bułumbaše. 5, 39. Stan', postani turski bułumbaša! Pjev. crn. 23.

BŪLUNA, f. vidi bułina. u Banatu. V. Arsenijević.

1. BUMBA, f djetina riječ za vodu, bua. od
tal. bombo (istoga značena). samo u rječnicima
Stulićevu (bumbe') i Vukoru, gdje se napomiñe
da se govori u Dubrocniku.

2. BUMBA, f pyrobolus. od fr. bombe, tal. bomba, lat. bombus. isporedi bomba. od prošloga vijeka S jedne strane biju ga topovi, s druge strane bombe ognevitve. A. Kačić, razgov. 166. Noć i dan lumbarda bombe i grad meće. M. Kukačević 150. Topovima izvališe od Novoga tvrde zide, a bumbama novske kule i junake izvalaše. Nar. pjes. bog. 175. Neka voze bombe i topove. Nar. pjes. vuk. 4. 69. Da potežu bombe i topove. 4, 438. Ostaviše ... prah. olovo, bombe i lubarde. Pjev. crn. 249. Puče bumba, puče lubarda. Ogled. sr. 426. — a nekim lošim pjes-mama kao da se uzima mjesto bułna: Pripasaše sabje dimiškiše, udariše bombe i svirale, razviše se svileni barjaci. Nar. pjes. vuk. 5, 77. Puče ... zelena lubarda, udariše bombe i svirale, krenuše se tri turska večila. 98.

BUMBAČA, f. igla bez ušica u s glacom, babča, hatuska, hočka, čioda, špioda. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje se napomiñe da se govori u Slavoniji). Postaćem će biti od maž. gombostu (tistoga značena). Bočke ili bumbace. Đ. Popović, srb. 162. U kosu upletu i bumbačami pribodu vrpe. V. Bogišić, zbor. 127.

BUMBAČAN, bunbačna, adj. gossipinus, pa-

BUMBAČIC

732

BUN

mučan. isporedi bumbak. i bubačeran. samo u rječnicima Belinu (126b), Bjelostijenčevu, Jambrešićevu, Voltišijinu i Stulićevu.

BUMBĂČIĆ, bumbaćica, m. hyp. bumbak. samo u jednoga pisca xvi vijeka, i to sa n mjesto m pred bi. Kako malo slaca (maloslaca') u bumbačiu bih te hranio. M. Držić 226.

BÛMBĂČKÎ, adj. vidi bumbačan. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićevu. Na bumbačkoj žnoru. Jačke 63.

1. BÛMBĂK, bumbáka, m. gossipium, pamuk. od sr. gr. βαυμάξιον, sr. lat. bambacium, tal. bambagio. isporedi bombak. Od xvi vijeka, između rječnika u Mikaļinu, Belinu (bumbăk¹ 126b), Bjelostijenčevu, Jambrešićevu, Voltišijinu i Stulićevu (bumbak). neki pišu i n mjesto m pred b. Kad se gdi useru, s proštenjem rekući, u bumbak poberu. N. Dimitrijević 101. Pak smo mehši od bumbaka. N. Načešković 1, 157. Prahom onisapati opći često uši tvoje, i bumbakom zatiskati za cić vjetra, znaj, dobro je. M. Pelegrišnović 200. Bil oblok kako od čista bumbaka. P. Zoranić 75b. Svile dobra cina, bumbaka i vune. Đ. Baraković, vil. 44. Bumbak ili pamuk. B. Kašić, rit. 9. Balotice od kućin, od lana ali od bumbaka. M. Bijanković 59. Otrti će mista pomazana novim bumbakom. L. Terzić 12. Stine mu se bumbak čine. A. Vitačić, ost. 203. Sedam balotica od bumbaka oli ti pamuka. A. Kadčić, bogosl. 179. K'o prame duge bumbaka bijela i razčešljana. B. Cuceri 234. U nih nametaše ... vreće nož mek bumbak ne reže. Poslov. dan 30. Odhraćen je u skatulici od bumbaka. 89. Ubit' batom od bumbaka. 143. Donesi mi bumbaka za potku. J. Bogdanović. K'o t' mi se privija i svila k bumbaku. Jačke 3. Poda n meći trne malmažine a poda se svilu i bumbaka. Nar. pjes. istr. 1, 19. sa n mjesto m: Iznajde brat' bumbak. J. Armołušić 53. U stvari pretenoj, bunbaku, svili. L. Terzić 242.

2. BÛMBĂK, bumbáka, m. vidi bumbar. samo u Vukovu rječniku, gdje se napomiše da se govori u Risnu.

BUMBALO, n. u jednoj pjesmi lošoj kao da stoji mjesto bubań. isporedi bumba. Sve topovi na naše kumpare i bumbala, naše nakarade. Nar. pjes. vuk. 5, 482.

BÛMBĂR, m. apis terrestris L. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Od bumba. — Topirice, zli bumbari. J. Kavaćin 409. Još su mene i bołji prosili ... bumarovi age i aġije. Nar. pjes. vuk. 1, 531. Kazale čele bumbaru kad je bio došao se prezimi kod nih. Vuk. posl. 77. Bumbari. J. Pančić, zool. 260. Bumbar i debli je i veći a i rutaviji od pčele. G. Lazić 88. ‚tresti bumbare‘, cokotati: Stoje pred vratima dokle im god društvo ne otvori, te od zime tresu bumbare. V. Vrčević, igre 60.

BUMBĂRÁŇE, n. murmur. isporedi bumbarati. samo u Vukovu rječniku.

BUMBĂRATI, bumbărâm, impf. murmurare, zujati kao bumbar. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (samo u drugom značenju) a) o bumbaru: Bumbar, kad leti, zuji, mumła, bumbara. K. Crnogorac, zool. 140. — b) o čeładetu, o kom se hoče da kače da mu govor zuji kao bumbar kad bumbara. samo u Vukovu rječniku, gdje se tumači: dumpf sprechen, wie die hummel summt.

BUMBAREČE, n. arap. mûbâreki, čestitaņe, blagoslov. isporedi bumbareći. Gazijama da daju

čelenke i za glave tursko bumbareće. Pjev. crn. 140.

BUMBAREĆI, arap. mûbârek, srećan, čestit. dolazi samo kao adv., kao srečno, kad se čestita. Bumbareći, Turci braćo draga! bumbareći roba zarobili! Pjev. crn. 50. pišu i sa n mjesto m: Bumbareći, turska gazipao! Pjev. crn. 314.

BUMBAREVO BŘDO, n. mjesto u Srbiji u kragujevačkom okrugu na putu iz Kragujevca u Čačak. Ł. Kovačević. P. Đorđević. Niva u Bumbarevom brdu. Sr. Nov. 1867. 195.

BUMBĂŠIR, bumbašira, m. arap. mûbašir, komisar. isporeli mubašir. Vodi strašnoga bumbašira. Nar. prip. vuk. 222.

BUMBATI, bumbam, impf. vidi bumbiti. na Kyku. I. Milčetić.

BUMBAŽIN, adj. gossipinus, pamučan. od tal. bombagino. isporedi bombažin. Od xvi vijeka. To prepisah s harti bumbažine na hartu bergaminu. Stat. krč. ark. 2, 296. Na harti bumbažinoj. Mon. croat. 316.

BUMBĂŽINA, f. a) charta. od tal. adj. bombagino. isporedi bombažin. xv vijeka. dolazi i sa n mjesto m. Za sentenciju, ka se pečati na bunbažini. Stat. poł. ark. 5, 259. Tastamenat biše pisan na bumbažini. Slovinac 1878. 247. Ki biše pisan na bumbažini. 143. — b) pamučno platno, textile gossipinum. od tal. bambagino. u naše vrijeme u Lici. Donesi nekolika lakta bumbažine, da djetetu skrojim košućiu. J. Bogdanović. Bumbažina. V. Arsenović.

BÛMBICA, f. dem. bumba. samo u Stulićevu rječniku (‚bumbice‘).

BUMBIĆ', m. prezine, u naše vrijeme. Dva Bumbaći a dva Badnjevića. Nar. pjes. vuk. 3, 274.

BUMBIR, m. vidi bumbor, s kojim je i potstaňa istoga. samo u jednoj pjesmi. Božić zove s Ubalu: ‚doran'te mi bumbara'. Božić zove s Ledenica: ‚doran'te mi devenica'. Nar. pjes vuk. herec. 341.

BÛMBITI, bûmbîm, impf. djetiņa riječ mjesto piti. od bûmba. samo u rječnicima Stulićevu i Vukovu (u kom se napomiše da se govori u Dubroniku).

BUMBOR, m. placenta, pogača. samo u Belinu rječniku (320b), gdje se i tumači kako je stavljeno. isporedi bumbir. Postaņem će biti od tur. bumbar, kobasica. po tome bi bio nekakav kolač nalik na kobasicu, a ne upravo pogača.

BÛMBREG, m. vidi bubreg. samo u Stulićevu rječniku, u koji će biti uzeto iz Jambrešićeva, a u nemu je ‚bumbrek‘. govori se i u hrvatskom primorju.

BÛMBUL, m. tur. bûbûl, slavuj. isporedi bumbul. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. A u lugu bumbul poje. Nar. pjes. vuk. 1, 329. Dva bumbula svu noć prepjevaše. 1, 481.

BÛMBULOV, adj. slavujev. isporedi bumbul. samo u zagoneci o zrnu pušćanom: Na dnu mora bumbulovo jaje. Nar. zag. nov. 65. isporedi bomborov.

BÛMŇITI, bùmńîm, impf. vidi bubûati, od čeja je i postalo promijenivši b pred n na m. prošloga vijeka. Ne može se i glumit' i bûmńit'. Poslov. dan. 74. Pada ga i bûmńit' i glumit'. 93. kad ko što naopako radi: Bumńi u surlu, glumči u bubań. 10.

1. BÛN, búna, m. hyoscyamus, bunika. u naše vrijeme, između rječnika u Stulićevu i Vukovu (u kom se napomiše da se govori u Hrvatskoj).

BUNACAÑE

734

BUNARSKI

kojok se dno uzvidi kako u mrtvom moru na
Samorumnuk, kad je bunaca. M. Držić 261. Ja sam
mrnarn mora od bunace. 411. Koji razmeće valove od
mora i čini bunacu. I. Držić, nauk gond. 373.
Bunaca je more ufatila. Pjev. crn. 304.

BUNĂCÂÑE, n. delirium. J. Bogdanović, isporedi bunacati.

BUNĂCATI, bunăcâm, impf. delinare, alucinari. u naše vrijeme, isporedi bunacati. Šta ti, teto, govoriš ? Našta, vjo, bunacim. Nar. prip. vuk. 227. Kada tko u snu ili u kakvoj teškoj ognežvitoj bolesti svašta govori, žudi reku: bunaca svašta, nije dobro. J. Bogdanović. — bez sumne bi se reklo i kad tko budan i bez bolesti govori koješta ludo, kao i bunacati, koje vidi.

BUNÁPÁRTE, m. prezime talijansko Bona-
parte. Više vojske neg u Bunaparta. Pjev. crn. 87.

BÜNÂR, bunára, i bûnâr, bûnâra, m. turški
bunar, izvor, studenac, kladenac, fons, puteus.
Od xvii vijeka, između rječnika u Mikaļinu (33a,
167a), Belinu (575a), Bjelostijenčevu, Stuličevu i
Vukovu, u svjema nima samo puteus. — Akcenat,
kad je u nom. bûnâr, onda je samo još u acc.
sing. taki, a u ostalijem oblicima kakav je
u stavjenom gen. sing.: « kad je u nom. sing.
bûnâr, onda se mijena u loc. sing. bunâru, i
u mn. kad ima -ov: - bûnarovi, i taki ostaji u
svijem padežima take množine, osim gen., gdje je
bunarovâ. kad je nom. sing. bûnâr, onda u mn.
ne dolasi -ov, u jednoga pisca prošloga vijeka
u mn. i sa -ev- mjesto -ov (bunareva. E. Pavić.
ogled. 673). — a) izvor. xvii i xviii vijeka, a
sada u tom značenju nije u običaju. aa) i pra-
vom smislu: Do vrutka Íbera, bistroga bunara.
D. Baraković, vil. 87. Tko zna što zlamenuju oni
bunarovi od sumpora. S. Margitić, fala 119. Koje
Isaija prorok naziva fontes, vrutke ili ti bunar-
ove F. Lastrić, svet. 183. — bb) u prenesenom
smislu: Since bunar jest i uzrok svakе svitlosti.
I. Zanotti, priš. 16. Isukršt bunar jest mudrosti.
16. Koga nauka rečeni naucičitelj nije izmislio...
nego ga je zagrabio iz bunara s. ivandeļa. F.
Lastrić, test. 271. Blizoća božja jest. ... bunar
siju kriposti. J. Banovac, pred. 64. — cc) sada
se nalazi kao elastito ime gdjekom izvorn. Glasnik
119. 108. — b) studenac, kladenac, puteus. od
xvii vijeka. aa) u pravom smislu: Vidje u sni
gdi jedno jdetetce vadaše ribu u jednoga bunara
zlatom udicom. M. Divković, bes. 125. Isus trudan
du putovanja siđaše svrhu bunara. 862. Vrata ili
usta od bunara: zaklopac od bunara. Mikaļa 33a.
Zatvora bunar svoja usta svrhu něga. M. Radnić
40. Kako jest ispotezoa s velikom mukom vodu
iz jednoga priduboka bunara. P. Posilović, cvijet
153. Blagoslov gustirne ali bunara. L. Terzić 240.
Učinili su sebi bunarove suple, koji ne mogu vode
držati. S. Margitić, fala 233. Ostavivši vručak
živi hti sagradit razrušeni sebi bunar. J. Ka-
vanši 428. Sideči Isus kod bunara. A. Bačić 415.
Zagrabićete vode iz studenaca ili ti bunarova. F.
Lastrić, svet. 125. Upade u jedan bunar prisušen.
J. Banovac, prip. 214. Vidi jednoga čovika, gdi
priliva ono jezero u jedan bunar. 205. Izvadivši
ga iz bunara. E. Pavić, ogled. 79. Baci ga u
jedan bunar. M. Pavišić 19. Iskopali su sebi bun-
arove ili ti nakapnice razasute (cisternas dissi-
patas), to jest saraništa, koja vode uzdržavat ne
mogu. A. Kanižlić, uzn. 13. Studenci ili ti bunari.
A. Kanižlić, kam. 590. Kada je Samaritanka kod
bunara bila. Đ. Rapić 87. Ko ne može otiči na
jedan bunar, ide na drugi. N. Palikuća 48. Uzamši
priliku baci je u bunar. M. Zoričić, zre. 25. Voda
naravna, kakono iz rike, iz mora, iz bunara. M.

Dobretić 24. Studenac ali ti bunar vodeni. A
Kačić, korab. 23. Dubite i kopajte jame ali ti
bunare, bog će ih napuniti vode. 252. Kladenici,
to jest bunarovi. I. Velikanović, upuć. 2, 508.
Svaka bašća ima svoj bunar. D. Obradović, bas.
382. Bunar jest preveć dubok. J. Rajić, pouć.
1, 88. U bunar ga zakopavamo. B. Cuceri 99. Al'
povika nešto iz bunara. Nar. pjes. vuk. 1, 153. I
u gori bunar voda studena u bunaru jedan kamen
mermera. 403. Bunar voda glavobola, udova-
vica svaka samovołna. 1, 229. Niže nogu bunar
iskopajte. 2, 26. Nadnesi se nad bunar nad vodu.
2, 441. Kogod dode Urvinom planinom među jele
stědu bunaru. 2, 442. Nije u bunar, već kraj
bunara. Nar. posl. vuk. 219. Studenac i kladenac
je bunar (gdje se voda zahvata ili vuče). Vuk,
pis. 42. — bb) u prenesenom smislu: Za što je
vrsnija jedna kaplica božanstvenoga utješeňa nego
visoko more i duboki bunari utješeňa svitovnije
i udjskije. M. Radnić 274. — c) duboka jama,
iskopana da se u noj čuvaju novci: Tek počeše
kopati bunare u odaje u svome haremu, i sasipat
ruše u bunare. P. Petrović, šep. 168. — d) dublje
mjesto u vodi, kao vir, locus fluminis profundior.
u Banatu. V. Arsenijević. — e) ime selima: aa)
u Bosni dea sela: jedno u okrugu bałolučkom. Ba-
tist. 39. a drugo u okrugu traciškom blizu Jajca.
Schem. bos. 1864. 85. ovo drugo pišu i Bunari.
Statist. 65. — bb) što u Srbiji u okrugu jagodinskom.
K. Jovanović, reć. 107. — d) ime zemlji
pod nivama: Niva u Bunaru, u Srbiji u okrugu
požareračkom. Sr. Nov. 1873. 795. isporedi bunarina.

BUNÁRAC, bunárea, m. dem. bunar. samo u
Stuličevu rječniku, za koji će biti i načinjen.

BÜNÂRAN, bûnârna, adj. vidi bunarski. samo
a Stuličevu rječniku, za koji će biti i načinjeno.

BUNÁŘČAC, bunarčca, m. dem. bunarac. u
Stuličevu rječniku. rječc vrlo nepouzdana.

BUNÁŘĆI, m. dem. u naše vrijeme,
između rječnika samo u Stuličevu. Iskopaju bunarčić. Nar. prip. vil. 1867. 463.

BUNÁŘGÎ, m. prezime, po ocu bunarğiji. î je
sažeto iji. Rat 353. Šem. srb. 1881. 300.

BUNÁŘGIJA, m. tur. bunarły, koji kopa bu-
nare, putearius. od prošloga vijeka, između rječ-
nika samo u Belinu (177b). isporedi bunarnik.
Mah se može za novce prodati, bunarğija i lađar
ga plati. J. S. Rełković, kuć. 358.

BUNARI, m. pl. vidi kod bunar pod e.

BUNÁRIĆ, m. dem. bunar. u naše vrijeme, iz-
među rječnika samo u Stuličiju. Zemļa kod bu-
narića. Sr. Nov. 1861. 137. Pod gorom kod bu-
narića. 1867. 487.

BUNÁRINA, f. augm. bunar. u naše vrijeme.
a) u pravom smislu: U bunarini velika žaba.
Nar. prip. vuk. 2 208. Livada kod bunarine.
Sr. Nov. 1871. 416. 1872. 316. 1873 939. — b) ime
mjestu pod livadama: u Srbiji u okrugu biograd-
skom. Trava na livadi u Bunarini. Sr. Nov. 1871.
698. Livada u Bunarini. 1873. 1040. 1874. 414.

BUNÁRÎŠTE, n. mjesto gdje je bio bunar. Bunarište niva (u Srbiji u okrugu aleksinačkom). Sr. Nov. 1875. 907.

BÜNÂRKA, f. montia fontana L. J. Šloser-
Vukot, flor. 308.

BÜNÂRNÎK, m. putearius, bunarīgija. samo u
rječnicima Belinu (578a) i Stuličevu.

BÜNÂRSKÎ, i bunârskî, adj. a) putealis, od
xvii vijeka, između rječnika u Mikaļinu (33a),
Belinu (578a), Bjelostijenčevu (1003a), Stuličevu

BUNAŠ

735

BUNICA

i Vukovu. Otvoriše se sve dublje bunarske. E. Pavić, ogled. 16. Voda, bila ona tekuća ili stojća ili bunarska ili potočna. E. Pavić, jezgra 47. I bunarsku (vodu) za dobru nahode. J. S. Rełković, kuć. 188. Voda bunarska. B. Leaković, nauk 163. — b) što pripada selu Bunaru: Bunarska opština. K. Jovanović, reč. 107.

BUNAŠ, m. neko mjesto na međi sela Globice na rijeci Žletovskoj xiv vijeka: Kolnikom nađa Bunaš i osuđe Bunasa nizi delb. Glasnik 27, 291.

BUNB- gledaj bumb.-

BÛNCÂÑE, n. alucinatio. isporedi buncati. a) govoreňe u snu: Sa snom i noćnim bunca-
nem. J. Rajić, pouč. 1, 10ᵇ. — b) govoreňe kao
u snu, bez reda i istine i bez prilike. Što se i
od nas samih nalazi zaludno neko buncaće o
dužini svojih dana. J. Rajić, pouč. 1, 69ᵇ. Ali je
to lažljivo buncaće. 2, 85ᵇ. Što kaže ... to je samo
nejegovo buncaće. Vuk, odg. na laž. 11.

BUNCÀRATI, buncàràm, impf. vidi buncati, od čega je i postalo, govoriti koješta izvan sebe u bolesti. Hoteo je skakati s kola, buncarao ne-prestano. S. Tekelija n Letopisu 120, 47.

BUNCAT, m. ime muško xiv vijeka. Glasnik II. 12, 82. može biti rumunsko.

BÛNCATI, bûncâm, impf. delirare, alucinari. isporedi bunacati, trabuniti, tlapiti. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu (loqui quasi e soно, alucinari). Postaņem od buna, po čemu je kao govoriti u buni ili zlučnena i potmětana i pomjerena uma. isporedi bunovan, bunovati. — a) u pravom smislu: govoriti u ne-svjesti, izvan sebe u bolesti ili u snu: Bunca kao baba u bolesti. Nar. pjes. vuk. 30. Napast od glavoboče i preteškog onog sna, po kom, kad bi se razabrao, bunca bi. G. Zelić 7. Ako bunca, maži mu teme sviškom mašću. M. Đ. Milićević, živ. 2, 40. Mi mišlasmo da bunca. M. Đ. Milićević, let. več. 139. — b) gororiti koješta kao u snu, bez reda i istine i bez prilike: Ali još budalistije klape i buncaju nikoji. A. Kanižlić, uzr. xu. Vissoko o sebi buncati počiće. J. Rajić, pouč 1, 15.

BÛNČEVIĆA, f. šuna u selu Osečenici u Srbiji u okrugu vaševskom. Ł. Kovacević. isporedi bunčevje.

BÚNČEVLE, v. morska trava, koja se zove i siće i voga, lat. alga. samo u Mikałinu rječniku (606b) sa značenjem koje je stavljeno i sa j mjesto ї. Može biti od nem. binse, juncus, scirpus. isporedi Bunčevica.

BUNČIĆ, m. prezime koje tako dolazi u jednom spomeniku xv vijeka, bez sumne mjesto Bunić. Mon. serb. 472. Daničić 1, 89.

BUNČIĆI, m. pl. selo u Hercegovini u okrugu mostarskom. Statist. 112.

1. BÛNDA, f. vestis pellicea. isporedi črak, šuba. od mać. bunda (istoga značena). u naše vrijeme, između rječnika u Stulićenu (chlamys, vestis superior) i u Vukovu (vestis pellice, s dokatkom da se govi or i vojvodstvu). Ja ti kupim lipu bundu. Jačke 11.

2. BUNDA, f. muško ili žensko čelade koje bun-
dija. vidi bundijati. u Dalmaciji. M. Pavlinić.

BUNDALOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme
Nar. pjes. kras. 1, 190.

BÛNDÁŠ, bundáša, m. epicometis Burm. J. Šloser, kor. 347. 381.

BÛNDAVA, f. vidi bundeva. u naše vrijeme,
gdje gdje u Hrvatskoj. V. Arsenijević. i u Bosni:
Krupna glava kano ti bundava. Osvet. 4, 11.

BÛNDEVA, f. encurbita pepo L. od prošloga
vijeka, između rječnika samo u Vukovu (cucur-
bita melo'). isporedi ludaja. Ake. se mijena u
gen. pl.: bûnděvā. Postaňa neznana: može biti
od tur. müdewer, okrugao, a tako bi mogla biti
nazvana u novije vrijeme za razliku od tivke,
koja je obično dugułašta. Za bundeve osobito
mari. J. S. Rełković, kuć. 60. Kao preko bun-\deva (kad ko da govi or bez slike i bez provago
reda, t. j. kao da se ide preko bundeva). Nar.
posl. vuk. 132. Posijao bundeve! (kaže se kad
ko padne.) 256. Tolike ti bundeve rodile! 318.
Pripovijeda se kako se Arnautin ožegao pečenom
bundevom. Vuk, posl. 153. Bundeva, cucurbita
pepo, kod nas se seje, jer je mnogi rado i ku-
vanu i pečenu a osobito ukisełenu jedu. G. Lazić
160. cucurbita pepo L. B. Šulek, im. 37.

BUNDÈVARA, f. gużara s bundevama. P. J.
Marković. B. Mušicki.

BÛNDEVICA, f. dem. bundeva. u Vukovu rječniku.

BÛNDEVSKÎ, adj. cucurbitarum: bundevski
cvijet. Vuk, rječ. 48ᵇ.

BÛNDIĆ, m. prezime, od xiii vijeka. Mon. serb.
40. 299. 402. Daničić 1, 89. A. Kalić 504. Rat 232.

BUNDĪJĀŠ, bundijāša, m. čovjek koji bundija.
vidi bundijati. u Dalmaciji. M. Pavlinović.

BUNDĪJATI, bundijām, impf. ludo koješta go-
voreći uznemirivati ļude. u Dalmaciji. M. Pav-
linović. Postaņa će biti kojega je buncati.

BUNEJ, m. selo u Braničevu xiv vijeka. Glasnik 24, 265.

BUNGÅTIJE, bungåstjå, f. pl. ,gåce crne i tanke što su nosili stari primoreca putup grčikil'. M. Pavlinović. može biti od nov. grč. povrwtorov baxzirov, plumphose.

BUNGOROVINA, f. selo u Bosni u okrugu
trarničkom. Schem. Los. 1864. 45. Statist. 65.
isporedi bungw.

BÚNGUR, m. tur. bulgur, prekrupa, polenta. isporedi bulgur. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu: ,bungur kukuruzan ili šeničan'. 48ᵇ. Ne poznaјem da našega bungura. Nar. posl. vuk. 208. Kad se ženi bungur momče mlado. Nar. pjes. vuk. 1, 533.

BÚNGURAC, bûngûrca, m. dem. bungur. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Pitali bogoslovca kad je svršio nauke: ,sta ti je najteže bilo?‘ ,Časlovac i bungurac‘. Nar. prip. vrč. 220.

BUNGÜRÁNE, m. mšeue nurgura. u Vukovu
rječniku. isporedi bungurati.

BUNGÜRATI, bungûrám, impf. měti bungur. samo u Vukovu rječniku: Ne može vodenica da meje, nego bungura. Vuk, rječ. 48ᵇ.

BUNGÜRISATI, bungûrišēm, impf. vidi bun-
gurati. B. Mušicki.

BÛNGUROV, adj. što pripada bunguru. Že-
nidba bungurova. Vuk, pjes. 1, 533.

BÛNGĪJA, m. concitator koji buni. u naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. ispo-
redi bunilac, bunite|. Obtuže me da sam ja bun-
gija. S. Tekelija u Letop. 120, 18.

BÛNIBRÖD, Bûnibroda, m. dva sela u Srbiji
dońi i gorńi, oba u okrugu niškom, srczu łesko-
vačkom. Sr. Nov. 1879. 175.

1. BÛNICA, f. vijeka u Hercegovini. pomine se od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu (48ᵇ). Tko je obio Bunu i Bunicu. Poslov. dan. 129. Obišao je Bunca i Bunicu. Vuk, rječ. 48ᵇ.

BUNICA

736

BUNITI

2. BÛNICA, f. vidi bunika. Šloser-Vukot, flor. 638. 639. Čas. čes. muz. 1852. 47. B. Šulek, im. 37.

1. BÛNIĆ, m. prezime: a) prezime vlasteoskaj porodici u Dubrovniku, koje dolazi od xv vijeka a lutinski se pisalo de Bona, od čega će biti i postalo. Daničić 1, 88. Vlahu Buniču. D. Rańina 98. Maro Bunić. I. Gundulić 192. — b) prezime po drugim stranam osim Dubrovnika, koje će biti drugoga postaše: Tako pade Buniču Jovane. Nar. pjes. kras. 1, 126. Maksim Bunić. Rat 383.

2. BÛNIĆ, m. selo u hrvatskoj krajini blizu Gospića. Razdje|. kr. 18. Schem. segn. 1871. 40. Sem. prav. 1878. 62. u Vukovu rječniku gradić. 48b. Malkoč paša nastani Bunić u Krbavi. P. Vizezović, kron. 148. Niz Krbavu do Bunića bila. Nar. pjes. mar. 59.

BÛNIJA, m. nadimak mjesto prezimena, u naše vrijeme. Miladin Bunija. Rat 98.

BUNIJAD, bunium L. u jednoga pisca nešega vremena: buniad'. B. Šulek, im. 37. rod se ne zna.

BÛNIJEVAC, Bûnjiveca, m. vidi kod Buševac.

BÛNIJÊVKA, f. vidi kod Buševka.

BÛNIKA, f. hyoscyamus. isporedi bun, bušnika, u naše vrijeme, između rječnika u Stulićevu i Vukovu. Postaše vidi kod bun pod 1. Kao da se bunike najeo. Nar. posl. vuk. 130. Bunika, hyoscyamus niger L. G. Lazić 110. J. Pančić, flor. biogr.² 450. B. Šulek, im. 483. Bijela bunika, h. albus L.; crna bunika, h. niger L. B. Šulek, im. 37.

BUNIKOVIĆ, m. prezime, xv vijeka. Mon. croat. 235. može biti i pogrješa mjesto Crnojniković.

BÛNILAC, bùnioca, m. concitator. prošloga vijeka u jednoga pisca i u Stulićevu rječniku (bunioc'.) isporedi bunitel. Takovi bunioci. J. Kavanin 455.

BÛNILO, m. ime muško, xiii i xiv vijeka. Mon. serb. 12. 59. Daničić 1, 88. isporedi Bun; Bunišlav, Buniša.

BÛNILOVIĆ, m. prezime, xiv vijeka. Glasnik 12, 50. Glasnik 15, 298. 299. Daničić 3, 564.

BUNIN, adj. što pripada čeladetu kojemu je ime Buna, ali to ime samo ne dolazi. Na Buninu peć. Mon. serb. 197. Daničić 1, 88. Bunino kućište zove se neka zemla pod ćivama u Srbiji u podrinskom okrugu: Niva u Buninu kućištu. Sr. Nov. 1871. 144.

BÛNINA, f. stercus, fimus, gnoj, nem. dünger. samo u Vukovu rječniku. postaše vidi kod bunište.

BÛNIONICA, f. concitatrix. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BÛNIONÍK, m. concitator. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno.

BÛNISLAV, m. ime muško, xiv vijeka. Glasnik 15, 296. Daničić 3, 564.

BUNIŠA, m. ime muško, xiv vijeka. Glasnik 15, 298. Daničić 3, 564.

BÛNIŠTĂR, m. koji po buništima krade. govori se kao ukor kradživcu. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomije da se govori u Crnoj Gori).

BÛNÎSTE, n. fimetum, smetlište. isporedi bunište. od xvi vijeka, između rječnika u Mikašinu, Belinu (434a), Bjelostijenčevu, Stulićevu i Vukovu (gdje se napomije da se govori u Crnoj Gori). Postašem će biti od nov. grć. βovvú, kravla balega. isporedi bunina. — a) u pravom smislu: mjesto gdje se baca smeće, bušak: Levente scijene za ništa kao pomet od buništa. M. Vetranić 1, 225. Krivi starci da se budu u bunište ukopati. 2, 342.

Žejaše biti po smrti ukopan u smetlištu ili buništu. B. Kašić, ign. 85. Kakono odbačene ałine na buništu. S. Margitić, fala 175. Slava.. ne.. vržena je na buništa. J. Kavašin 288. Ne tilo.. bi bačeno u bunište. J. Filipović 2, 90. Usmrdi se toliko da ga iz dvora izbaciše na bunište. F. Lastrić, ned. 411. Izneće se na bunište. Živ. is. 97. Kuća.. od buništa biva gora. V. Došen 207. Jov na buništu. J. Rajić, pouš 1, 49. A kokoš ti ostavla buništa. J. S. Rełković, kuć. 279. Svaki je kokot u svom buništu gospodar. Poslov. dan. 117. Presti, presti, a pak na bunište vrći. 100. Niti' sam orač, nit' sam kopač, već sam kokin tancovoda: od buništa do buništa, dokle sunce ne zaiđe. Nar. pjes. vuk. 1, 511. Da ne gine biser u bunište. P. Petrović, vijen. 42. — b) po mjestu svom zove se tako i samo smeće, fimus: Sve pročinujem kako gnoj, bunište i skotinu. F. Lastrić, ned. 364. Od buništa da načini smradno blato u mišini. V. Došen 172.

BUNIŠTVO, n. vidi bunište. samo u Stulićevu rječniku, za koji je i načineno.

BUNIT, adj. concitatus. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdanca.

BÛNITEŁ, m. concitator. od XVII vijeka, između rječnika u Mikašinu (33a), Belinu (7b 664b), Bjelostijenčevu i Stulićevu. isporedi bunilac. Bunitelje i zasidnike protiva gardinalu. A. Kadčić, bogosl. 303. Imahu za glavara nekoga Judu Galilejanina čovjeka bunitelje. Živ. is. 40.

BUNITI, bûnîm, împf. tumultuari, concitare, turbare, impedere, od XVI vijeka (vidi primjer M. Vetranića), između rječnika u Mikašinu (buniti, seditionem facere), u Belinu (buniti se, deficere 7b), u Voltigijinu (buniti, lärmen, vermeln), u Stulićevu (buniti, seditionem conflare) i u Vukovu (buniti, concitare; buniti se, imperium franegem). — Akc. kaki je u præs. taki je u cikelom impf.: bûnâh, u 2 i 3 sing. aor. bûnî, i u part. praet. pass. s drugim slogom kratkim: bûnen; u ostalijem oblicica kao u inf. — Postašen od bûna.

I. neprelazno: tumultuari, činiti bunu, buku (vidi bûna pod 1). samo u jednoga pisca xvi vijeka. O puče, ne buni, neg muče i s mirom tuj stani. M. Vetranić 2, 378.

II. prelazno: 1. łude uznemirujući podizati da smetu mir i red, koji se zatekao, concitare. mjesto riječi koja upravo znači łude može biti i druga u kojoj se razumiju łudi (grad, sreč itd.); komu se takim nemirom misli nauditi, može biti izrečeno u akus. s prijedl. na ili u dat. s prijedl. proču, a može i ne biti izrečeno. i što se takim nemirom hoće da dokući, može biti izrečeno rečenicom koja se privezije riječiju da. i) mir i red koji se smeta kad ko koga buni može biti u opće onaj koji je među łudma jednijem i drugim: na krstjane Turke buni. I. Gundulić 480. Da me ufate za to što sam bunio Crnogorce da svoje Turke pobiju. Glasnik 17, 315. — b) mir i red koji se smeta kad ko koga buni može biti onaj za koji se stara vlast: Vapijaše svak ovako suproč caru bune sile. I. Gundulić 486. Ne ima srama grad bunit suproč nama. Đ. Palmotić, christ. 116. Jesi li bunar puk? T. Ivanović 146. Otiđe da bune narod. Vuk, dan. 3, 158. — 2. uznemirivati koga dražetić ga na što, potičuci ga, movere, concitare: Glas ovaki Turke buni, da nije toga ko ne želi stan da plijenom tijem napuni. J. Palmotić, dubr. 59. — 3. boj, svađu i drugo što takoval podizati, rasaćiatić, excitate: A domaće ištu boje budit, bunit i ražći. I. Kanavelić, iv. 9. Za to buni svađe (svagdje') i smeće. I. Kanavelić, iv. 18. — 4. uznemirivati

["BUNIV", "737", "BUŇÁK", "koga u opće, perturbare: Čim neugodnu duša nosi ali ugodnu miso, s tega taj čas sreu mir donosi ili nemir buni ňega. A. Boškovićeva u D. Mattei, sreč 354. — 5. smětati, impedire: Jer vručine ne (bube) u poslu bune. J. S. Rełković, kuć. 287.", "III. sa se: 1. reflexivno: a) uznemirivati se, concitari. aa) o životini, kad se krene iz svoga mira ili poplaši: Tuj vihar ne krši najmaće zeleni, ... niti se zivjer buni, da plahom naravi zlosrda otruni jedan list na travi. M. Vetrančić 2, 272. Prosa im (piplićima) uspite, na se ne bune. 2, 332. — bb) o vojski, kad se diže i skupła: Kad se otajno i skrovito vojska buni. I. Kana-velić, iv. 42. — b) značene kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. kao naprijed pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio dodijao, stane se većma i većma bu- niti. Vuk, dan. 3, 156. Kad Turci vide da se raja počine buniti. Kao naprijed pod II, 1, a: Bune se (pogani) da užegu i razkopaju sve manastire i porobe krstjane. I. Ančić, vrat. 2, 4, 172. — c) protective se vlasti odmetati se, kao pod II, 2, b., imperium detrectare: Misli (narod) da mu se nepravda čini, pak se protivi i buni. D. Obradović, živ. 67. Narod, kome je zulum i onako bio

BURA

739

BURDEŁNICA

2. BŪRA, f. boreas, sjever. od tal. bora. od xin vijeka, između rječnika u Mikałinu, Bje-lostijenčevu, Jambrešićevu, Voltišijinu i Vukovu. — a) sjever, sjeverna strana: Rasohatica vsa vsimi ńivami na jugi i na buru je. Starine 13, 209. Z bure jest put obći, a z juga jest put, ki gre kъ hižams. Mon. croat. 140. Inaјu gledati na buru. Naručn. 37b. Obrativši se k strani od bure. L. Terzić 325. Propastnim ostalim odgovara vjetreć s bure. J. Kavanahin 153. Da se prokleti s juga i s bure. J. Banovac, blagos. 179. — b) sjever, vjetar sjeverni: S oštrinom garbini (grbini') uzmutiše more, pak bura zapini dvignup se sa gore. P. Hektorović 72. Od kude bura ishodi. P. Zoranić 7b. Koji prode vrime bure, ne mańka mu ništa drugo nego počivati. P. Posilović, nasl. 198b. Bura ga (cvijet) opałuje. M. Radnić 168. Po jugu i buri, fortuni, bonaci u pivaņu vaši prohajaju danci. M. Kuhačević 40. Napadne na nas straovita bura. D. Obradović, bas. 380. Kad bura dune, svakomu je bude. Poslov. dan. 41. Puva bura na Radula. Nar. pjes. vuk. 242. Bura goni, vrag se ženi. Nar. posl. vuk. 30. Bura mi je zibarica bila. Nar. pjes. mikul. 139. Bura se po primorju gdješto zove i vjetar od kraja (t. j. sa zemje). Vuk, rječ. 49a. isporedi zgoraev.

3. BURA, f. borax. samo u jednoga pisca našega vremena, koji će biti uzeo iz ruskih kniga. Od pers. bora (istoga značena). Vode, u kojoj je 1 lot bure rastopłeno, sipaju u vino. P. Bolić 2, 263.

4. BŪRA, m. vidi buro. samo u Vukovu rječnika.

BŪRAČA, f. lagenae species, kao čutura od kože. od tal. borraccia, mijeh. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje se napomine da se govori u Hrvatskoj i Dalmaciji). Uzme buraču vina. V. Bogišić, zbor. 241. nalazi se i sa č mjesto ć: U buraće natociše pivo. Nar. pjes. juk. 165. Nalivajte u buraće pivo. 435.

BŪRAČ, Buráča, m. ime muško. samo u Vukovu rječnika. isporedi Burja.

BŪRAČA, f. vidi burača.

BŪRĀD, f. coll. dolia, isporedi bure. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Jer im stoje buran i kace na połu. D. Obradović, živ. 59. Burad svud okolo čistiti. Z. Orfelin 57. Tu se burad opravljaju. Nar. priz. vuk. 100. Nađe nekoliko buradi. Vuk, dan. 1, 73. Kace, burad. P. Bolić 2, 55.

BŪRAĐA, f. selo u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović 162.

BŪRAĐSKI, adj. što pripada selu Burađi. Buradska opština. K. Jovanović 162.

BŪRĀG, burága, m. venter animalis. isporedi kułen. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (thiermagen). Od rum. burik, púpak, umbilicus. Il' o vaše il' naše burage. Osvet. 4, 35.

BURĀGIJE, buragijā, f. pl. nespretna obuća. od tal. borraccia, mijeh. u naše vrijeme u Lici. Nosi tamo te tvoje buragije. J. Bogdanović.

1. BŪRAK, búrka, m. vidi bur. samo u Stulićevu rječniku.

2. BŪRAK, buráka, m. ime końu Muhamedovu, arap. burak. Usede na końa svog starog buraka. J. Rajić, boj 15.

1. BŪRAN, būrna, adj. a) procellosus, turbulentus, violentus. od xv vijeka, između rječnika samo u Stulićevu. postańem od bura, procella. aa) o vjetru: Vitar buran jedan dahnu. Aleksand. jag. starin. 3, 272. Posle burnih vetrova. J. Rajić, pouč. 3, 31. Dunu nasuprot ńemu buran vjetar.

Vuk, djel. 27, 14. — bb) o kiši: Kako burna kiša iz oblaka. Nar. pjes. vuk. 4, 374. 5, 187. Ogled. sr. 470. — cc) o događajima i o vremenu u koje bivaju taki događaji: Zaboravljane burni i mutni događaja. Nov. srb. 1834. 69. Na sadašni burni vremeni nismo se mogli sakupiti. Bud. spom. glasn. II. 3, 57. — b) pluviosus, kišovit. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da je to u Boci). postańem od bur, ali ne u negovu značenju nego u općenitijem, od kojega je i negovo postalo, a to je kešiti. isporedi burnik, burniak, burke.

2. BŪRAN, būrna, adj. borealis. vidi burni.

3. BŪRĀN, burána, m. vidi bunar, od kojega je i postao premjestivši glasove. u Srbiji u Mačvi. Ł. Kovačević.

BURĀNIJA, f. vidi boranija. Ł. Kovačević. I. Pavlović. kaže se u šali i za djecu i malu gospodu. I. Pavlović.

BURAŠ, m. ime muško. prije našega vremena. S. Novaković, pom. 46. isporedi Burja.

BŪRAŠKA, f. tal. burrasca, tempestas, bura (pod 1). u jednoga pisca xvii vijeka. Ulizacavši (Jona) u brod podije se udije velika buraška. M. Radnić 226.

BURATI, m. pl. selo u Bosni u okrugu saraevskom. Statist. 22.

BŪRAV, adj. pusillus et ventriosus, nizak a trbušat. samo u Vukovu rječniku. Postańem od burag, kojemu je odbačen završetak. isporedi buro i kułaj, pupav.

BURÁZER, m. tur. pers. büráře, brat. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu, gdje se napomine da se govori u Bosni, ali se do skora moglo čuti i u Srbiji. prošloga vijeka dolazi kao nadimak mjesto prezimena: Dmitar Burazer. Bud. spom. glasn. II. 3, 77.

BURÁZEROVICA, f. žena Burazerova. Marija Burazerovica. Bud. spom. glasn. II. 3, 248.

BURAŽ, m. vidi boražina, s kojom je i postańa jednoga. xv vijeka. B. Šulek, im. 38.

BURAŽA, f. vidi boražina. B. Šulek, im. 38.

BURAŽIN, m. vidi boražina. od prošloga vijeka. Sliza, bakvice, ... boražina (burassina'), žutinice. J. Vladmirović, lik. 14. Buražin 'divji', echium vulgare L. B. Šulek, im. 38.

BŪRAŽIŅA, f. vidi boražina. Čas. čes. muz. 1872. 47. B. Šulek, im. 38. pogrješka će biti sa z mjesto ž: Naberi ... srpułe i burazine. S. Łubiša, prič. 7.

BURAČA, f. selo o Bosni u okrugu travničkom, kotaru jajačkom. Statist 68.

BURČAN, m. succinum. od ńem. bernstein. samo u Bjelostijenčevu rječniku. isporedi burštin.

BŪČIN, m. riječ koja ništa ne znači nego se pjeva u brojenici uz Turčin: Turčin burčin, kaurin dečičak. Ł. Kovačević.

BŪRDEŁ, m. a) koliba. od rum. bordeiu. u naše vrijenie u Srbiji. Da propravi kuće i burdełe. Djelov. prot. 84. dolazi i kao ime mjestima kuda šu negda bile take kolibe: u okrugu požarevačkom: Niva u Burdeļu. Sr. Nov. 1863. 62, 1872. 613. 1873. 351. u okrugu smederevskom: Niva u Burdeļu. 1874. 403. Niva u Burdeļu. 1875. 392. Niva u Burdełima. 1867. 379. — b) prostitutio. od tal. burdello. samo u Bjelostijenčevu rječniku.

BURDEŁITI, burdełim, impf. prostitueru. samo u Bjelostijenčevu rječniku. isporedi burdej.

BURDEŁNICA, f. lupanar. u rječnicima Bjelostijenčevu i Jambrešićevu. isporedi burdej.

*

BURDEŁSKI

740

BURIN

BÜRDEŁSKÎ, adj. lupanaris. samo u Bjelostijenčevu rječniku (1, 752a).

BÜRDIMO, n. selo u Srbiji u okrugu kneževačkom. M. Đ. Milićević, srb. 845. pišu ga i Burdim. K. Jovanović 112.

BÜRDIMSKÎ, adj. što pripađa selu Burdimu. Burdimska opština. K. Jovanović 112.

BURDIŽATI, burdižám, împf. tal. bordeggiare, broditi suprot vjetru, adverso vento navigare. u jednoga pisca prošloga vijeka. Kud god ste jadrili ali burdižali, vali su vas posud za škoļa držali. M. Kuhačević 40.

BURDUS, m. perflatus, promaja, vjetromet. u naše vrijeme u Dalmaciji. Ovdje sam na burdusu od bure. M. Pavlinović. Postańem može biti u svezi sa burdižati.

BURE, bûreta, n. dolium. od XVII vijeka, između rječnika u Miklinu (cadus, bario) i Vukovu (dolium). Od sr. lat. bureta, amphora, fr. buretare. isporedi burilo. Vinsko bure. Đ. Rapić 267. Svako vinsko upokrivaj bure. J. S. Rełković, kuć. 426. Odmah pukne jedan obruć na buretu. Nar. prip. vuk. 25. Prazno bure zveči. Nar. posl. vuk. 259. Veliki je kao bure od krastavaca. 33.

BUREBIĆ, bure, u jednoga pisca prošloga vijeka. J. Kavańin 134.

BUREK, m. prezime, u naše vrijeme. e može biti da je kajkavski mjesto u. Schem. zagr. 1875. 259.

BURÉNCE, burénceta, n. dem. bure. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Miloš je pleo katarice, pa čak građio i po neko burence. M. Đ. Milićević, več. 39.

1. BÜRÊNE, n. urinae redditio, pišaše, mižaše. isporedi búriti. samo u rjećnicima Belini (528b) i Vukovu.

2. BÜRÊNE, n. ira, srdeče. isporedi búriti. samo u Vukovu rječniku.

BUREŠIĆ, m. prezime, XVI vijeka. N. Načešković 1, 330. 347. B. Kašić, rit. XVIII.

BURETIĆ, m. prezime u jednoga pisca prošloga vijeka. J. Kavańin 127.

BÜRÊŽ, m. urina, mokrača. samo u rjećnicima Belini (528b), Bjelostijenčevu i Stuličevu. Postańe vidi kod bur.

BÜRÊŽAN, bûrežna, adj. urinalis. samo u Stuličevu rječniku, gdje ima i burežatełan. pošledne sasma nepouzdano.

BUREŽNAČAC, bureznačca, m. dem. burežnak. samo u Stuličevu rječniku, za koji je i načinjeno.

BUREŽNAČIĆ, m. dem. burežnak. samo u Stuličevu rječniku.

BÜRÊŽNÂK, m. matula, noćni sud. u rječnicima Belini (528a), Bjelostijenčevu i Stuličevu. isporedi burež.

BUREŽOBOLAN, burežobolna, adj. stranguria laborans. samo u Stuličevn rječniku, za koji je i načinjeno.

BÜRGIČA, f. dem. burgija, -je- je sažeto -ijj-, mjesto čega pišu i -ijj-. od prošloga rijeka, između rječnika samo u Vukovu (burgijca). Probuši bure burgicom. Z. Orfelin 285.

BÜRGIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Rat 44. Postańem od burgija, a to je bez sumne bilo kome nadimak.

BÜRGIJA, f. tur. burgu, svrillić, svrdao, te-rebra. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu, gdje se veli da je burgija mali svrdlić, a " Crnoj Gori ona dugačka što se čibuci vrte,

a mala da se ondje zove svrdao. Akc. se mijeňa u gen. pl.: bûrgijâ, a samo je zadni slog dug u gen. i instr. sing.: bûrgijê, bûrgijôm. Burgijom se buši, gdje ne može šilom. Nar. posl. stojan. 15.

BURGÎJÂNE, n. concitatio. isporedi burgijati. samo u Vukovu rječniku.

BURGÎJÂŠ, burgijasa, m. a) ko gradi ili prodađe burgije, qui terebras conficit aut vendit. u Slavoniji. F. Ivančić. — b) homo circumforaneus, ko je rad svuda biti. u Vukovu rječniku. — c) proxeneta suarius, ko ide po selima za prave trgove, te kaparisava svše ili motri gdje se mogu dobro kupiti. isporedi kalauz. u Srbiji. između rječnika samo u Vukovu. Vidâs trgovčica, kalauza, burgijaša, koji motri šta se jevantino može kupiti šta li skupo prodati. M. Đ. Milićević, več. 42. Medi se žir; burgijaša nema, pa devojke lupaju bakače. 353. Nema burgijaša, da kaparisavaju prove. 354. — d) concitator, kao bunija tajni. u Slavoniji. F. Ivančić. isporedi burgijašiti. — e) teretrius Er. J. Šloser, kor. 250. 260.

BURGIJÁŠITI, burgijášim, împf. concitare, buniti, podbadati lude da se bune. isporedi burgijati pod b. B. Mišicki. K. Crnogora.

BURGIJATI, burgijám, împf. a) terebrare, bùšiti burgijom. u Slavoniji. F. Ivančić. toga će biti značeňa, ne u pravom smislu, u zagoneci: Klindo visi, pendo zja; klindo pendu burgija (odgonetłaj: sise u krave i vedrica.) Nar. zag. nov. 207. — b) concitare, buniti, podbadati lude da se bune. u Vukovu rječniku. isporedi bušiti.

BÜRGIJCA, f. vidi burgica.

BÜRICA, f. drcen sud od dužice pastakopcem i s dva uha, u kom se nosi hrana pasirima i ljudma koji rade u połu. u Istri. isporedi bure, s kojim je jednoga postanja. Popal Stipan buricu, razbil mački glavicu. Nar. pjes. ist. 4, 10.

BURIČE, n. neko mjesto u zagoneci. može biti zlo izgovoreno mjesto Boriče, koje vidi: Krava riče na Buriče, a tele joj se u Bosni čuje. (odgonetłaj: top kad pukne.) Nar. zag. nov. 185.

BURIĆ, m. a) prezime, od prošloga vijeka. Od Burića sada vilo pivaј. Š. Stefanac 41. U sokola Burića Đukana. Ogled. sr. 494. Burić. Schem. rag. 1876. 62. — b) selo u hrvatskoj krajini ogulinskaj. Radzdej, kr. 20.

BURIĆEVAC, Burićeveca, m. grad u Bosni u okrugu bihačkom blizu Klise. Zemłop. bos. 50.

BURILČEVO, n. neko mjesto, koje se spomije samo po imenu prije našega vremena. S. Novaković, pom. 127.

BÜRLO, n. vas aquarium ligneum, drven sud za vodu od 20 do 25 oka, kao bure, ali mnogo duže nego šire, da se lakše može uprтиte na leda ili natovariti na kona po dva, s obje strane po jedno (u Hercegovini). Burilo je bez uha a su dvije rupice. V. Lešević. isporedi būca. U naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu (doliolum). Žena s burilom ide na vodu. V. Vrčević, niz 219. Sprijed klupko, straga ražań, a u srijedi burilo (odgonetłaj: mačka). Nar. zag. nov. 126. Na čuki čurilo, na bukvi burilo, na varde grade, na stup se bere. (odgonetłaj: pělač.) 186.

BURILOVAC, Burilovca, m. neko mjesto pod nivama u Srbiji u okrugu kragujevačkom. Zemła n Buri lovecu. Sr. Nov. 1874. 223.

1. BÜRIN, adj. borealis. samo u Jambrešičevu rječniku.

2. BURIN, m. ime tursko. Burin-bega od Jasenovoga. Nar. pjes. vuk. 3, 274.

BURINA

741

BURMA

BŪRINA, m. prezime u Dubrovniku XVI vijeka.
Kamo tvoj Burin? O. Mažibradić 168.

BŪRĪNCI, Būrinācā, m. pl. selo u Srbiji u
okrugu topličkom. Sr. Nov. 1879. 176. mještani
govore acc. i za nom.. Burince.

BŪRĪNČIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Sr.
Nov. 1881. 960.

BŪRINE, f. pl. a) selo blizu Spiča u Crnoj
Gori xiv vijeka: Dubovicu s Burinami. Glasnik
20, 218. pogrješka: Zeburina. Mon. serb. 68. —
b) livada u selu Zaovinama u Srbiji u okrugu
užičkom. Ľ. Stojanović. tako će biti ime i malom
jezeru ondje. Bijeli Rzav izvire iz malog jezerca
Burina. M. D. Milićević, srb. 581.

BURINI, m. pl. selo u hrvatskom primorju
blizu Bakra. Schem. segn. 1871 61.

BŪRIONICA, f. mjesto pred kućom pokriceno
gdje stoji burilo s vodom u Hercegovini. N. Dučić.

1. BŪRITI, būrīm, impf. mingere, mokriti, pišati. od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (258b), Bjelostijenčevu (samo sa se), u Stuličevu i Vukoru (u kom se napomišla da se govori u Dubrovniku). Postaše vidi kod bur. — 1. neprelazno: Sali šalom, buri burom, a ne tiči rukom. Poslov. dan. 120. Buriti na koga. Bella 528b. — 2. sa se, u istom značenju u svijem pomenutijem rječnicima osim Vukora. Buriti se na koga. Stulić.

2. BŪRITI SE, būrīm se, impf. irasci, srditi se, upravo nadimati se i ducati od srdne, tumescere ira. samo u Vukoru rječniku. Postaše vidi kod būra pod 1.

BURIV, adj. urinam ciens. samo u Stuličevu
rječniku. riječ nepozdana.

BURJA, m. ime muško, xiv vijeka. Glasnik II.
12, 26.

BŪRJAM, m. nadimak. u naše vrijeme. G. Jovanović Burjam. D. Avramić, sv. gora 266.

BŪRJAN, m. sambucus ebulus L., apta. u naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje se
napomiše da se govori u Branićevu). — Kor.
bhur, nadimati se, bujati. isporedi bura pod 1.
Treba uzeti koren burjana (aptike) i taj koren
dobro otucati. M. D. Milićević, živ. 2, 61. Burjan,
sambucus ebulus L. J. Pančić, flor. biogr.² 258.
B. Šulek, im. 38.

BŪRJANIŠTE, n. mjesto gdje raste burjan.
dolazi kao ime mjestu, pod nivama u Srbiji u
okrugu požarevačkom. Niva u Burjaništu. Sr. Nov.
1866. 156.

BŪRJANSKĪ, adj. što pripada burjanu, gdje
ima mnogo burjana. Livada u burjanskom polju
(u Srbiji u okrugu požarevačkom). Sr. Nov. 1861.
94. Kuća u burjanskoj mali (u Požarevcu). Sr.
Nov. 1863. 462.

BURJAŇE, n. coll. burjan. u jednoga pisca
našega vremena, koji ga uzima kao korov u opće:
Uzmu aptugu, kukutu ili drugo zeleno burjaše.
S. Tekelija u Ľetop. 119, 5.

BURJENOV, adj. što pripada čocjeku po imenu
Burjenu, koje ime samo ne dolazi. isporedi Bur-
jam. prošloga vijeka u poslovici: Nadhodi snaž-
nosti i Burjenovu i Bratutovu masku. Poslov.
dan. 68.

BURJUNTIJA, f. vidi buruntija. On mu dade
sitnu burjuntiu. Nar. pjes. juk. 504.

BURKA, f. kao da je neka mala lađa. u Dub-
rovniku. prošloga vijeka u poslovici. isporedi
urka. Korisnije je otroku od urke neg gosparu
od burke. Poslov. 49. isporedi burlot.

BŪRKÁŇE, n. fremitus, strepitus, perturbatio. isporedi burkati. od XVII vijeka, između rječnika samo u Bjelostijenčevu (vidi daše). a) morsko, kao bučaše: Zbgb burkanja ili bučanja morskoga. F. Glavinić, posl. 32. — b) u opće bučaše, buka, tumultuatio. samo u Bjelostijenčevu rječniku. — c) ,burkaše želuca', stuživaše, nausea. samo u Bjelostijenčevu rječniku.

BŪRKATI, būrkām, impf. turbare, tumultuariu. od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčeva: tumultum, confusionem, seditionem facere; u Sambresićevu: confundere, tumultuariu; u Voltijijinu: stürmen; u Stuličevu: tumultum facere (iz Habdeličeva). — Od bura pod 1. — 1. prelazno, kao premetati: Dok je jaje čitavog mihurka, něga zalud ni kvočka ne burka. J. S. Rejković, kuć. 99. — 2. neprelazno, kao bućiati i buniti se, tumultuariu, seditionem facere. poterde druge nema osim što je naprijed spomenuto iz drugih rječnika. — 3. sa se, pašveno bez subjektia: burka mi se u želuche, t. j. stužuje mi se, nauseo. samo u Bjelostijenčevu rječniku.

BŪRKÊ, adv. fluxu ni interrupto: ide mu
kry burke iz nosa, t. j. mlaszom teče. u Srbiji.
Ľ. Kovačević. Od buriti, mingere. isporedi pišati.

BURKO, m. bryoporus Kraatz. J. Šloser, faun.
kor. 1, 122. 155.

1. BŪRLAV, adj. bucculentus, u obrazu na-
duen. samo u Vukoru rječniku, gdje se dodaje
:n. p. u obrazu, po čema bi mogao biti burlav i
kako drukčije a ne samo u obrazu. isporedi burav,
s kajim će biti jedna riječ, samo je dometnuto 1.

2. BŪRLAV, adj. imbecillus, slabačak. M. Ružićić. Postaņem će biti od tur. burulmak, previjati se od bola.

BŪRLAVITI, būrlavim, impf. infirmari, slabiti.
M. Ružićić. isporedi burlav, od čega je i postalo.

BURLET, m. prezime, xiv vijeka. tamna po-
staņa. Dobrilo Burslets. Glasnik II. 12, 36.

BURLÍKÂNE, n. ploration. isporedi burlikati.
samo u Vukovu rječniku.

BURLÍKATI, būrlíčem, impf. plorare, plakati
ričući. samo u Vukovu rječniku. Postaņem će biti
du tur. burulmak, previujati se od bura. pa se to
značenje promijenilo onako kao u kriviti se, koje
osim pravoga značenja znači i rikati kao goveče.
— Akcenat kaki je u praes. taki je još samo u
imperf.: būrlíkâh; u svijem je ostalijem oblicima
kakav je u inf., samo je i treći sloj dug u part.
praes.: burličući, i u part. praet. act. 1: burlikâv,
burlikâvši.

BŪRLOT, m. tal. burlotto, brulotto, čamac
kojim se zapaluju neprijateške lađe. u naše vri-
jeme. Tri buriota s ognem ućinio, svu pašinu
flutu zapalio. Pjev. crn. 305.

BŪRŁÁNE, n. scrutatio in jusculo. isporedi
burjati. samo u Vukova rječniku.

BŪRŁATI, būrlām, impf. a) perturbare, pre-
metati po kakvoj židini. isporedi brłati. — b) bur-
ļaju mu crijeva, intestina crepant. isporedi karati
se. — u oba značěna samo u Vukovu rječniku.
postaņem od bura pod 1. isporedi burkati.

BŪRŁIV, adj. turbulentus. u jednoga pisca
xvii vijeka. Brodeňe ovoga života jest burživo.
M. Radnić 165.

BŪRMA, f. tur. burma, što god uvijeno, savi-
jeno, zavojito. od prošloga vijeka, između rječ-
nika samo u Vukovu (annulus, cochlea). — a) an-
nulus, prsten, ali samo gladak: Na ńu metnu lipo
obiližje, tri sadaka od svile crljene i tri burme od

BURMAD

742

BURUNĠUK

suoga zlata. A. Kačić, razgov. 147. Sada desna, sada livu daju ruku, da se po níma burmu sjaju. J. Krmpotić, mal. 18. Na ruci mu sjajna burma. Nar. pjes. vuk. 1, 327. Te izvadi do tri burme zlatne. 3, 526. S ruke skide burmu pozlačenu. 2, 317. Prsten izgubila, burmu sakrušila. 1, 101. Pak pokupi burnie i prsteće. 2, 151. — b) cochlea, zavoj kaki je u serdla: Svako mu je (puce) od po litre zlata, a pod grlom litra i po zlata, koje mu se na burmu odvija, te vojvoda níme pije vino. Nar. pjes. vuk. 2, 483. A koje je puce pod groćem, onto jeste od tri litre zlata, i onto se na burmu otvora, te junaci níme piju vino. 3, 375. Svaki nosi po tridest strijela, svaki nosi po dva-dest pušaka, sve na jedan arzlak izgošene, a na jedan čakmak dogošene, sve na jednu burmu zavijene. 3, 333. — c) koliko se saruka jednom obavije oko glave: Zlato Jovo saruk zavijaše a draga mu ogledalo drži; kako koju burmu zavi-jaše, svoju dragu u lice ľublaše. Nar. pjes. vil. 1867. 716. Oko glave laor zavijaše, kako koju burmu dogošaše, svoju dragu u lice ľublaše. Nar. pjes. petr. 1, 162. — d) gdje se voda savija, fle-xus: Niva u mestu burma. Sr. Nov. 1873. 299.

BURMAD, m. prezime, XIV vijeka. Glasnik II. 12, 120. riječ tuđa.

BURMASI, m. pl. vidi Burmazi.

BURMAŠEVIĆ, m. prezime. u naše vrijeme.
Schem. segn. 1871. 103.

BÜRMAŽ, m. ime muško, prije našega vremena.
S. Novaković, pom. 46. isporedi Burmazović.

BÜRMAŽI, Bürmāžā, m. pl. selo u Hercegovini u okrugu mostarskom, kotaru stolačkom. Statist. 122. pogrješka će biti Burmasi. Schem. ragus. 1876. 57. isporedi Burmazović.

BÜRMAŽOVIĆ, m. prezime. u naše vrijeme u Srbiji. Ľ. Kovačević. Biće od tur. burnaz, nosat. isporedi Burnazović.

BURMĚNÁK, burmeňáka, m. mali svrdlić. u
Lici. V. Arsenijević. isporedi burma, od koje je
i postao.

BURMŮGIJA, m. koji prodaje burmut. samo u Vukovu rječniku.

BÜR MUT, m. tabacum contritum, quod na-
ribus hauritur. od tur. burnu, nos, i otu, trava.
u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
isporedi burnut. Što će babi burmut u kutiji?
Nar. pjes. petr. 2, 149. Šmrčući burmut. M. Đ.
Milićević, več. 282.

BÜR MUTICA, f. cistella tabaci contriti, quod
naribus hauritur. samo u Vukovu rječniku.

BÜRNAŽOVIĆ, m. prezime. u jednoga pisca
prošloga vijeka. A. Kačić, korab. 452. isporedi
Burmazović.

BÜRNI, adj. borealis, sjeverni. od bura pod 2. od XIII vijeka. akcenat se ne zna za cijelo. ispo-redi burni. Burna strana. Starine 13, 207. Prihode z burne strane. Naručn. 38. Evo oni od burne strane mora pridu. Bernardin 36b. Od polu-noći, od burnije strana. M. Divković, bes. 248.

BÜRNIK, m. vidi burnak. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomiņe da se govori u Črnoj Gori).

BÜRNUТ, m. vidi burmut. prošloga vijeka,
između rječnika samo u Belini (719b). što je
burmut od duvana, po tome jedan pisac prošloga
vijeka tako naziva i duvan. Burnut u prahu prim-
len na nos oli u luli pušen kroz kamiš. M. Do-
bretić 393. Ne ima uzimat burnuta oli ti duhana
ni na nos ni na usta. 393.

BÜRŇÁK, m. salamandra, duždevňak, burnik. samo u Vukovu rječniku (bůrňak'). postače vidi kod buran pod 1, b.

BÜRNATI, bůrňám, impf. vacillare, infirma
esse valetudine: burňa brod, kad je bez dobra
krmara te se vrti sad tamo sad amo; burňa če-
lade, kad hoče da se razboli, kao kuňa. Slovinac
1880. 389. postaņem će biti od tur. burulmak,
savijati se, prevrtati se, premetati se, previžati
se od bolesti. isporedi bůrlav.

BÜRNI, adj. borealis, sjeverni. od bura pod 2. isporedi burni. XVII vijeka. akcenat se ne zna za cijelo. U noći po zivzdah burni kraj držite. Đ. Baraković, vil. 338. Zavijajuć s svake strane, zorne, z burne, z desne i live. I. Zanotti, en. 2, 29.

1. BÚRO, m. ventriosus, burav čovnjek. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. od burav. u tom će značehu biti i nadimak: Pogubi ga Nikolica Buro. Nar. pjes. kras. 1, 165.

1. BÚRO, m. iracundus, koji se buri, srditko. od buriti se. samo u Vukovu rječniku. Što si se buro naburio? Vuk, rječ. 49b.

BÜROJEVIĆI, Bůrojevîćâ, m. pl. selo u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović 151.

BÜRONE, Bürôňa, f. pl. selo u Crnoj Gori u
łešańskoj nahiji. N. Dučić u Glasniku 40, 20. V.
češević.

BÜROVAC, Búrôvca, m. selo u Srbiji u okrugu požarevačkom. K. Jovanović 142.

BÚROVAČKÎ, adj. što pripada selu Burovcu.
Burovačka opština. K. Jovanović 142.

BÚROVIĆ, m. prezime. prošloga vijeka. Burovići. J. Kavaćin 133. Gospoda kotorska Burovići. A. Kačić, kor. 492. Dođe vrli ago Memed-ago na dvorove Tripa Burovića. Nar. pjes. bog. 167.

BÜROVO, u. selo u Srbiji u okrugu biogradskom. K. Jovanović 97.

BÜRSA, f. tal. borsa, sred. lat. bursa, kesa, cru-
mena. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomiņe
da se govori u Dubrovniku građu, a u okolini
ćesa).

2. BURSA, f. vidi Brusa. u jednoga pisca XVII
vijeka, može biti griješkom. Bursa, Erzerum. I.
Gundulić 328.

BURSAĆ, Bursaća, m. ime muško. prije našega vremena. S. Novaković, pom. 46.

BURSIĆI, m. pl. selo u Bosni u okrugu sara-
jevskom, kotaru rogatičkom. Statist. 20.

BURSTIN, m. vidi burštin.

BÜRŠI, u poslovici, vidi kod urši.

BURŠTIN, m. electrum, succinum. od něm.
berstein. isporedi burčan. samo u rječnicima
Bjelostijenčevu (34b), Voltigijinu i Stuličevu: u
oba pošledňa napisano da bi glasilo burstin.

BURŠTINSKI, adj. succineus. samo u Stuli-
čevu rječniku, i to sa s mjesto š. isporedi burštin.

BÜRÁŇE, n. nausea. isporedi burtati se (kod burtati). samo u rječnicima Mikačinu i Stuličevu.

BÜRTATI, búrtám, impf. 1. prelazno: cornu
petere, bosti rogom: koza me je burtala. Slovinac
1880. 389. — 2. sa se, pasivno bez subjekta: nau-
seare, stuživati se na moru. samo u rječnicima
Mikačinu i Stuličevu: burtati se komu. Stulić
G8a. — U oba značeva postaňa kojega je i bortati.

BÜRU, tako se tepa u Hercegovini u trebišskoj
nahiji kozi koja ne ľubi svoje kozle. N. Dučić.

BURÜNĞUK, m. tur. burunğuk, vrlo tanko
platno, koje se providi (toile anglaise, gaze, crêpe,

BUSA

744

1. BŪSA, f. cespes, grumus herbidus, busen, vidi bus pod 1, d. Od prošłoga vijeka. U ovoj zemłji, ako prem dosta vlage imadu, ništa ne manje ne mogu se raširiti, nego u busi stisnute ostanu. I. Jablanci 20. Ako su po livadi buse, koje kosit ne dadu među, plug upregni i buse priori. J. S. Rejković, kuć. 176. Pačićem daju se buse s mładom travom. 161. Kopaj zemłu (oko voče) ili buse na koren s ledine međi. 311. Būsa, je u Srbiji što i busen. Ł. Kovačević.

2. BŪSA, f. praedones maritimi, vidi gusa, koja se je pomiješala s busijom. u naše vrijeme u jednoj pjesmi. Ne bi mu je mutna voda zanesla a nekmoli turska busa razbila. Vuk, kovć. 84. živ. 139.

BŪSAC, būsca, m. dem. bus pod 1. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BŪSAČA, f. neka glowa, kojih raste više zajedno kao bus. J. Sulek, im. 483.

BUSADOSA, m. prezime, xiv vijeka. Pavlić Busadosa. Glasnik II. 12, 120. riječ tuđa.

BŪSAK, būska, m. dem. bus pod 1. u jednoga pisca XVII vijeka i u rječnicima Belini (707a) i Stulićevu. Eto cti cvijetice po ovoj dubravi, i u miris, ki dijeli na busku zelenu, uzdiše dan bijeli i zoru rumenu. I. Gundulić 126.

1. BŪSÂNĚ, n. a) cespitum positio. isporedi būsati. — b) fruticatio. isporedi būsati se. — u oba značenja samo u Vukovu rječniku.

2. BŪSÂNĚ, n. planetus. isporedi būsati se. samo u Vukovu rječniku.

BUSAR, m. neko mjesto pod nivama u Srbiji u okrugu biogradskom: Niva na Busaru. Sr. Nov. 1875. 690. isporedi Busari.

BUSARI, m. pl. selo koje je bilo u Srbiji godine 1822 u tadašnoj nahiji čuprijskoj, a sada ga nema. Vuk, dan, 2. 71. M. Đ. Milićević, srb. 1135. isporedi Busar.

BŪSAST, adj. fruticosus. u jednoga pisca prošłoga vijeka i u Stulićevu rječniku. isporedi busat. Zito gusto i busasto izraste. I. Jablanci 101. — adv. busasto: Gusto i busasto budu strne i klase istjerali. I. Jablanci 58.

BŪSAT, adj. fruticosus. u naše vrijeme. Bilo mu u klasu klasato, a u busu busato, u trsu tsato. Nar. pjes. vuk. herec. 352. Po dnu je (psešenica) busata. Magaz. 1868. 65. Posta busat čokot. Đ. Daničić, jezek 17, 6.

1. BŪSATI, būsām, impf. 1. prelazno, cespitibus consternere. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. isporedi bus pod 1, d., od čega je i postoalo. Pać tuđa tebe oženiti crnom zemljom i zelenom travom i busanom lijepom djevojkom. Nar. pjes. juk. 121. — 2. sa se, refleksivno, fruticare. isporedi busiti se. od prošłoga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. isporedi bus pod 1, b., od čega je i postoalo. Rusa, ka se lišćem resi i busa. J. Kavašin 541. U dno mu se busalo, u srijedi trsalo, na vrhu klasalo! Vuk, kovć. 121.

2. BŪSATI, būsām, impf. plangere, udarati, biti, tući, lupati. od XVI vijeka (vidi primjer M. Marulića), između rječnika samo u Vukovu (samo sa se). Akcenat se mijeća kao u bůbati. Postanem bi moglo biti od tal. bussare, kwati, lupati, ali bali nekih značenja u busnuti i radi riječi busnovit, busovan. našbit, biće narodna riječ, i to od kortjena istoga od koga je buhati. a u gdjekom primjeru može biti da je i talijanska riječ, ali se ne može raspoznati. — 1. prelazno: Vali ju (plav) busahu nemilo s obi stran. P. Hektorović 72. — 2. neprelazno: a) što bi moglo biti objekat, stoji u akus. s prijedl. u: Val rovući slidi ter buse u popi. M. Marulić 31. Ja samo družbu bižeći po kraju, u ki od gor more gredući buse. P. Zoranić 2. — b) bez i čega čim bi objekat bio zamješen: Vezijer silni sjemo tamo skače i lupa, rve udorac grad obilni, mlati, hvista, busa (u drugom prijepisu husa), lupa. I. Gundulić 543. Narav bo je nemu (ovnu) dana da pri toru buse i lupa. J. Kavašin 472. Vrata zatvorena. Kuca, busa, ne ozaiva se duša. S. Łubiša, prip. 12. — 3. sa se, refleksivno: udarati se rukama u prsi od žalosti: Kad on to čuje, stane se busati: „i ti li si moja sreća." Nar. prip. vuk. 91. — najviše se dodaje, rukama u prsi ili samo u prsi: Kad ga vidi, stane se busati rukama u prsi. Vuk, dan. 1, 71. Busaše se u prsi. M. Đ. Milićević, let. već. 148.

1. BŪSAV, adj. cesposus, busenit. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićevu (cespitibus plenus). Busa zemłja, puna busa. M. Pavlinović. — Od bus pod 1.

2. BŪSAV, adj. koji duva na mahove. Busav je vitar u primorju. M. Pavlinović. — Od tal. busso, lupa.

BŪSAVICA, f. busav vjetar. M. Pavlinović. od busav pod 2.

BUSEŁE, selo u Bosni u okrugu sarajevskom. Statist. 14. ni rod mu ni akcenat nije se mogao doznati.

BŪSÊN, bûsena, m. cespes, vidi bus pod 1, d. Ake. se mijeća u loc. sing.: busěnu (može biti i u gen. pl.: busěna). Samo u Vukovu rječniku.

BUSENICA, f. vidi busen. samo u Vukovu rječniku.

BUSÉNIT, adj. cesposus. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Od busen. isporedi busav pod 1. Busenita zemłja, oraće. Vuk, rječ. 50a. Uz busenite obale. M. Pavlinović, raz. spis. 422.

BUSĚNÁČA, f., polygala major L. Čas. čes. muz. 1852. 48. B. Sulek, im. 38.

BŪSÊNÉ, n. coll. busen, cespites, grumi herbidi. isporedi bus pod 1, d. i busa. Od prošłoga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Nači hočete da su više imali gospodara nego je na nívi buseňa. Đ. Rapić 442. Mnogi se spoticahu o kameći i o buseňe. M. Đ. Milićević, već. 273. — nalazi se i kao ime mjestu pod nivama: Niva u Buseňu (u Srbiji u okrugu smederevskom). Sr. Nov. 1873. 251.

BÜSEVINA, f. ime mjestima pod nivama u Srbiji u okrugu požarevačkom i čuprijskom: Niva u Busevini. Sr. Nov. 1868. 181. 1873. 423. 1874. 14.

BUSIĆ, m. selo u Bosni u okrugu bihačkom. Statist. 52.

BŪSIJA, f. insidiae, zasjeda, od tur. pusu (istoga značenja, od XVI vijeka (vidi primjer Š. Budimića), između rječnika u Mikašinu, Bjelostijenčevn, Jambrešićevu, Stulićevu i Vukovu. Ake. se mijeća u gen. pl.: būsijā, a samo je i zadnji slog dug u gen. i instr. sing.: būsijē, būsijom. — a) mjesto gdje se zasjeda: Hodisev i vizezi u noćne buseje? Đ. Baraković, vil. 300. Raspa vas neuvah i u busijah tvrdo obrani. I. Zanotti, en. 2, 30. Staviv se u busiju. J. Kavašin 245. Učinivši se arambaša... zasida vami u busiji. Đ. Rapić 161. Kadno su davali oštrna na će vratu iz buseje. I. Zaničić 179. U busiju pade. M. Kuhacovević 156. Niť mi tebe srila iz buseje siła. A. Kanižlić, rož. 2. Ter zasida za buseje po gorici.

BUSIKA

745

BUSNUTI

A. Kačić, razgov. 37. Ali Radi bog i sriča dade, prija Turak u busiju pade. 292. Ide š nima, pak busije pravi. Š. Stefanac 39. Dvanaest Turaka iskoči iz busije na nega. I. J. P. Lučić, izk. 18. Svoga brata metni na busiju. Nar. pjes. vuk. 2, 44. Kad dopade bratu u busiju, al' na bratu ruse glave nejma. 2, 47. Ispadnite na drum za busiju. 2, 78. Novak stade drumu u busiju. 3, 12. Ufatili sve busije redom. 3, 480. Da crkvene zatvorim' avliju da busije sebe pogradimo, pa da ovde dočekamo Turke. 4, 170. Pa je Crnogorce dočekivao iz bu- sije. Vuk, nar. pjes. 4, 94. — b) mjesto kao na- prijed i čovjek ili ludi koji u nemu zasjednu: Ogriena busija od babilonskih gor Žudijem do- dija. Đ. Baraković, jar. 65. Učiniti busiju, zasjesti tajno, insidiari, instruere insidias. Mikała 708b. Turci Nimce izvabiše na busiju. P. Vitezović, kron. 179. Da s ovim barjakom neprijateljske bu- sije i vojske slavno i zdravo prođeš. L. Terzić 234. Od busija gińaše. A. Kačić, korab. 125. Gdi će oni zasist i busiju učinit. M. Dobretić 573. Vrlo ih su u busiju dočekali. Nar. pjes. bog. 172. Kad ih je bila busija kod Radinaca, jedna mnoga sila. Bud. spom. glasn. 11. 3, 203. I on čera tri tovara blaga, pravo ide drumom ne planine; doke pade u busiju tvrdu. Nar. pjes. vuk. 3, 13. Kad nagazi na prvu busiju. 3, 162. Zdravo proše sve busije redom. 3, 483. — e) ludi, koji zasjednu na mjestu kakvo je pod a.. Tad Zadar opstupe okolo busije. Đ. Baraković, vil. 74. Sad busijami od zločinaca sad odrivenom silom. B. Kašić, fran. 120. Busije oružnikov čelo čelom boj topihu. I. Zanotti, en. 2, 6. Mečući busije i zaside. A. Kačić, korab. 254. A Milan-beg pometa busije. Nar. pjes. vuk. 2, 47. I busije mlove postavio. 3, 260. Tu me brate dočeka busija. 4, 40. Ter i ovu isjekli busiju. Nar. pjes. juk. 146. Skoči busija iza kamen. S. Ľubiša, prip. 153. — d) u prenesenom smislu zasjeda, kad se iz potaje radi kome o zlu: Oboružani... protivu... vsim busijam djavalskim. Š. Budinić, sum. 238. Odkri nih zančice i busije. B. Kašić, fran. 167. Progoni silu vražju i himbene negove busije dvigni. B. Kašić, rit. 366. Odstupile sve busije! 252. Odkriveni busiju ove prijevare. M. Radnić 186. — e) nalazi se i kao nadimak mjesto prezimena u naše vrijeme: Andrija Busija. Sem. prav. 1878. 80.

BUSIKA, f. aira L. Šloser-Vukot, flor. 1268. isporedi bus. pod 2.

BÜSILOVAC, Bûsilôvca, m. selo u Srbiji u okrugu čuprijskom. K. Jovanović 179.

BÜSILOVAČKÎ, adj. što pripada selu Busi- lovuću. Busilovačka opština. K. Jovanović 179.

BUSINA, f. inula conyza DC. B. Šulek, im. 38.

BUSINAÇ, businca, m. inula conyza DC. i ci- stus L. B. Šulek, im. 38. Businac mirisni, po- lycnemum L. 38.

BUSINO, adj. zaselak selu Koriši xiv vijeka. Busino. Glasnik 15, 274. Businu međa. 274. Da- ničić 3, 565.

BUSINSKI, adj. što pripada Businu. Do međe businske. Glasnik 15, 278. Danićić 3, 565.

BUSIÑAK, m. pulicaria vulgaris Grtn. B. Šu- lek, im. 38. pogrješku će biti s mjesto š. isporedi bušinac.

BÜSÎNE, n. vidi busene. u jednoga pisca pro- šłoga vijeka. postanem od bus pod 1. Još se nima i busine vadi. J. S. Rełković, kuć. 161.

BUSIOKA, f. nelo čelade žensko, može biti tako nazvano po mjestu iz koga je. isporedi Buseje. Busioku zubačku djevojku. Osvet. 2, 83.

BÜSÎSTE, n. buxetum. od bûs pod 2. u rječ- nicima Belinu (153a) i Stulićevu, u kom ima i zlo načuïeno u istom značiuši busištvo.

BÜSITI SE, bûsîm se, impf. fruticare, bûsati se. u jednoga pisca xvi vijeka. Basilk se bušaše s murtelom zelenom. M. Marulić 78.

BÛSJE, n. coll. bûs od pod 1. od xvii vijeka, iz- među rječnika samo u Stulićevu i Vukovu (u kom se napomiite da se govori u Dalmaciji). a) fru- tetum. isporedi bus pod 1. b. Busije ko pilišmo već se je ubusilo. I. T. Mrnavić, osm. 126. Kri- jaše se među busje od planine (inter fruteta). I. Đordić, ben. 21. Plamen, ki se u poju svud po busju razmahnita. I. Đordić, salt 401. Kako iz jednoga busja tolike grane ističu, tako sve kri- posti izlaze od lJBavi. Turl. blago 2, 12. — b) ce- spites. isporedi bus pod 1. d.: Dobar mu se malin pomamio, sve pod nime zečki poskakuje, iz le- dine busje izvajuł. Nar. pjes. juk. 451. 518.

BUSJI, adj. buxeus. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BUSKOVIĆ, m. prezime. u jednoga pisca pro- słoga vijeka. J. Kavaņin 135. 232.

BUSLÒMAN, m. vidi busromanin, isporedi Bus- lomanin. xvii i xviii vijeka. Svaki busloman. B. Krnarutić 35. Tvrda srca buslomanu. J. Kavaņin 292.

BUSLÒMANIN, m. vidi busromanin. isporedi busloman. u jednoga pisca xvii vijeka. Kad jur buslomanin ni držan boj biti. I. T. Mrnavić, osm. 64.

BUSLÒMANSKÎ, adj. musulmanorum, što pri- pada buslomanima. isporedi besermenski, bestr- manски. xvi i xvii vijeka. Ki s malo ludi razbi- jahu mnoštvo buslomansko. M. Marulić 246. Tako mi vjere moje buslomanske! M. Držić 173. Obi- tamo našom virom buslomanskom. Starine 10, 14. Buslomansku pravdu kadija dileći. I. T. Mrnavić, osm. 28.

BUSLÒMANSTVO, n. rod buslomanski i vijera buslomanska. xvii i xviii vijeka. Svemu buslom- manstvu da sam u sužništvu. I. T. Mrnavić, osm. 185. Sve svetosti, ke grad pri ima, buslomanstvo rugom uruže. J. Kavaņin 315.

BUSNÒVI, Busnovà, m. pl. selo u Slavoniji u podžupaniji požeškoj. Schem. zagr. 1875. 40. Pregled 89.

BUSNÒVIT, adj. iratus, litit. isporedi bus- sovan. u naše vrijeme. Busnovit je kao iza sna. Nar. posl. stojan. 181.

1. BÜSNUTI, bûsnêm, od pf. plangere, invehi, ingruere, ineptie dicere. od prošłoga vijeka, iz- među rječnika samo u Vukovu (samo sa se). Od busati. — 1. prelazno: reći što bez prilike, kao bubnuti, lupiti. objekat je samo pronom. što, što god, svašta. Taj je čovjek kadar svašta busnuti, t. j. reći u društvu i razgovoru što baš i ne spada u taj razgovor. J. Bogdanović. — 2. neprelazno: a) kao osjeći se na koga. isporedi buhnuti. Kad braća ili ti sinovei upitaju: gdi su, striče, novci? onda na nje busne i navali: jeda ste mi, veli, po- magali? M. A. Rełković, sat. 136. isporedi buso- van, nabusit. — b) doći naglo iz nenada, hrupiti, bahnuti (vidi bahnuti pod 2). u Srbiji, u basmi: Prije meni busnuo neg kašiku kusnuo; prije meni bahnuo, neg dušicom dahnuo. Ł. Kovačević. — 3. sa se, refleksivno, udariti se rukama u prsi od žalosti. isporedi bûsati se. Busnu mi se Amza kapetane: ala mene ne rodila majka... do ko- bila koja doga moga! Nar. pjes. vuk. 4, 39.

2. BÜSNUTI, bûsnêm, pf. osculari, połubitii.

BUŠATI

747

BUŠITI

tako i sune zimu buša, da se lepje vrijeme kuša.
J. Kavačin 472. — 2. sa se, *pasivno*: Da se uvik
sam ne sluša, kad nije onoga kim se buša. J.
Kavačin 345.

3. BUŠATI, bušam. *impf*. osculari, *lubiti*, *cje-
livati*. od *nem*. bussen. *isporedi* busnuti pod 2,
bušac, bušnuti. iv naše vrijeme u *Istri*. Znutri je
moj dragi, željno bi me bušal. Nar. pjes. ist. 2, 89.

BUŠATLI, vidi Bušatlija. riječ turskim nač-
nom načinena od imena Bušat, te se ne mijena
po padežima. Onde čeka Bušatli-vezira. Nar. pjes.
vuk. 4, 216.

BUŠATLĪČ, m. prezime, po ocu Bušatliji. do-
lazi kao i Bušatlija. -i je sažeto -ij-. I satrli
ošak Bušatlića. Ogled. sr. 467.

BUŠATLIJA, m. prezime jedne porodice tur-
skoga zakona u Skadru, od koje su bivali ondje
veziri, za koju se rješava i pripovijeda da je od
roda Ivana Crnojevića. Vuk, rječ. 50ᵇ. Od Bu-
ša

Vuk. rječ. 50ᵇ. Od Bu-
ša

Bušćan, ononis hispanica L.; mali bu-
šinac, ononis minutissima L.; divlji bušinac. Čas.
čes. muz. 1852. 48. Bušina, inula conyza DC.;
inula graveolens Desf.; inula viscosa Ait; puli-
caria vulgaris Grtn. i ononis hispanica; cistus
salviaefolius L.; plantago psyllium L. B. Sulek,
im. 38.

BUŠATLĪN, adj. što pripada Bušatliji: -i- je
sažeto -ijmi, mjesto čega pisu i -ij-. Teška sila brata
Bušatljina. Pjev. crn. 99.

BŪŠATOV, adj. što pripada čocjeku kojemu
je ime Bušat. xiv vijeka: u Bušatove kuće. Glas-
nik 15, 284. Daničić 3, 565.

BŪŠATOVIĆ, m. prezime. xiv vijeka, po ocu
Bušatu. Milošь Bušatovićs. Glasnik II. 12, 28.

BŮŠAV, adj. ventriosus, trbušat. samo u Vu-
kovu rječniku. Korijen od kojega je i buhati, na-
buhnuti, nabušiti se.

BUŠČAK, m. selo u Hercegovini u okrugu mo-
starskom blizu Koćnica. Schem. bosn. 1864. 57.
Statist. 115.

BUŠĚNĚ, n. terebratio. samo u Vukovu rječniku.

BUŠETIĆ, m. prezime. u naše vrijeme u Srbiji.
Ł. Kovačević. P. Đorđević.

BŪŠETINA, f. selo u Slavoniji u podžupaniji
virovitčkoj. Schem. zagr. 1875. 153. Pregled 199.

BUŠEVAC, Buševca, m. selo u Hrvatskoj u
podžupaniji sisačkoj: Buševac. Schem. zagr. 1875.
195. Buševec. Pregled 41.

BUŠEVIĆ, m. selo u Bosni u okrugu bihačkom.
Statist. 52.

BUŠICA, f. dem. buha. od xv vijeka. Blšice.
Starine 10, 115. Vidio sam umrijeti zle *ljudi* mirno
kako bušice. M. Orbin 41. Jal' ušicu, jal' bušicu.
Nar. prip. vil. 1868. 111.

BUŠIĆ, m. prezime. Rat 81. 139. u jednoj pjesmi
prošloga vijeka mjesto Musić: Ide Bušić Stjepane.
Nar. pjes. bog. 3.

BUŠIKA, f. plantago psyllium L. B. Šulek, im.
38. *isporedi* bušinac, s kojim je jednoga postaňa.

1. BUŠIN, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji
krapinsko-topličkoj. Pregled 53.

2. BUŠIN, m. pulicaria, inula. *isporedi* bušinac.
Čas. čes. muz. 1852. 48. cistus creticus L. i cistus
salviaefolius L. i ononis ramosissima Desf. B.
Šulek, im. 38.

1. BŪŠINA, f. pulicaria. *isporedi* bušinac, bu-
harica. Od XVII vijeka, između rječnika u Mika-
linu (conyza, cunilago, psyllium, pulicaria, cimi-
caria), u *Stuličevu* (pulicaria) i u Vukovu (nekaka

trava u Dubrovniku'. Postaņem od buha. - Bu-
sina ne dava vija. Poslov. dan. 10. Bušina, pu-
licaria; inula. Čas. čes. muz. 1852. 48. Bušina ili
grmika, conyza L. Šloser-Vukot., flor. 793. Bušina,
inula conyza Dec.; inula viscosa Ait.; pulicaria
vulgaris Grtn. B. Šulek, im. 38.

2. BŪŠINA, f. convicium in oves. samo u Vu-
kovu rječniku. neznana postaňa: može biti od
bušav.

BŪŠINAC, būšînca, m. pulicaria. od XVII vijeka,
između rječnika u Mikaļinu (conyza, cunilago,
psyllium, pulicaria, cimicaria), u Bjelostijenčevu
(conyza), u Jambrešićevu (pulicaria 811a) i u Stu-
lićevu (herbae genus). Od buha. *isporedi* bušina,
buharica. Bušinac, ononis hispanica L.; mali bu-
šinac, ononis minutissima L.; divlji bušinac. Čas.
čes. muz. 1852. 48. Bušinac, inula conyza DC.;
inula graveolens Desf.; inula viscosa Ait; puli-
caria vulgaris Grtn. i ononis hispanica; cistus
salviaefolius L.; plantago psyllium L. B. Sulek,
im. 38.

BŪŠINAČKĪ, adj. što pripada selu Būšincima.
Bušinačka kula. M. Đ. Milićević, srb. 231.

BUŠINAK, bušinka, m. inula conyza DC. i
pulicaria vulgaris Grtn. B. Šulek, im. 38. *isporedi*
bušinac.

BŪŠĪNCI, Būšinâcâ, m. pl. selo *Ijučevac* u
Srbiji prije se zvalo Bušinci. M. Đ. Milićević,
srb. 230. K. Jovanović, reč. 87. Od Baba-Jane
iz Bušinaca. M. Đ. Milićević, jur. 61.

BŪŠĪNĀK, m. pulicis stercus, buhoserina. Ł.
Kovačević.

BŪŠĪNĚ, n. selo koje je godine 1834 još bilo
u Srbiji u Podrinu a sada ga nema. Nov. srb.
1834. 109.

1. BŪŠITI, būšīm, *impf*. terebrare. od prošloga
vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Akcenat
kaki je u praes. taki je i u *impf*. cijelom: būšāh,
u 2 i 3 sing. aor.: būši, i u part. praet. pass.
s drugim slogom kratkim: būšen; u ostalim je
oblicima kakav je u *inf.*, samo je i drugi slog dug u
part. praes.: būšēći, i u part. praet. act. 1: būšīv,
būšīvši. — Postaņem kojega je buhati tako da ko-
rijenu prelasi značeňe oča nadutis se; napeti se,
(nabušiti) u šuplu biti i šupliti. — a) u pravom
smislu, prelazno: A. Na što svrdao? B. Da ti
probušim čelo i nabijemrogove. B. Kako češ mi
bušiti čelo? Bušile ti vrane oči! D. Obradović,
bas. 132. — b) u prenesenom smislu, kao buniti,
concitare. *isporedi* burgijati. neprelazno. samo u
Vukovu rječniku.

2. BŪŠITI, būšīm, pf. i *impf*. percutere, pro-
sternere, dejicire, rejicere, confutare, corruere.
vidi XVII vijeka, između rječnika u Belinu (verbe-
rare 132ᵇ. percutere 554ᵃ. ruere 156ᵃ. allidere
644ᵇ. humi procumbeure 739ᵇ. bušiti se, deci-
dere 156ᵇ), u *Stuličevu* (cadere, percutere, bušiti
se, ruere) i u Vukovu (kad što padne pa lupi,
corruere). — Postaņem od buhati. — 1. *prelazno*:
<u>u</u> perfektivno: a) *udariti*, *lupiti*, *gruhnuti*: Ne-
hana... ogćenijem klupkom buši i obraz mu
vas izdżeće. I. *Gundulici* 522. — b) vrči, hititi,
baciti: Drugom više na tle buši ženska ruka nos
ni uši. J. Kavačin 245. — c) *uzbiti*: Neprijateje
bušihomo s strane naše veće krati. I. Zanotti,
en, 2, 27. — β) *imperfektivno*: *smótati*, *zbunivati*,
dovoditi u zabunu, ugoniti u tjesnici govorom,
Čuje u templu Jezusa besjedit i bušit poglavare.
A. Kalić 520. Što buši krivovjernos i zasramljuje?
211. — 2. neprelazno: a) *lupiti* čim, gruhnuti,
tresnuti, hititi što tako da lupi. što bi bilo objekat
prelaznome stoji u instr.: Krał ogćeni buši vratim

BUŠIV

748

BUTIĆ

tad uređa, stisnu pako rastvorenı. N. Marči 64. — by pasti s lupom, bubnuti, gruhnuti. Duh tamni vječne noći, videć potlačene svoje moći, buši (,busu,) u ponor tmasti i kleti. I. Kanavelić, iv. 76. Štапom takne u vratnice, te vrata jednak bušiše na tle. Nar. prip. vuk.² 215. — 3. sa se, kao bez se pod 2, b.: Strmoglav se buši dolu tmastijeh ogań u potope. I. Gundulić 473.

BŪŠIV, adj. pulicosus, pun buha. isporedi bušljiv. u Lici. V. Arsenijević.

BŪŠIVAC, bušīvca, m. pulicosus, muško čelade puno buha. isporedi bušīvac. u Lici. V. Arsenijević.

BŪŠIVICA, f. pulicosa, žensko čelade puno buha. isporedi bušīvica. u Lici. V. Arsenijević.

BŪŠKALOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme u Srbiji. Rat 358. (gdje griješkom stoji Buškanović.)

BŪŠKÂNE, n. tjerańe buha sa sebe. isporedi buškati se. V. Arsenijević.

BŪŠKARIĆ, buškārām, impf. dem. búšiti. Ł. Kovačević.

BŪŠKATI SE, būškâm se, impf. pulicibus se liberare, tjerati buhe sa sebe. dem. od bůhati. u Lici. V. Arsenijević.

BUŠKI, adj. što pripada župi Bužanima. xiv i xv vijeka. Tomaš i. Butko, krbavski, lički, buški i pročaja knezi. Mon. croat. 45. S knezštva buškoga. 119. Sudei rotni stola buškoga. 148. V kneštvu buškom. 172.

2. BUŠKI, adj. vidi buhińi. u imenu biłci: buško sime, plantago psyllium L. B. Šulek, im. 39.

BŪŠKO, m. concitator, koji buši (vidi búšiti pod 1, b.) isporedi burgijaš pod d. K. Crnogorac.

BŪŠKŌ BLĀTO, n. velika bara blizn Hljevena u Bosni. Schem. herec. 1873. 196. Glasnik 20, 314, 22, 50. obično liti presiše, te se onuda suje: Bara ima dosta oko Save i Neretve; najznatnije je Blato Buško i Mostarsko, koja se sirkom nasijejvu. Zemłop. bos. 4.

BUŠLETIĆ, m. selo u Bosni u okrugu zvonickom, kotaru gračaničkom. Statist. 87.

BŪŠLIKA, f. porus. u jednoga pisca našega vremena. Od bušiti. Akcenat se mijena u gen. pl.: būšīfâ, a samo i zadni slog dugu u gen. i instr. sing.: bušišké, bušiškôm. Skramica je puna porusa, bušjika. K. Crnogorac, zool. 20.

BŪŠLIKAV, adj. foraminosus, porosos. od bušjika. u jednoga pisca našega vremena. Davadićica sastavljena od mnogo sitnih bušiškavih mehurića. K. Crnogorac, zool. 11.

BŪŠLIV, adj. pulicosus, pun buha. isporedi bušiv. Čebe bušlivo. Nar. posl. stojan. 223.

BŪŠLIVAC, bušīliva, m. pulicosus, muško čelade bušlivo. isporedi bušivac. u Lici. V. Arsenijević

BŪŠLIVICA, f. pulicosa, bušlivo žensko čelade. isporedi bušivica. u Lici. V. Arsenijević.

BUŠNICA, f. neko mjesto pod nivama u Srbiji u okrugu podrinskom. Zemja Bušnica. Sr. Nov. 1875. 538. Zemju u mesti Bušnica. 700.

1. BŪŠNUTI, būšnêm, pf. pulsare, lupnuti. Od bušiti. neprelazno u zagoneci: Niť šušnu, niť bušnu, w u kuću dođe. (odgonutlaj: mrak.) Nar. zag. nov. 139. mjesto bušnu gorori se u istoj zagoneci i pušnu i pršnu.

2. BŪŠNUTI, būšnêm, pf. osculari, potuliti. od bušati pod 3. u naše vrijeme u primorju hrvatskom. Prosi ju, neka ga bušne. Nar. prip. mikul. 5.

BUŠŇAK, m. 1. neko mjesto pod nírAMA u Sr-

biji, u okrugu čuprijskom. Ňiva u Bušnáku. Sr. Nov. 1871. 272. — 2. phoeopona Er. J. Šloser, kor. 1, 122.

BUŠO, m. cucurbita lagenaria L. B. Šulek, im. 39. riječ nepouzdana.

BŪŠOTINA, f. foramen, jama na dasci ili na drvetu. samo u Vukovu rječniku, gdje se i tumači kako je stavljeno. Postańek od bušiti. Akcenat se ne mijenja, samo su u gen. pl. i oba zadna loga duga: bůšotinâ, a samo zadni u gen. i instr. sing.: bušotinê, bůšotinöm.

BŪŠOTINĂR, m. bothrideres Dej. J. Šloser, kor. 283.

BUŠOVATI, bušujem, impf. osculari. isporedi bušati pod 3, od čega je i postalo. u naše vrijeme u hrvatskom primorju. Počela ju nevesta bušovat i milovat. Nar. prip. mikul. 51.

BŪŠTRAÑE, n. selo u Srbiji u okrugu cranskom. Sr. Nov. 1879. 175.

BUŠTRIĆ, m. mendax, laživac, kao da je to u jednoga pisca xvi vijeka. može biti od tal. bugiardo, bugiadro, laživac, od bugia, koje glasi i buscia, laž. Ako si prijatej, uljezi, brate, slobodno;... to li je ka himba, vrni se, buštriću, ja ti veļu. M. Držić 417.

1. BŪT, būta, m. femur, stegno. od tur. but (istoga značenja). Od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (musculus 503a), Voltigijinu (schlegel), Stuličevu (musculus) i u Vukovu (femur). u Stuličevu je rječniku u dugo. But videći trulog mesa. V. Došen 105. Motri kosti, prsa o i butove. J. S. Rejković, kuć. 192. I prifaća po butovim dogu. Nar. pjes. juk. 518. Uzme nekoliko butova mesa. Prip. bos. 1, 2. — u jednoga se pisca našega vremena tako zovu listovi, sura: Nosi kraftašne ervene bječve do niže buta. S. Łubiša, prič. 125. to sam tumači dałe: ,debelo meso na nozi pod kołeno, polpaccio, wade'. 128.

2. BUT, m. u jednoga pisca xvii vijeka, koji sam reli da je ,sled, staza'. biće od tal. botto, udarac, mah, fr. bout, kraj, tako da je pisac uzeo kraj mjesto puta kojim se ide od šega. Pustivši pravi put, ki nić Jesus kaže, išli su oni but, ki grešnici traže. B. Krnarutić 37.

BUTA, m. a) ime muško xiii vijeka. Mon. serb. 12. 89. — b) neko mjesto, može biti brdo, na međi sela Nebregova xiv vijeka. Uzlažešte na Butu. Glasnik 13, 371. Danićić 1, 89. isporedi Butin.

BŪTAC, búca, m. dem. but (stegno). samo u Stuličevu rječniku (parvus musculus), za koji će biti i načineno. isporedi butič.

BŪTAST, adj. musculosus. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načineno. isporedi but pod 1.

BUTATI, butam, impf. percutere, concutere. samo u Stuličevu rječniku, gdje ima i butnuti, impellere, propellere, za koje se veli da je iz brerijara. Od tal. buttare, bacati, hitati.

BŪTAV, adj. musculosus. samo u rječnicima Belinu (503a) i Stuličevu. isporedi but pod 1.

1. BŪTICA, f. papaveris caput. makova glava. B. Šulek, im. 39.

BŪTIĆ, m. 1. dem. but (stegno). samo u Vukoru rječniku. — 2. neka ptica, u jednoga pisca xvi vijeka. može biti ista koja se zove i krvavi zalogaj i sračak (prem da uz bit dolazi i svařak): tada bi riječ mogla biti postańa istoga koga je pod 1. Tuj grmuše, tuj su svařči, ... i tuj ti su, gospo, bravci i prijepi i butiči. M. Vetranić

BUTIGA

749

2, 270. u drugom prijepisu butici. 270. u jednom i batići. 268.

BÛTIGA, *f. tal.* bottega, buttiga, taberna, ducan, stačun. od xvii vijeka. Neka se zatvaraju stačani ali butige. M. Bijanković 21. U butigi Bartula knigara. Š. Budinić, ispr. 263. Zatvorte butigu ali ti dućan. S. Margitić, fala 173. Prodava se u butigi. K. Maćarović 1. Što scinute da je samo za gospodu po gradu šetati, za trgovce u butigi stati? J. Banovac, pripov. 242. Stoje brez svakoga posla po butiga. Ah butige, butige u vrime velike mise otvorene, vi ste zamčice djavaoske. J. Filipović 1, 43. Ide va jednu butigu. Nar. prip. mikul. 28. Po očinoj smrti bavim se na butizi. V. Vrčević, niz 180.

BUTIN, *m. neko mjesto na međi sela Nebregova i Homorana* xv vijeka. Pod Butins. Glasnik 13, 371. Običjem ušte Butyn. 11, 134. Daničić 1, 89. *isporedi* Buta.

1. BÛTINA, *f. augm. but.* u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Vo ima neku veliku ranu na desnoj butini. M. Đ. Milićević, več. 388.

2. BUTINA, *m. nadimak*, xvii vijeka. u spor meniku latinski pisanu. Jacobus Butina Gasparovich. Arkiv 2, 316.

BUTINA VAS, *f. selo u Hrvatskoj* xvi vijeka. Od Butine Vasi. Mon. croat. 268.

BUTINŠTICA, *f. rijeka blizu Knina* u Dalmaciji. u jednoga pisca xvi vijeka, koji mjesto št ima šć po govoru svoga kraja. Butinšćica rika. P. Zoranić 71. na karti, *Butišnica*.

BUTIÑANI, *m. pl. selo u Hercegovini blizu Gabele.* Schem. herc. 1873. 112.

1. BÛTKA, *f. žensko ime*, hyp. od Budimira. u naše vrijeme u *Srbiji*. I. Kovačević.

2. BÛTKA, *f. hyp. budija*. govi se kad se vabe budije: Búdi bůtka! I. Kovačević.

3. BUTKA, *f. casa, tugurium*. samo u Stulićevu rječniku (būdka) jamačno uzeto iz ruskoga. *isporedi* buda.

BÛTKO, *m. ime muško*, hyp. Budislav, Budimir. xiv vijeka, i u jednoga pisca prošloga vijeka, između rječnika samo u Danićevi. *isporedi* Butkov. po rečenom postašu staji i pred k mjesto d, koje se i nalazi, ali samo jedan put. Budko. Glasnik II. 12, 69. Butko. 21. 99. 101. Mon. serb. 204. Mon. croat. 45. J. Kavačin 239. — u jednoj poslologa prošloga vijeka bice tako po izgovoru zapisano mjesto bud’ tko, budi tko: Boje, *butko* kađen. Poslov. dan. 7.

BÛTKOVAC, *adj. što pripada* Butku xiii i xiv vijeka. Nad dol Butkov. Mon. croat. 24. Šime Butković. 235. u poslednjem primjeru može biti porješka mjesto Butković.

BÛTKOVAC, Bůtkovca, *m. a)* *selo (upravo sećište) negdje blizu Štipa* xiv vijeka. Seliste Butkov(b)c. Glasnik 24, 254. — *b*) *selo u Hrvatskoj u podžupaniji zlatarskoj u mještana kajkački: Butkovec. Schem. zagr. 1875. 183. Pregled 61.

BÛTKOVIĆ, *m. prezime, po ocu* Butku, od xiv vijeka. Butković. Glasnik II. 12, 11. Butković. 79. Spom. sr. 1, 76. 101. 103. Mon. croat. 114. 157. Daničić 1, 89. N. Našešković 1, 298. J. Kavačin 131. A. Kacić, kor. 487. Schem. segn. 1871. 103. Budković. Mon. croat. 125. — jedno *selo u hrvatskoj* krajinj ogulnskoj blizu *Briša* zove se Butković Dolac. Schem. segn. 1871. 17. *isporedi* Butkovići.

BÛTKOVIĆI, Bůtkovićâ, *m. pl. dva sela u*

BUTUN

Hercegovini u okrugu mostarskom. Statist. 111. 113. *isporedi* Butković.

BÛTKOVINA, *f. selo u Konavlima*. Schem. rag. 1876. 34.

BÛTKOVO, *n. selo u Srbiji u okrugu užičkom, srezu moraričkom*. K. Jovanović 152.

BÛTĻA, *f. neka jabuka u Srbiji u užičkom okrugu. isporedi butula*. Ima bedrika, *butuļa, mioļača*. M. Đ. Milićević, srb. 628.

BUTMIR, *m. selo u Bosni blizu Sarajeva*. Statist. 9. Schem. bosn. 1864. 56.

BUTNUTI, butnem, *pf. vidi kod* butati.

BÛTOLA, *f. vidi* butula.

BUTOLIÑA, *f. cidi* butulena. F. Hefele.

BUTOM, *vidi* butum. Sed mu mrtve poklonio Turke, i dade mu butum Grahovłane. Nar. pjes. vuk. 4, 445.

BUTOR, *m. 1. ime muško, u naše vrijeme, neznanja postańa, isporedi Buta*. I. Butora od Podgorja glavu. Nar. pjes. vuk. 5, 83. Serdar Butor. Magaz. 1865. 75. — 2. s riječju pas neka riba: pas butor, galeus canis Bp. Đ. Kolombatović, pesc. 24.

BUTORAC, Butorca, *m. prezime*. Marko Butorac. M. Kuhачević 53.

BUTORICA, *f. malo breme drva*. na *Rijeci* F. Pilepić. *isporedi* butura.

BUTOROVIĆKA, *f. neka loza vinova*. B. Šulek, im. 39.

BUTOŠA, *f. gora blizu Zadra*. u jednoga pisca xvii vijeka. U gori Butoši. Đ. Baraković, vil. 46.

BUTOVAC, Butovca, *m. neko mjesto blizu manastira Graćanice*. xiv vijeka. U Butovcъ. Mon. serb. 563. Na Butovacъ. 564. Danićić 1, 89.

BÛTRÁG, butrága, m. sedimentum, talog, trop. u naše vrijeme u *Srbiji*. I. Kovačević. Može biti od tur. butramak, raspasti se, rastaviti se.

BUTRAK, *m. prezime, xv vijeka*. Mikula Desić svojim bratstvom Butraci. Stat. pol. ark. 5, 302.

BÛTRAST, *adj. bucculentus, buemast*. M. Pavlinović. I. Kovačević. Od tur. budur, botur, nizak u debečojevkj.

BÛTRE, *m. butrast čorjek*. M. Pavlinović.

BÛTSKÎ, *adj. muscularis. isporedi* but *pod 1. samo u Stulićevu rječniku*.

BÛTULA, *f. neka jabuka u Hrvatskoj, gdje glasi i butola i botola*. M. Vaļavac. *isporedi butļa*.

BÛTULAČA, *f. neka jabuka u Hrvatskoj*. M. Vaļavac. B. Šulek, im. 39.

BÛTULÊNA, *f. neka jabuka u Hrvatskoj, gdje glasi i botolena*. M. Vaļavac. B. Šulek, im. 26.

BÛTULÊNKA, *f. vidi* butulena. M. u Hrvatskoj, gdje glasi i botolena. M. Vaļavac. B. Šulek, im. 26. *butolenka*. 39.

BÛTUM, *vidi* butun. Okupi ... butum Bihor i Bijelo poje. Pjev. crn. 105. Da mi dadeš butum carevinu. Nar. pjes. vuk. here. 20. Ja bih dala butum ruho moje. 201. — riječ se ne mijeņa po padežima, ali opet ima u jednoga pisca i u instr. butumom, kao svega: Kohko je butumom svijeta. P. Petrović, šeć 163.

BÛTUN, tur. bûtün, *vas, cio, totus, u naše vrijeme. bez promjene po padežima. isporedi* butum, butom. Uzdiže se butum Šumadija. Nar. pjes. vuk. 1, 499. Što je zemlje na četiri strane, butun zemlje turske i kaurske, da joj druge u svu zemlju nije. 2, 223. Prati knigu varoš-Podgorici, Podgorici, butun porodici. 2, 535. Sva družina butun izginula. 3, 312.

BUZDUM

751

BZOVINA

BŪZDUM, m. prezime. u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 213. isporedi Buzdumović. biće od tur. buz, led, i don, led.

BŪZDUMOVIĆ, m. prezime. u naše vrijeme. pogrješke: Buzdimović, Buzdunović. Sem. prav. 1878. 80. 82. isporedi Buzdum.

BUZDŪVAN, m. vidi buzdohan. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi buzduhan. Kako sina buzduvanom ne udari? A. Kanižić, kam. 855.

BUZEĆANIN, m. čovjek iz Buzeta. Kada blzečani kažu. Mon. croat. 5.

BUZEKARA, f. selo u Bosni u okrugu zvončikom. Statist. 86.

BUZET, m. mjesto u Istri, tal. Pinguente, lat. Piquentum. Šem. trs. 1877. 47. spomišne se od xii vijeka. u je po sadašnem govoru mjesto 1, koje se u rečeno vrijeme pisalo. Mej Blzetom i Kostelom. Mon. croat. 3. V Blzet. 4.

BŪZETA, f. selo u hrvatskoj krajini blizu Gline. Šem. prav. 1878. 71. Razdjeł. 21.

BUZETSKI, adj. što pripada Buzetu. ts dožali sastavljeno u c. Vas komun blzecki. Mon. croat. 4.

BUZIKA, f. sambucus nigra L., bzova. u jednoga pisca našega vremena. biće načineno od ruskoga ili pogrješka pisarska mjesto bazika. B. Šulek, im. 39.

BŪŽIM, m. vidi Bužim pod c.

BUZIN, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji zagrebačkoj. Schem. zagr. 1875. 194.

BUZOLIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Šem. zad. 1876. 51.

BUZOVAC, Buzovca, m. selo u Međumurju. Schem. zagr. 1875. 140.

BUZUCI, Buzuka, m. pl. selo u Bosni u okrugu sarajevskom. Schem. bosn. 1864. 55. Statist. 15. isporedi Buzuk, s kojim je jednoga postaňa.

BUZUK, m. prezime, u naše vrijeme. Schem. bos. 1864. 53. biće od tur. bozuk, zao.

BUZUŁAC, buzułca, m. euasthetus Er. J. Šloser, kor. 124.

BUŽA, f. tal. bugio, rupa, foramen. u jednoga pisca xvi vijeka. Kroz bužu me gledaš, ne daš mi pokoja. M. Držić 368.

BUŽAK, m. selo u hrvatskoj krajini blizu PeRUŠIĆA. jamačno ga tako pišu griješkom mjesto Bužak. Schem. segn. 1871. 42.

BUŽANI, m. pl. kao župa ili knežina koja je bila xiv-xvi vijeka u sadašnoj gornoj krajini hrvatskoj do Krbave i Like. u spomeniku latinski piselu spomišne se još xi vijeka: „Bućani“. F. Rački, doc. 88. isporedi buški pod 1 i Bužim stari loc. Bužah dolazi još početkom xvi vijeka. Z Bužan. Mon. croat. 45. V Bužah pod Novim Gradom. 58. V Bužah. 82. 120. 148. 183. Pojdoh u Bužane. 133. Grad Kosiń, ki je v Bužah. 172. Z Buž(a)n. 182.

BUŽICA, f. allecula Fab. J. Šloser, kor. 559. 562.

BUŽIĆ, m. selo u Bosni u okrugu savajevskom, koje zoru Bužić Mahala. Statist. 24. isporedi Bužičić.

BUŽIĆI, m. pl. selo u Bosni u okrugu sarajevskom. Statist. 24.

BŪŽIM, m. a) selo i gradić u Bosni u okrugu bihačkom. Zemljop. bos. 52. Statist. 52. pisalo se i Bužin xvii vijeka: 1576 Ferhat paša zauje Bužin, Cazin i ostale dvore v okolu na ov kraj Une. P. Vitezović, kron. 162. 165. — b) selo u hrvatskoj krajini blizu Gospića. Schem. segn. 1871. 30. Razdjeł. 17. xvi vijeka pisalo se Bužin: Da sam hodil na Bužin gospi Jeleni (Keglevićki). Mon. croat. 193. Georgii Keglevich de Busyn. 251. isporedi Bužani i buški. — c) selo u hrvatskom primorju u podžupaniji delničkoj. Schem. segn. 1871. 70. pišu ga i Buzim. Pregled 11.

BUŽIMIĆANIN, m. čovjek iz Bužima. Starine 12, 9.

BUŽIN, m. vidi Bužim.

BŪŽITI, būžim, impf. griješkom mjesto obuživati, coartare, u jednoga pisca našega vremena, koji je slušao perfektio no obužiti, pa je mislio da je tome imperfektio no bužiti. Da nam potkida i buži granicu. S. Ľubiša, prič. 55. Ova se lokva buži kod Veriga na lik vrše. S. Ľubiša, prip. 3.

BŪŽLAŇKA, f. neka jabuka u Hrvatskoj oko Varaždina. M. Vaļavac., „Bužlanka, buzlanjka“. B. Šulek, im. 39. 483.

BŪŽLEŇKA, f. vidi bužlańka. M. Vaļavac.

BUŽUR, m. ricinus communis L. B. Šulek, im. 39. isporedi bežur.

BŽENICA, f. ime selima, postašem od baz ili baza (zoca). a) selo u Slavoniji u podžupaniji polješkoj. Schem. zagr. 1875. 43. Pregled 91. — b) selo u Srbiji u okrugu kruševačkom. K. Jovanović 127.

BZIKAŁKA, f. siringa, sipho, strcałka, štrcalica. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (bikalryka 2, 35. 1, 1124) i Jambrešićevu (bzikalryka, u dodatku i bzikalka 1, 970, gdje dodaje i nem. sprůtze, maß. feeskendö). isporedi bizikałka. — Od nem. bisen, obadati se, štrkat i se: s naglošću kojom goveda skaču štrkajući se iz jednačina je ona kojom voda iz štrcalice prska. isporedi strcati i štrkat i se.

BZONATICA, f. neko selo koje se spomišne samo po imenu prije našega vremena: Bzonatica. S. Novaković, pom. 127.

BZÓVA, f. sambucus nigra L. J. Paņčić, flora biogr.² 449. K. Crnogorac, bot. 33. B. Šulek, im. 39. samo u naše vrijeme. Postašem od baz. isporedi zova, baza, bazga, bazag.

BZÓVÍK, Bzovika, m. selo u Srbiji u okrugu čačanskom. K. Jovanović 172. postašem od baz ili baza. isporedi Bazovik.

BZOVINA, f. lignum sambuceum. isporedi bazovina, s kojom je jednoga postaňa. od xvi vijeka, između rječnika u Mikałinu (34a) i Stulićevu. isporedi zovina. Pri stupu trišlice, ... bzovine i svjetlike. M. Vetranić 2, 284. Od bzovine. Mikała 34a.

CABALCE

752

CAJÁ

C

CABÀLCE, n. dem. cablo. prošłoga vijcka. Da je cabalce izreslo lipo. M. Zoričić, zrc. 90. Za tizim uđi cabalce usanu. 91.

CÀBLIĆ, m. mlado cablo. samo u Mikałinu rječniku (46).

CÁBLO, n. vidi stablo, od koga je i postalo izgubivši t i promijenivši s na v. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Mikałinu (45. 46). Cablo jabučeno, ko reste plodom po narodu svojem. Bernardin 56b. 1moj. 1, 11. Smokvenica, cablo smokveno. I. Bandulavić 299. Mjesto posađeno cablima. Mikała 46. Čini sanuti cabla. P. Posilović, nasl. 19b. Kako čine ptičice u zeleni gajih i cablih. P. Posilović, cvijet 10. Cvatu iz milosti božje kako iz cabla. A. Kadčić, bogosl. 136. Kakvo je cablo onako vała da je voće. J. Banovac, prip. 65. Vira je brez dobri dila kao cablo brez voća. J. Banovac, pred. 59. Zemła narešena cabli, travam. J. Filipović 1, 2. Jedno cablo kad hočemo da podsičemo, mi možemo poznat na koju će stranu padnut. 1, 129. Plod izodi od cabla. F. Matić 30. Ne more zlo cablo dati iz sebe dobro voće. M. Zoričić, osm. 10. Svijeno je gnizdo sokołovo, di no reste cablo topolovo. A. Kačić, razgov. 264. Ovo je arbor ali cablo stare, gospodše i pridostojne kuće Vučkovića. 196. — Cablo boba, sedum telephium L. B. Šulek, im. 39.

CABR, m. vidi čubar, cupar. samo u Stuličevu rječniku i iz šega u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 39.

CABRN. adj. insipidis. samo u Stuličevu rječniku, sa značenjem koje je stavčeno, kome se pravi smisao ne može potpuno znati. Može biti od tal. zavorra, gnus.

CÁBUNA, f. selo u Slavoniji u podžupaniji virovitickoj. Schem. zagr. 1875. 152. Pregled 110.

CACAR, m. vidi ceceł. u jednoga pisca našega vremena Slana kao cacar. S. Ľubiša, prip. 141.

CACARICA, f. cicer. samo u Bjelostijenčevu rječniku (55). Od lat. cicer. tal. cicerchia, nem. ziser.

CACMEŠTAR, cacmeštra, m. vidi cehmeštar. samo u Bjelostijenčevu rječniku (55).

CACOR, m. lathyrus cicera L., lathyrus erythrinus P. u jednoga pisca našega vremena i od šega u drugoga Čas. čes. muz. 1852. 2, 48. B. Šulek, im. 33. isporedi cacarica. moć biti da o stoji grijeweškom pisarskom mjesto a.

CÁCORITI, cácorím, impf. gracillare, kakodakati, rakoliti se. u naše vrijeme u Srbiji. Postańa kojega je cakoliti, koje vidi. Cacori kokoš kad hoče da snese; a reče se i čeładetu: cacori kao kokoš kad hoče da snese. M. Kovačević.

CAF, m. lictor. od tal. zaffo. isporedi barabanat, pandur. Od XVII vijeka, između rječnika u Mikałinu (satelles, apparitar, lictor, u Bjelostijenčevu (satelles) i u Voltišjinu (sbirro, scherg). Barabanti i caſi. I. Držić, nauk. gond. 307. Sustrete caſe, koji zločince fatahu. J. Banovac, prip. 119. Ali mu je djetetu priskočila loša sriča, er ga caſi fatiše u Kotoru bijelomu. Nar. pjes. bog. 211.

CAFARAN, m. vidi cafran. u jednom rukopisu xv vijeka i iz šega u jednoga pisca našega vremena: cafaran divji. B. Šulek, im. 39.

CAFČÊNE, n. vidi kod cavčeće.

CAFÎN, cafina, m. sapphirus. od XVI vijeka, između rječnika samo u Belinu (782a) i Stuličevu. isporedi safin, cafir. Diamanti i cafini. M. Vetranić 1, 32. Suze cafin vedrijeh oči. I. V. Bunić, mand. 20.

CAFÎR, cafira, m. sapphirus. od XVI vijeka, između rječnika samo u Belinu (782a). Svitlo crjeniti ja rubin na prsih, cafir se modriti. M. Marulić 38.

CAFORAN, m. ercus, cafran. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 39. isporedi cafaran.

CAFİRAN, m. crocus. tal. zafferano, od arap. za'ferân. isporedi cafaran, čafran, šafran. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu. Cafran, crocus sativus L.; cafran divji, carthamus tinctorius L. B. Šulek, im. 39. Turski cafran, šafranika, flores carthami. Đ. Popović, pozn. 252.

CAFİRANIKA, f. carthamus tinctorius L. B. Šulek, im. 39. isporedi šafranika.

CRAFTJETI, càftîm, impf. vidi kod cavtjeti.

CAGALA, f. framea, tal. zagaglia. isporedi darda. samo u Mikałinu rječniku.

CAGAR, m. selo u Hercegovini u okrugu mostarskom, kotaru koćičkom. N. Dučić. pogrješka Cagare. Statist. 117.

CAGE, f. pl. a) selo u slavonskoj krajini blizu Nove Gradiske. Schem. zagr. 1875. 52. Razdjeł. 23. — b) selo u Bosni u okrugu zworničkom. Statist. 81.

CAGINAC. Caginca, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji kriškoj. mještani govore kajkavski: Caginec. Schem. zagr. 1875. 111. Pregled 84.

CAGRIJE, cāgrījā, f. pl. kore od noža, nožnice, vagina, od tur. sagry, koža učišnena, od čega je i franc. chagrin, tal. zigrino. samo u Vukovu rječniku. u jednoga pisca našega vremena i u jedn. s umetnutim n iza a: cangrija, u prenesenom smislu u pčele ono u čemu joj je žaoka: Pčela ima žaku, koja opet svoju cangriju imade, u kojoj kad je pčela u miru žaoka zatvorena stoji. A. Maksimović 7.

CAGŘKNUTI, cāgřkněw, pf. tinnire, zvěknuti. u jednoga pisca našega vremena. postańa će biti istoga kojega je čagrjati i čagrtati, s promjenom glasa č na c sitnijega glasa radi koji se hoče da kaže. Kad i kad klepne klepetušica na kozi ridi ili cagrkne medenica na dvisci kaluši, kad se one počešu ili proteenu. M. Đ. Milićević, več. 121.

CÁHAR, m. saccharum. isporedi cakara, cukar, šečer. samo u rječnicima Belinu (785b) i Bjelostijenčevu (62b).

CÁHARA, f. vidi cahar. isporedi cakara. samo u Mikałinu rječniku. a) saccharum. Mikała 53a. — b) bellaria. 800a.

CÁJA, f. ime žensko, hyp. Savka, koje je opet od Saveta, Jelisaveta. u naše vrijeme. Sr. Nov. 1880. 790. isporedi Cajka.

CAJIN

753

CAKLO

CÁJIN, adj. što pripada Caji. Livada u Ca-
jinoj bari. Sr. Nov. 1861. 624. 1867. 143. 1872.
470. 1873. 711.

CAJINOV, adj. što pripada čovjeku po imenu
Cajinu, koje ime samo ne dolazi. xiv vijeka. S. zadi
crskve, 'Cainove'. Mon. serb. 131. Daničić 3, 439.

CÂJKA, f. hyp. Caja. Sr. Nov. 1878 7. Upita
Cajka Nikina. M. Đ. Miličević, let. več. 172.

ČÁJOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. od imena
Cajo, koje samo ne dolazi a može biti hyp. od
Stanko. griješkom Cajević. Rat 108.

CAJZEL, m. sorex. něm. zisel. ziselmaus. u
naše vrijeme, u ugarskih Hrvata. Cajzeli po něm
su rovali. Jačke 182.

CAJZIĆ, m. fringilla spinus L. od něm. zeisig.
isporedi ciz, čiž, čižak. J. Ettinger 155.

CAJZL, m. vidi cajzić. u naše vrijeme, u jed-
noga pisca. G. Lastić 57.

1. ČAKA, m. i f. ime muško i žensko, od Stako
i Staka, hyp. od Stanisav i Stanisava. dolazi
i prise našega vremena, ali tako da se ne može
razabrati je li muško ili žensko: Caka. S. Nova-
kićovi, pom. 112. — a) žensko. Ł. Kovačević. —
b) muško: Imaše Cake i Ceke, braće Nikolić.
Sr. Nov. 1881. 52.

2. ČAKA, ČAKA! glasovi kojima se kazuje
vzeka: a) zveka nakita u kolu kad se igra. Vuk,
rječ. 307a. — b) zveka razboja, kad se će: caka,
caka, tri dni lakat (otkala). Nar. posl. vuk. 343.

ČAKAO, càkla, m. vidi càklo, od koga je i postao pomiješavši se s riječima muškoga roda. u dva pisca prošloga vijeka. Zraka sunčana pro-lazi kroz cakao, ali cakao ostaje zdrav i cilovit. J. Filipović, prip. 1, 82. J. Banovac, razg. 51. Grad učišćen od zlata čista, koje je svitlo kao čisti kakao. J. Filipović, prip. 1, 231. Ispovid ima biti čista kako no cakao. 3, 162. Naš je život kao caka', koga može i najmaše svorene razbiti. J. Banovac, pred. 98.

CÁKARA, f. saccharum. isporedi cahar, cahara.
samo u Mikałinu rječniku: kruh s cakarom il
od cakare. 218b.

CAKÀTALICA, f. vidi čekalo. u Hercegovini.
N. Dučić. Postaņem će biti od glasova caka. is-
poredi caktati.

CÁKATI, câkâm, impf. rejicere, ,bacati što ili
udariti nogom'. na Brača. A. Ostojić. isporedi
caknuti. Biće od tal. scacciare, otjerati, odbiti.

CAKEŽ, m. anthypna Latr. u jednoga pisca
našega vremena. J. Sloser, kor. 345. 369. može
biti od tal. saccheggiare, pustošiti.

ČAKIĆ, m. prezime, po ocu komu je ime Caka.
u naše vrijeme. Rat 172. Šem. srb. 1881. 350. Sr.
Nov. 1881. 52.

CAKLÁCE, n. dem. caklo. isporedi stakalce. u
jednoga pisca prošloga vijeka. Sbitih zlatom u
caklaca. J. Kavańin 323.

CÁKLÁR, caklára, m. vidi staklar. isporedi
caklo. samo u rječnicima Mikałinu (,koji čini
cakla, vitrarius 46a), u Belinu (vitrarius 141a.
amplullarius 77a) i Stulićevu (vitrarius).

CAKLÁREV, adj. vitrarii. u jednoga pisca
našega vremena. Odrahnен milosrědem caklareve
žene. M. Pavlinović, rad. 11.

CÁKLÁRNICA, f. officina vitriaria. samo u
Stulićevu rječniku. isporči cklarnica i caklo.

CÁKLEN, adj. vitreus, staklen. isporedi cklen
i caklo. Od xvi vijeka, između rječnika u Mika-
łinu (46) i Stulićevu. — a) u pravom smisłu: od

stakla: Sveće tve oči pozrjeti mogu svud, jak
suncе s istoči kroz bistar caklen sud. N. Dimi-
trović 62. Sva je put nih vidjet kroz platno oda
svud, kako no rumen cvijet kroz bistar caklen
sud. N. Načešković 1, 202. Znaš sude caklene,
bantuze ke zovu. P. Hektorović 14. Al nebo ...
od svud pobjeno zvizdami jak obal caklen sud
vrti se nad nami. H. Lucić 287. Sve užgat u isto
kroz sud će cakleni. I. Ivanišević 307. Prohodi
suncе proz prozor ali ponistru caklenu. P. Ra-
dović, symb. 48. Nađoše da se ne biu ni cakleni
sudi porazbijali. J. Banovac, razg. 135. U caklenu
sudu. F. Lastić, ned. 339. Vidi more kao cakao
smišan s ogjem, i one koji... stahu svrhu mora
caklenoga. J. Filipović 3, 162. Metni u jednu
bocu caklenu. J. Vladmirović, lik. 25. Donese
caklenu čašu. Magaz. 1851. 87. — b) u prenese-
nom smisłu: aa) koji pravi što od stakla: Kako
su majstori cakleni iznašli niki očalin, kroz
sve se stvari vide naopako. F. Lastić, ned. 166.
— bb) slab kao od stakla: Gńivi su cakleni a
vjera kamena. D. Rańina 8b. A u družbi ašikuje...
a vjera je sva caklena. J. Kavańin 37. — cc) čist
kao od stakla, bistar: Velmi (su) zrit mila..
caklena, studena ta vrila. D. Rańina 3a. Razař
si nebo vodenili caklen. A. Vitačić, ist. 353.

CÁKLENICA, f. vas vitreum. isporedi sklenica,
cklenica i caklen. samo u Stulićevu rječniku.

CAKLĚNÁČA, f. ime biłu. od caklen. a) sul-
sola kali L. Čas. čes. muž. 1862. 2, 48. B. Šulek, im.
39. — b) parietaria L. B. Šulek, im. 39. — c) sa-
licornia Tourn. Sloser-Vukot, flor. 964.

CAKLÌNA, f. splendor, osobina kojom je što
tako da se cakli. Kuće, koje iz daleka prosvitjuju
varoš i daju joj od sebe caklinu. M. A. Rełković,
sat. 28. One izabrene boje... igraju po nój (duzi)
s najugodnjom caklinom. 177.

CÁKLINICA, f. sulsola kali L. B. Šulek, im.
39. isporedi caklenica. i je iz a 1 po zapadnom
gororu od staroga ê, te je riječ postaņem jedna
sa caklenicom.

CAKLITI SE, càklīm se, impf. vidi ckliti se,
od čega je i postalo samo tijem što mu se umet-
nulo a. Od xvi vijeka, između rječnika u Belinu
(scintillare 672a) i Stulićevu (scintillare, lucere,
reucere, čemu se dodaje i caklivati se, koje je
bez sumne načineno za rječnik). Dolazi i se je
u jednoga pisca xvi vijeka u istom značenju.
a) bez se: Svitliti bude jur danica, i rosim ca-
kliti zelena travica. H. Lucić 216. pogrješka je
u starijem izdanu cakiliti. 216. — b) sa se: Vi-
diti cakli li se, svitli li se u tminah. A. de Bella,
rzegov. 137. Sitan svistav prašak koji se drazvo
cakli. Đ. Popović, pozn. 62. Cakli se, ne može se
razbrat, kad je što upisano na čemu svitli. J.
Grupković. Cakli se kao ogledalo. M. Kovačević.
Ł. Kovačević.

CÁKLO, n. vitrum. vidi cklo, od čega je i po-
stalo samo tijem što mu je umetnou a. Od xvi
vijeka, između rječnika samo u Mikałinu (46a) i
Belinu (763b). — a) u pravom smisłu. Da bi mi,
o bože, caklom se stvoriti prid nőm, neka može
sroe mi pozriti! H. Lucić 204. Kako no se pro-
svitjuje caklo od sunca. A. Georgiceo, pril. 90.
Sunce prode proz caklo i ne oskvrnı cakla. I.
Ančić, vrat. 2, 4, 36. Sunce kad probije, ni šta
šeti ni razbije zrakom caklo, koje cilo li ostane
kako je bilo. P. Posilović, nasl. 54b. Varaju pro-
dajući sebično cloko za čisto caklo. M. Radnić 365.
Da se more lipo viditi kroz caklo. L. Terzić 336.
Zraka sunčana prode kroz caklo. I. Grlićić 10.
Prilike na caklu upengane. S. Margitić, fala 225.

I

48

CAKŁA

754

CAPA

Sunca zdrak prilipi čisto caklo kad probiva. A. Vitałjić, ost. 37. Sva istina... kako u caklu sja i vidi se. F. Lastrić, test. 308. Zraka sunčena prode kroz caklo. F. Matić. 36. More kako caklo. J. Filipović 3, 162. Metni u jednu bocu caklenu, ma neka je tankoga cakla. J. Vladmirović, lik. 25. Inako jesi razbitak potištena cakla. A. d. Bella, razgov. 137. Nejma bit od cakla ni od krištala i od zem[je]. M. Dobretić 395. Kroz zeleno caklo. I. J. P. Lučić, razg. 67. Kuća se u vodi kao u caklu ckl. S. Łubiša, prip. 4. — b) staklen sud: Jer mu posla bog anđela s jednim caklom čistim, punim bistre vode. I. Ančić, ogl. 51. Nositi u caklu vina. J. Banovac, pred. 86. — c) kroza što se vidi kao kroz staklo naziva caklo jedan pisac prošloga vijeka. Sred cakla dovenoga svoje lice kad ugleda. J. Kavańin 405.

CÁKŁA, f. vidi čakła. samo u Bjelostijenčevu rječniku.

CÁKŁÊNÉ, n. splendor. isporedi cakliti se. samo u Stuličevu rječniku (,caklenje').

CÁKŁIV, adj. splendidus. što se cakli, samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Prijestoła naokolo, pred kijem more ko caklivo obručiše jakno u kolo četvero razliko živo. J. Kavańin 516.

CÁKNUTI, cāknêm, pf. rejicere, *baciti ili udariti što nogom*¹ na Braču. A. Ostojić. Od cakati.

CÁKOLITI, cákolím, impf. garrire, gracillare. samo u rječnicima Vrančićevu; garrire, Mikałinu: ,mnogo govoriti, garrire, effundere verba, effutire', i Bjelostijenčevu: blaterare, i sada u Lici ne samo o čeladetu kad mnogo govori vičući nego i o koški kad hoće da snese jaje pa preveč kakodače, rakoli se. J. Bogdanović. isporedi uscakoli, cororiti. Biće od tal. ciangolare, brblati, blebetati.

CÁKOŁÊNÉ, n. garritus, gracillatio, u naše vrijeme u Lici. Ostavi to cakojeńe; ne čujem od tvoga cakojeńa šta ovaj čovjek govori. J. Bogdanović.

CÁKTATI, cākćem, impf. tinnire, davati od sebe glasove caka. u naše vrijeme u Srbiji. Cakće sahat, kad ide; cakće peć, kad je pregrijana, pa pucka I. Pavlović.

CÁLATI, câlâm, impf. micare, palucati, ali samo u prenesenom smislu kao vrijedati jezikom. u naše vrijeme u Srbiji. Cala kao zmija. Ł. Ko-vačević. Postańa tamna: može biti istoga kojega je čalovati, tako da bi od varati došlo značene: jezik sad pružiti sad uvući. isporedi całati.

CÁŁATI, cāłâm, impf. inquinare, brłati razmazujući rukom, n. p. ogledalo, čašu. u naše vrijeme u Srbiji. Ł. Kovačević. isporedi calati, s kojim će biti jednoga postańa.

CÁMBLAK, m. prezime, xv vijeka. Łetop. šaf. 61. Daničić 3, 440.

CAMBOLAT, m. vidi kod čambelot.

CAMÓŁIKA, f. caulis, deblo krupne trave, oso-bito od duvana i boba. u naše vrijeme u Lici. J. Bogdanović. Postańem od evolika sa promijenom glasa v na m i s umetnutim a.

CÁNA, f. ime žensko. Od Stan. D. Avramović, sv. gor. 220. M. Đ. Milićević, des. par. 12.

CÁNCA, f. nugae, brblaņe, blebetaņe. od tal. ciancia (istoga značeňa). xvi vijeka. isporedi canka pod 2. Akcenat se ne zna za cijelo. Ne slušati cance, koje se pronose. Zbor. 22b. Ni cance ni smijesi. 104b.

CÁNCATI, cāncām, impf. blaterare, brblati, blebetati, govoriti kaješta. Od tal. cianciare (istoga značeňa). akcenat se ne zna za cijelo. isporedi

caņati. Gdje si ti, koja ne pristaješ cancajući (s) susjedami. M. Držič 207.

CANCAY, adj. subrufus, subflavus. samo u Bjelostijenčevu rječniku (gdje se veli da je ,dalmatinska rječ. 36a). biće pogrješka u pisańu mjesto čadav.

CÂNDRA, f. panniculus, krpa, rita. od mağ. condra. samo u Bjelostijenčevu rječniku (55b).

CÂNDRAV, adj. pannosus, ritav, droňav. samo u Bjelostijenčevu rječniku. Od candra.

CANGAR, m. sutor, obućar. xiv vijeka u jednom spomeniku. prvo je a umetnuto mjesto t, koje se u rečeno vrijeme pisalo. Od nov. grć. τζαγγάγης. isporedi cegar. Svčvi, csgarije, uzdarije. Glasnik 15, 309. Daničić 3, 454.

CÂNGRIJA, f. vidi kod cagrije.

1. CÂNKA, f. ime žensko, hyp. Cana. u naše vrijeme u Srbiji. Ł. Kovačević.

2. CÂNKA, f. vidi canca, s kojom je jednoga postańa. samo u Mikałinu rječniku. gdje je samo u pl.: canke, tlapе. 692b. akcenat se ne zna za cijelo.

CÂNKAÑE, n. garrulitas, loquacitas. samo u Mikałinu rječniku sa značenjem koje je stavłeno. isporedi cankati.

CÂNKATI, cānkâm, impf. garrire. samo u Mikałinu rječniku (gdje je što i cakoliti, tlapiti). akcenat se ne zna za cijelo. isporedi cankati, s kojim je i postańa istoga, cańkaće, caņati.

CÂNKAV, adj. garrulus. samo u Mikałinu rječniku, gdje je samo adv. cankavo. isporedi cańkav.

CÂNKAVAC, cānkâvca, m. garrulus, loquax. samo u Mikałinu rječniku. isporedi cankati.

CÂNKAVICA, f. garrula. samo u Mikałinu rječniku. isporedi cankati.

CÁNKO, m. vidi Stanko. u Srbiji. Ł. Kovačević.

CÁNAK, cańka, m. panniculus, rita, krpa. samo u Jambrešićevu rječniku (i to kajkavski ,canjek'). može biti od sred. něm. zanke (zacke), koje je uzeto kao okrajak koji visi.

CÂNÂNE, n. dosađivaće. samo u Vukovu rječniku sa značenjem koje je stavłeno. isporedi caņati.

CÂNATI, cānám, impf. dosađivati. samo u Vukovu rječniku sa značenjem koje je stavłeno i s do-datkom da se govori u Risnu. ali je po svoj pri-lici značeće: dosađivati mnogim govorom, te je i postańa istoga kojega je cankati. isporedi caňav.

CÂNÁV, adj. koji caņa. samo u Vukovu rječniku s tumačenem: dosadan, n. p čovjek, i s do-datkom da se govori u Risnu.

CÂNKAÑE, n. blateratus, u jednoga pisca xvii vijeka, u koga zadnje -ne još glasi -nje. postańe vidi kod cankati. Inakva hudobe tlapenja, smjanjań i cańkanja. B. Kašić, rit. 358.

CAŇUGA, m. prezime, upravo nadimak mjesto prezimena, u naše vrijeme, u Hrvatskoj. Schem. segn. 1871. 103. Schem. zagr. 1875. 259.

1. CÁPA, f. ligo, motika. od tal. zappa. samo u Vukovu rječniku, gdje se napomiće da se govori u Crnoj Gori.

2. CÁPA, f. planta (pedis). od tal. zampa, šapa, u Bjelostijenčevu rječniku.

3. CÁPA, f. corium elaboratum ex pelle porcina, piscis, asini etc. samo u Bjelostijenčevu rječniku sa značenjem koje je stavłeno. Od mağ. capa, koža učińena tako da su po noj hrape kao zrnca, fran. chagrin.

CAPA

755

CAR

4. CÀPA, f. u igri capańu kad dva žira dođu u jednu jamu, onda je capa. u Bosni. M. Ružičić. isporedi capati se.

CÀPÀÑE, n. igra u kojoj se žirke tjeraju u jame. isporedi capati se. u Bosni. M. Ružičić.

CAPARCI, m. pl. ime katunu XVI vijeka, nedjeg blizu Prizrena. Katuni Caparci. Glasnik 15, 27S. Danićić 3, 440.

CAPARIKA, f. sal ammoniacum, nišador. u jednoga pisca našega vremena. Đ. Popović, pozn. 112. — Postańem će biti od rum. cipirig (istoga značenja), o čemu niči misle da je od štipati.

CAPARIKOVICA, f. ammonia pura liquida. u jednoga pisca našega vremena. Đ. Popović, pozn. 94. Od caparike se pravi caparikovica. 113. isporedi caparika.

CÀPARITI, càparîm, impf. 1. premere, in-
sectari, infestare, detrectare. Od tal. zaffare, za-
ćepiti, zatisnuti, zatiskivati. isporedi zacapariti,
očačariti se. a to je značenje uzeto neprelazno u
prenesenom smislu kao bockati rječima (tal. zaf-
fata, cavillatio), zadijevati koga ili u koga, zo
tom dosađivati mu, uditi, uditi u dobro glasu.
samo u jednoga pisca XVI vijeka na jednom mjestu
dva puta, te može biti da značenje nije sa svijem
pogodeno (ima i u Stulićevu rječniku, capaŕiti'
ali se kod toga veli da je isto što zapaŕiti, a
toga u nemu nema). Tko vele govori, ritko je
prez laže, listo jazik mori, tašču pamet kaže,
vele ne capari, još dâ te za bole, prem da ti
capari — reć budi — dovoje. M. Marulić 109.
pošledne re riječi naštampane: prem da ti ča
pari, reć budi dovoje, ali u rukopisu iz koga je
naštampano stoji sa svijem kao naprijed capari',
i sastavljeno a ne rastavljeno, i sa c a ne sa ç,
kojim se u nemu dosta postojano piše č (a po
tome je i malo naprijed zlo naštampano, sici ja-
zikom mjesto, siči, u rukopisu, siqi'). — 2. pedem
supplodere, udarati nogama u zemlu, kao cupkati.
u naše vrijeme u Srbiji. postaňa će biti istoga
kojega je naprijed, samo je značenje zatiskivati,
zabijati, prešlo u ovo, prem da bi moglo biti i
od tal. zappare, udarati nogama. Svirio, capario !
Ł. Kovačević iz narodne pjesme.

CÀPAST, adj. palmatus. isporedi capa pod 2,
od koje je i načineno. u jednoga pisca našega
vremena. Tudica capasta, helops lanipes Fab. J.
Šloser, kor. 554.

CÀPATI SE, càpâm se, împf. îgrati se žirkama
tjerajući ih u jame. u Bosni. M. Ružičić. od tal.
zaffare, zatisnuti, zapušiti. isporedi capa pod 4.

CÀPICA, f. dem. capa pod 1, motičica. samo u Vukovu rječniku.

CÀPICE, f. pl. ime bišu. postańem dem. od capa pod 1 i 2. Capice bele, clavaria eburnea Pers.; crlje, clavaria botyrbis Pers.; duge, clavaria formosa Pers.; žute, clavaria flava Pers.; mačje, globularia vulgaris L.; zajčeve, neče glive. B. Šulek, im. 39. 40.

1. CAPIĆ, m. prezime xv vijeka. tamna postaňa.
Mon. serb. 379. 414. Danićić 3, 440.

2. CAPIĆ, m. axinofarsus Motsch. J. Šloser,
kor. 465. 469.

CAPIN, m. abies, jela. samo u Stulićevu rječniku i u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 40. od lat. sappinus, tal. zampino.

CAPINOVINA, f. vidi jelovina. samo u Stuli-
cevu rječniku. isporedi capin.

CÀPITI, càpîm, pf. avide comedere. od pro-
šloga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu
(sa značenem koje je stavljeno). osim rječnika do-

lazi samo kad se pseto draži na što. Od tal.
chiappare, zgrabiti, uhvatiti. Dili se od kuće
s nikoliko hrta;... kada vidi zvirku, onda nih
pusti vičući: drži, drži! ala, ala! capi, capi! Đ.
Rapić 270. i okršeno sada u Lici: Cap! cap! J.
Bogdanović.

CÀPITLÁK, m. prezime. u Lici. J. Bogdanović.

CAPOŇA, m. diplocoelus Guerin. J. Šloser, kor.
295. isporedi capa pod 2, od koje je i načineno.

CAPOR, m. anguilla eurystoma. Đ. Kolomba-
tović, pesc. 21.

CAPORE, f. pl. selo u Bosni u okrugu zvor-
ničkom. Statist. 98.

1. CAPRAG, m. stragulum, abajlija. od tur.
čaprak, od čega je i fy. schabraque, нем. sch-
brake. samo u rječnicima Bjelostijenčevu, Jam-
brešičevu i Voltigijinu.

2. CÀPRAG, m. mjesto kod Siska u Hrvatskoj.
Regul. sav. 4. 24.

CÀPRITI, càpřim, impf. altercari, increpare,
svadajući se neprestano vikari na koga u naše
vrijeme u Bosni. postańem će biti upravo od ca-
pariti. Capri mi neprestano nad glavom. M. Ru-
žičić.

CÀPTAČANIN, m. čovjek iz Captata. Otišao
uo oni čas u koji Captačani k Petrovan crkvi.
Poslov. dan. 92. i sa v mjesto p (vidi kod Cap-
tat): Cavtačanin. Ł. Vulićević, mat. 11.

CÀPTAJKA, f. žensko čelajde iz Captata. j stoji
mjesto će pred k (od Captačanin). sa v mjesto p
(cudi kod Captat): Čavtajka. L. Zore.

CÀPTAJSKÎ, adj. što pripada Coptatu, upravo
Captačanima, pa preko nih i nemu. j pred s stoji
mjesto će (od Captačanin). sa v mjesto p (vidi kod
Captat): Cavtajski. L. Zore. Cavtajski vozar. Ł.
Vulićević, mat. 7.

CÀPTAT, m. mjesto blizu Dubroenika, koje se
talijanski zore Ragusa. Postańem od lat.
vicitas (civitat-). spomine se od xiii vijeka. mjesto
p pred t govori se i v, ali istom od xvii vijeka,
a p se drži još i danas. Sa p: Odš Cptatať.
Mon. serb. 42. Cptatať. 42. Captatb. 21S. 470.
Danićić 3, 440. Captat. I. Kanavelić, iv. 361. J.
Kavašin 195. Gradi kuću u Captau. Poslov.
dan. 25. Captat. Bella 605a. Schem. ragus. 1876.
31. — sa v: Captat. Mikaja 4Sa. Magaz. 1851. 15.
Captat i Cavtat. Repert. 23.

CÀPTATI, càptâm, impf. vidi cavtati.

CÀPTJETI, càptîm, impf. vidi cavtjeti.

CÀPŪN, capúna, m. vidi trnokop. od tal. zap-
pone. samo u Vukoru rječniku (gdje se napomine
da se govori u Crnoj Gori)

1. CĂR, m. rex, imperator, isporedi cesar, će-
sar, česar. — Od lat. Caesar, od čega je najprije
bilo česarb, pa ê oslabilo u >, kojega je nestalo,
a po tom i s našavi se iza c otpalo. — Od xii
vijeka (vidi prvi primjer pod 4), i u svijem rječ-
nicima osim Vrančićeva: u Mikaļinu: imperator
Turcarum; u Belinu: imperator (3S4a), Turcarum
imperator (356a); u Bjelostijenčevu: imperator
(1, 659), imperator Turcarum (2, 55); u Jambre-
sičevu: imperator; u Voltigijinu: kaiser; u Stuli-
cevu: re, imperadore, rex; u Vukovu: imperator;
u Daniććevu: rex, imperator. — Akc. se mijena
samo u gen. pl. i to kad je bez -ev-: cârâ, a kad
ima -ev- onda se ne mijěňa, nego su i oba zadna
sloga duga: cārěvâ. — r stoji mjesto rj, koje u
staro vrijeme pred nćkim vokalima i dolazi: carja,
carju (vidi u primjerima), ali i bez j još od xii
vijeka: cara (Mon. serb. 5), a danas samo tako.

*