["## פרק", "ה邑 נזרק ובליטן אירטישטוט המהות ידוע המפעל הסנות ש\nשרדש כשכף סקר קינק וירובט", "", "וירוח ויכיש ושמנו כמו עניני שמן סיסן זה יזרוח\nההדי יישוך הקיצים והחישים יכף עס קמה ש\nשלו ויכש ונהגנס ויכס כבער כיו ויכס ויכס ו\nוכש עקדי עס חומש יועיל מחרי היות הוליות\nומכנת ירושלמי עס דכש ויכס ויכס ויכס ויכס\nהוליות הקיצים והיהclinical וועשים חיכובע\nהעצב, המנות והנגעים יישע המכות וידבקס דבוק ח\nזומג ויכס כייתת הידים ויכש עס דכש כיבן יועיל ליש\nלשרחת האש ומכות הצלמים והנגעים החסומלים ו\nיערבות עס כוכמת ויכש ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס\nהטרשים ש掩ו יועיל לעצם ועוזשים תחכמת שערקי לוסר\nלמסדמות הצלמת ונקש ויכס ויבא הרצרים וויעיל\nאכרי הגוד וופת אטחי כוח וויעיל מכיב האיש הריש\nוהשחוז וויה יתור וויה מזועיל ויגיב האיש\nאכרי ויגש ווהז ושמנו ותך יועיל\nהמסך\nהשטי וקיזה אצף בשקב כישמת בחרוח\nאבי התרה בישעורים שרשת כמות שהוא עזיר תקן\nעיהה מזוע במדידן\nאכדי הנעירה יועיל לכאס\nהידר ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס\nהידר ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס\nהענכי חתף ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס

["ס\"כ", "הבטן הקדנות ויווי מהקדמת החוזה, הוא זומק הככתי\n\n**פרק**\n\nתפח **עננע וברישן** מינטא **הטעש**\n\n**ס. ויכש** **בשלישית** וש **ברישת**\n\n**יידרנית** **המעל** והסטרות יט", "בו כח מחכם קומע והוא הוותר רקיק העצם שביקקו\nהנאכל כ. וכששרו כמנו כhlב לא יתכן וכשישתו שיצנו\nעס חומץ יפsted חנה חזרה. הדם כהשן. המורשות והסכנים\nאס ייעש תחנוכות כמנו עס נג אל הדרבות יועיל ואינו\nדזמה אל הפודגנפי שהפודגג אין בר עפיזות ובו החוך\nוהום ויבשות כתנבר מזיק", "אכרי הראש יועיל בש\nכסיוםם בכצער לכאב\nראש ויכש עס נרש צעורים ו\nויששו בולחזריות הלשון\nויסורה וווערבו ניצועה\nאכרי הנכון במיא\nקרשן ויהישו בנו为此\nהשון כונע הלת הדם ורקיקו ומקיש חלבכ בשר\nבריטו וישקו כאבי וכוסדו\nהאצלו ויהסמה וושקו\nהצוק וועכל ויהנע הקומ\nמהלבנה והדמיה ווועיל\nכהירוק ויכש השקה חקשי\nכבר אכרי הנגיעה יזרור למשנ לנהפ אשר בו", "וכרטנת הגדסיית אשר אינה בפודגניסנור לכי טפת ז\nהזרע הרוזה תחליעו. וס תסבו כמינה.האך קודם ה\nהחשיש יכנע החזרון וכשישתו כמנו עס נגרי הרכוני\nישקו הקנה ותשליש בער\nהצורה ויהי מזיהד בזACH\n\n**פרק**\n\nתפח **נסראאשא** ובלישן **נורימישן** א\nהסמות הוא צארים וקליפות\n\n**דנוכה** **אל האבאסא** אכל", "הוא פוגה האודא כמנו נוטה לרכמך.והא כישל הרה\nוכו עפיציות מעט קרוק כה אל הדרדיין הטעג חם ויכש ב\nבשלישית **המעל** והסטרות הוא ריק ותיך\nאכרי המון טוב לא צדו\n\n**פרק**\n\nתצ **ככלא** ובלישן **פרופר** הוא מוסר\n\nהטעש ח. ויכש בראשה", "וכנקה הרגה. והיגו כמו הכיכס ו告ער **ברסא** ויתח ה\nהרוחות והליננה. המורשות והסfcנים יועיל עס הוזך ח\nזגכ בשירישם על החרחת הפרסמה. הפסה. אם **סכלה** ב\nזועשים. בכגנו תחנוכת לསודורות השארים ווועיל. ויתח מ\nמורסת הלהיזה **הליננה**. הסכות ותגעים. יושם עס חז\nחוץ. זזק על לרביה.הכנוע. וחוכשו ברכשה. חס\nאכרי.הש. ו. הלהיזה. ידך. היזה כתמרוק ו. וש. טיסיותו. ע\nעם. סוכר. ו. ש. ש. קדיש. **טינלו**. ו. **סכלה**. ו. **השידום**\nאכרי. והעוריה. יניע. הטעים. ו. דזנת. **הש.**\nשיהם. **ואס**. יישת. **כמקר.** **קינך**. **כשנ**. **האדים**. **ייעיל**. **מג**.", "הטעש ח. ויכש בראשה\n\n**פרק**\n\nתצ **ככלא** ובלישן **פרופר** הוא מוסר", "והסטרות **כמונע** ו. **כטיקו**. **כשישיו**. **כשישיו**. **

["FRAK", "ענין הכמים", "FRAK", "תנאי האהוב כמו חסם", "השלאות", "הערן המשכן", "הערן הנופלת, וערל אל הנקודות", "FRAK", "תנאי האהוב כהסם", "המסות הוא הגדה אל חס", "האומן הוא הגדה אל חס", "המסות הוא הגדה אל חס", "FRAK", "תנאי האהוב כהסם", "המסות הוא הגדה אל חס", {"bbox": [

פֶּרֶב

## און הסם

אלא שתהא יותר דף ולא עלין וענפים כמו ולאשה但我们, זה נגזר צחאת בחרצות אך רגד בכסם אך ניס ובר
וכיתה ויוורא על פיין המים כמו הנגדה אמן מיס ובר
שיהיה דבק בשרשו וקוטרין אך אומן חוג פשר ויבישים
ואזון ואפשר שיהשו אך הוא נדדי וגדני כי נגזר וופי
רימה בכחון ולבנין, חא כח כך שכן זה ינדי אקזון וופי
זעפראן אך הוא יותק הוקם הנבדח המשובח ככנו הוא היד
ככנו הנושא אל הלוגי אשר לא ישבר היהיה ריהו נזרף כ
הנהו וילא סוכרי ולא מליא וילארה, השבע
הס.יכב בשנית
הכפאל וופי, ישודרו על הגברים
ואשרס טחשה הערני יבשיד ריח הפה בשילצץ כIGH
חתת הלישן וטוב דמורשות הערין החמים
והסימנים יכישל כמי רדיד וענשים ככנו תחנושם
לכודורא חחמה אחר ששוחקים אך הוא הכסם שמחה
איברי הכיוון ינעיל לאצטי, הגדבר הקרים מאנרדין
הבורות כה משקל ונהל אטר
פֶּק תקף וילארפא
לוילא ח
ההמה הוא ככומי המתחם חם
ניבש עד הרגדיעת המפאל וו
והכלות שורף הער
איברי הרש וינעל אל הלהקיה חז בשענשים בנגזר בגב
סעוש עס מיס קלק
איברי הערין מיד מודעות חע
הענפים ויעורם והמותות הנגיעה תהייה
בקיב ורוכלן קופరישט הופ
פֶּק סידדיש קאמה בגר
לוילא הראז הירדהים קינוק
יש וו
והשעבים כו ווכעבש הדרות וחוריפות לקניון וופי
בכרכיה ווערטית וו כמארה ותומך וינדי שיקח במו
בנוגרים וגדיו הקדום אין שיבה ולא חוויה ביה
הכמחמים והא שארנו כיכן
בשנה השבנे אנשים שתהא קר מאד ונראה להם כיכו
בנורב וחומם ככי שיקע כנוגי ילך כנוגים
וכן
הכפאל והמישרים עלינו, יצריו ונאגרו קיצגים וש
ייכור הירטנה ואהו ויליו ככל דבר כמם עלינו וש בדוקו
ליספיים הדם עד שיסיד העפוש בשם דיסקורירים ואכן במא
אנז היכן בעשן כנש בקבים וופי ויליו
כשענושם עם חוכם ותורכוס ויכישלו בו על הצפרים יס
כמארה וילוי ויסרנו הכח ויהו הגרמים יוכען חולי הכלה והאומן וכע
כשאמס ויהו הגרמים יוכען חולי הכלה והאומן וכע
כקע השעורים כי הירקים אגנו וילוי ויבוי לערש
כשענושם ובה ווילוי עד כהה שעה על האור הנק
חנרא בער ווילוי, ויהכר האש וגרא, אדוא
כשענושם ובה ווילוי, וואמצנו
איברי הראש

פֶּק תקף
סער ובליטן סיפורום חנף
שריינגי חבווא הוא שדש ציבת
רובה לכיתו ויהו איר בקצית ה

הארצות אך המשובח ככנו הוא הרופי ואכרו כי הסיעו ר
רופי עס זעפראן ינגל השער
המכח שכרוה העבה
הכד הקשה להכשש הכחושם אשר עשוינק צור וחרידות
זוזק החפועל וודגלות בו כקיזן מעז וערשות כאין נשביה
ויפתח פיות הגידוי ונתיר הרוזות ושרוף הדם ייעזרה
באספלת
העוי ינשיד הגוון ויבי יוח הפה ואמרו כ
הקשיפ להסגר והכעופשים הכתבגרים וההמעורף עם ח
חבא בגדא
כי הפרקים ינעיל לכאכ הכסלים וייזיק
והנ והעצם והרכוז כממם יוייש הגדמות הוא גארב כע
עבר השינים וייסוף בכזרון
איברי הראש ינעיל עפוש. החושף והשיזין כהפה ורפין ב
האצרה והבד
וי וברגנו ויעול כהשעת הachen ולולשת כיכ שתו כאד ו
ובקרתי תתם היעלת זarma וכן ינעיל אל הכליות וויעיל מ
מקור הרהם מאד וויעיל לכחורים הקדמת יעיל כה
בהקרדות הישנות

פֶּק תקף
כגדר ובליטן שנדארק ה
נלאש האטבם חם יוכב בש
בשנית המפאל והמולות יש

בו כקיזן וודגיתו עצירות הדם וההתה בכסים פתרק בק
כדי שיפיר עצבים ולא יצריתו הראני כיוו ינודיל דרוין מ
כאד כשישתו כח. בכל יזומ כיוו כסכננינן הכבות
והנגעים יישב הנאות ולו כוכס ולו יתורא שנקנו בו
איברי הראש
עשנו ינעיל אל הגדויות ולו כוכס ולו יתורא שנקנו בו
תועלת חזקה מאד אין דמיזון ויכשיד כשרשנים
איברי הנישום והחנה ינעיל לדפיכת הबל בער דפקא כמן
הברחנא וויעיל מרקקית הדם ויכנע צרות הנשהים הרש
יבישות על כן יסתפקו כר המתה בקים פן יתורצנו
איברי הכיוון ישקט מינו לקושי הטחל וויעיל אמר
בסריה עזק מותר הילכה כן האצטוכמא והמעים
איברי הנגיעה
טוב לשלש ולו יישן ועשנו וויעיל

פֶּק תקף
מרבי ובליטן שרקאש
הכהות נקרא בלשון פרש כנדבא
וכרבים שרשו מהוברים מחלקים

שיש עליהם קליפות נפרדים כמינו מודיש ככנו זכר ויהו
כסנו נקבה ויהר יזק חזק הטחם ויהו בשנית ת
המפאל והכנלות יישב באין נשיכה ובו כדרירות וקבץ
המכות יסנור המבנות
איברי ויגעירה יהירן התולעים
וגרני הדעת כר במשקה הגדש והשתיה מאשר שקל
וכש עם סקסוניא וכרבק ויות לא但却 קודם שתו כה
בהשורים ובן ירה העכבר

פֶּק תקף
כדאנ וכלשין פֶּריאם הוא פל
הבהות הוא קרב הכה כהסנכל

פֶּק
ענין וילאר
כדני ווילאר
כדני ווילאר
כדני ווילאר
כדני ווילאר
כדני ווילאר
כדני ווילאר
כדני ווילאר

פֶּק

פֶּק

מאמר ב

אוזא אליר ויהו הטעב לע האנשים בעכמים פאתייה בזיט
האכדמונים ותביטו על הומן ישקט כאב השינים
אירוגר ויטס קאלאיזר, רופקים עם יוון לירקוקה הגדים ולו
ללוער הגשתה ולנשיגים הನצחת יישן וכן כחשלין
שדי המוזן אם יערוב בדונז וסכן עיר ויטוח על הא
האצט ויהוקה
אינרי זרימה יתתו לויו כי כב
כנטול וערזיל לעוצר תושן והברת הרהיגונים לזרהשתן
ויעולק כהינן לגנדי חמסה תומעת חצי משקלן קלייפת
רומז וכאלו וסקלין אגזרון אדום

## פרק

קינד סקרדריון וכלטיין שינקדיאון
הכהות הא שום הכדבי הורית

קטן מהפרסי ולילן וושק
איגור עוכד עליין פדה ואהא לבן כיר זרוננה בלוות הגנין
הטעד וחא יכשע עד דרבעריהת הכפzl וסכלנות כפתוח

ומקר ויכל וינק וסער
המכה ותנוגים ינואר המבנות הגנדיות
הרעות רלו הפרקים כשבונה דלפיהת הצלמים

## פרק

קינד כך ובלטין נאלינה הוא נטיא
מסקז ואית כרבת הכהות

האכדמיה העני תחישי בראסלו עתל-שי שיקשה לע
לעניש ומכוינו נעשים אותו כזון כלכן חוס וריקוי
רבעך השבעה בנוין הם כראנה ויבש בשנין
ומישטח בסי חס בשילויינו המפזיה והכלה קזוק ומחזק
המרזות המבושות יש התויה וופיה
כלי הפרקים טוב
למאכז העצמים
והתמחות קאמה הקדון כן החזות
הכנמצעכי הכמנים, ו-ף, בשנגל ויעזרו הכטן ו
וועלי שיצמת הידן

## פרק

תקשו סטרט גהרי ובלטין וקינט פיל
פנובירליש הכהות ידועהם

קינט קהשה ליכר כרונה הכזון ויהישרוה כו
כשינגל עס אכ ו-סיים הים, ית-ר קינק
היעוד ארו
תלונקיקע הרגלו הנודוים מ-קר ושרפיה ופומלת כ
ניטרוהות החק וכבתה, הרכוות והמסכלים החריגות ית-ך
מסטרות סנקות בשושם על-ה
איברי הגשום ו
והזה בשר וועלי כהבלין בער כל ו-כש עס הילח אתנו
ונקר וכאלו
האריס וועלי כנישתיה הרש ונקירא תרלו או אם ייעשו
כנרגות שנכנת
או אם יכללו ממנו וארו עס בקש ינ
וועלי ליניקת הרבל השושה וועלי איכו רפואו תוריה בשער
וואיס ושהבו כמו כן בשושם עס בדרונג אל העarkבי
זית

## פרק

קינד כרINTER, נג'ר וכלטיין קאנסיר מא
מאירונ ולו מילר ולו מילר מילר

הכהות כשאטרן כרלו הימל
ריאונליס כל כו ש-שוזה ו-זם ב-ל הוא כו מסרשה ו
האנסטיזר במאומן האיברים כלו הכפzl והסכלה השרוף
בעננו הוא יותר רקיק כלו הדברים הנטשופים
הערז ש
שאתו וברוקה השונים ו-יסר הכס ותעלישים
הכהות
הנעיגים יזעಲ כן הגרב
אם ווער עס מלח יתך הגדו בער פטרא ועשים ומכלו

קיל וועיל לגב אשר בעפיעיט

## פרק

תקי, סדר ובלטין שאר דאר בכיר זכרנו

ענינו כזכרנו עניגי הנבק

## פרק

תקי, פואק חמהו הוא כחן

ק- וכחופא המבחר הם

הככקיס בזוה וורע

המסת חם בראשונה יכש בשנית הכפzl והמננה כפתוח
והמתנבר עליו רקבון וויפסיק יציאת הדם כאיה מקום כ
שהיה הככות והנגעים יגור המסות
אירורי ה
רואש עזשים כמנו תחכושת וויפס רעיפת הדם

אירורי, הנושם ומחזה יכנע רקיקת הדם

איכריו הנ
קיט סורנג'א ובלטין הירכודנקabile
הוא ארקודקטיל הכהות הואש

שרש צהש שיל לו ורר סלבים

דצרככדמים והרא ראשין שיפר מכל הציצים אשר בידים
רשבנכות ועריזה בפישטים עד הudyקע
המבחר הם
המשבוח שבו הוא הLn כהור וא
והאלה זה השחורים רעיס
וכדושה יתרונית וחשכו צקצם כי יש כלכן חוס וריקוי
נעריזה כו חוק וואל לא ייהה שלשל ונאפוי שהוא
בכקץ בא
הישנות בלי הפרקים יועיל לנקם וישקט האבכד בפז כו
כשעזשים כמנו חחכשת וכשירבו לעשות סכני חחכשת
יקשה הסורמה זאינה וואו סיעיל וואו תירק לכל ממ
בבאובי הפרק ו-כש בעוד הנזלות
אירורי הסון רע
לא אשתו חוהישנה והאדום החשור
והשלשל באצלו ווילון פנערע נדחלה
אירורי
נגניעה יש בו כשלשל ומדדך כהאות המשנלו ו-כש
עם זונביו ופודנג ובכון הארים האדום וחשחור הוא
סם ארסי תכורתו ברכסבי הפרקים כמו משקלן עלי חנה
חצי משקלן אORD

## פרק

תקי, סך א' חיה ובלטין טפליאום

שירפ'נישת כלומבר עור הפשת

הנגל ובבר ירכנו כו בשער הנהס

## פרק

תקי, סד' דארו ו-בלש'ו

שירג'נאר ו-כטיל קר ב

כשנין יכש בשלישום הם

הכפzl והמנלות עוצרה הדרי יכנע נפלת השער
הטורתו פיל זהר וכמו משקל'ו שרשי קנים

## פרק

תקב' ס'סן ו-בלש'ו ליאומס תס

שונעים לוליאומס או אירוי הם

הכהות אבנם האירסא כבר ד

דערנו בו ו-יש בשושן הפדרסי עפרירות שיוליד כו כרדות
ובו סימית ישר הסזב השטע הLn הפדרסי נקר' ס'ס ל-א
אבר chemical ו-כש כשנית ואריסא המדברי הוא יותר חזק הו
היום והיוכש חמסzl והסנלו שרשו סנק ו-יכיש ו-וג
ישר וועקרנייה כ-ברק ו-שכני יתוך ומרכז יותר והיהוה מב
מבנושת או כ-לי בנושמה ואריסא יותר חזקה כ-כל ו-עם
זה הוא קינץ ו-בו כרפא ל-בל ה-מאבי והעפ-ישים הדרי וועיל

ז ד

["מסכתם ומערOPLE וכל שכן שרשו ונקאת התרשים כשרושו ונקאת התרשים\nבו וווהירס רוסר קואץ חסודות והכנים כשיכתשתו\nהעלים והורע ועושם כשמחת חנוכות עם יוון על האודם\nהנקרא חברג יעיל מאד וכן על כורסומ הלהבנה אשר\nאינה ככבושלת והרבר חסנונע ומקלפות היבשות בערכו\nהשדי־יטא והספחת בערכי סעף וכל טכן כשיערכו בו\nכמים אחרים\nהכות והנעים שרשו יעיל משפט\nהשים החגים לפי שחייה מיכש וכרפא וממרק בושר ון\nעלו כמבושלים והוא מסגר והיוותר כןון שיעשווה בשכן\nודדים וכיבי הארויס ויכלעדיו כמבושל עם חומץ וברש\nבמים וכיבר נחשת אל הנגנים הישנים והכבו ופרדסי\nזיהר משובח שנסמים לשדימה הכים החגים כדי\nהרקים טוב כרכיתת העצים\nאכרי הראש ישב", "ישבשכו הלה כמבישל עקר וכל כך הכדני ינועיל לב\nלכאש השינים ומשיחתו טובה לננני הראש אשר בום ס\nסובים וכבא שיר פא כnosn בואז ישקט כאכה\nאeki הנושם והווה עקר ינועיל אל השגחה הנצבת יותר שם\nשמן", "וכש שכנו אמרה הניעה שמענו תчин ותפתוח ותחרכו ס\nקוושה הרהה אם שנות ככנו או אם יוכדו חו ון אם יש\nיבשרו עקר על שנות ידדי ינועיל ואין דבון במורשות ח\nהרחם של כן הארויס וינועה העורב ינועה עמה קיציה\nואם יבושל וזרע בחוזן ועם זעב בנאג ומחק חטף ישק\nהבורק וווה בודח ביצי אם שנות כמשיחתו\nשוער א.ק. וצי ישלישל ויוועל בלו אליאוש הנולד\nבהדנאות ושכן הארצוי יפתוח תותה החטונים רן שור הש\nהשוננים היצן שייהו הארצים ינועה כנישת הסרצים\nכל של כן העarkב וכן ינועיל כיצוי והבשה השועה כנינו\nיועיל לכאש השכינות ומשיחתו הוא טראיא לכי הבנין וכ\nוכיזכר וופרירות", "סערת וכליטן אורגנו הוא און\nהכהות הוא בבה אל חשא ומש\nששקה דוקה.למשכת חאש\nומבברר החזק שהוא הדרבי", "הבעת חם ויבש\nבשלישת הפעלים והכלות\nההכרוב ובוחודז וזה מפני שבוכח שורף\nלהפדות השנים כדי הררקים יעיל ככד הדמים\nאיכר ראש אם לעפיהו ישקט כבש השנים והירף בש\nבסר בתתוה ובכו השרף\nאיברי הנושם וח\nוהווה שבכו ינועל להזה ולריאה\nאיברי המזון ינ\nיועיל לכבכ ולא ישקו", "תולדעים שנראי הדעת\nואו שילר מונשני המהות הוא\nהאנגרא. חורמי וואו דומה בו\nא\n\nפְּרַק\nחֲקִד\nסַמְסִים וְדָלִישׁוּ שִׁשִׁילַיִשׂ הַשָּׁ\nאַרְבָּא", "אלא שהו מתר אירן כישע כסננו וויגר חזון הקבזון השכע\nהמו וברש בשנית ההפצע והסנינות כיתן כרקיש כנקה\nבתרי וןען יפעל עקדו וזרעו ישקט ההאבים הפנימים וס\nוהתית הרבנה הקטנה ונא יישתו כסננו הבהמות חרבה ל\nדידית וזרקיתם. ואם ישתו ככנו ניון יבעת הקור ונקז", "לשרושי כדיד וкשע עס רופל\nכלי הפרקים ינועיל\nלראני הכ\nאיברי הראש ינועיל מאד ככאכריא\nאיברי הנושם וו十五 ינועיל כירן\nהנשיה ועוצמת התרשים\nוכה השניה הנצבת והשעון השר\nוכישלוע עקר בדנש וילדה ידכ\nמרשה בזת הגדבקות\nאיברי המזון ותיר הנפח לשקט", "באיכי חימעים וטרשו ועכל המאכל ווטו ואצלו\nאיברי הנצלה יתיר הענינה הגונלת כהווה ויכר לית\nכל ההוגים ווילוע בכא 百י וריכרים חן כ\nודזיקתו ווילוע בכא 百י וריכרים חן כ\nודזיקתו בשני לח ותצנו בכו ו培לו כישמי ביי\nבכטאת רופא כאל הגלוניות ווילוע מאר אל חגלוניות\nפְּרַק\nסִי וּכְשִׁל יקְלִיצִיא הַשָּׁמַע\nקְקָה", "קליציאה השבעה ייש\nואס נאף לידר הוּא כָּל־הוֹדַו", "וההום הכוסתות והמכני ישוש ויצי על סוסמה ריש\nאצבעות ווילוע ין יישה הרש ושה\nהנתה ווינע\nמיצי הוא וסוב אל הנגעים\nאיברי העזד ינועיל עקיז\nכלהו הנקה רטרס ומקיג הוא יותר זך\nלבשום והזהו יוכר קנה ה known וינועל אל\nראיאה הגדון ין־כְּהַק\nאיברי הנקו\nהצמא ההכלות ון ינועיל כלהבתה אצלו\nאיברי הגעירה ווילוע בהומשה השן וולעדי הלאה ויהו", "השתן והודון הקדתי יתועבере mede\nקדו\nבחוקרוב כהשרג אבל יותר", "הזון הטענקי ריש\nהכפּל וְהָבָל וְהָמָל\nהמספְדָל הגד אָל הוּא יתור רקיק וְכָמָל ציצת הורס\nהגביעות הנגעים כישון חנוכו עיל\nשודרפת ההש וריעל\nאיברי הגעירה יומען ויהו\nקדו", "חנ\n", "פְּרַק\nכְּמַכַּנַּה וְכָלִישׁוּ סְמַק־מַנְמַנְמַנְ\nברחמה הוא סן כישי הילב", "ומ\nוכח וישא על שט\nוא\n", "המצבה הידור משובה הגד כיר ורף אשר הוא בעין חנ־\nנושה לבליל כאריו הם האהיבות וורס הנקרצ אַרף הוא\nתומך המבנה לחתף אך הוא הוא בעין חנ־כָּשֶׁת־כָּו\nבסים ישובכו החלב\nוהזינך כישוב בעשתהו\nשיצלה בתובח ווערוב כפי הכבר יומי נקיז ורנסנוא\nהוא רע־וֹל־עַקְשׁוֹן קְדֹה־קְמַנְבָּא שיצלה, בתובח ותון חן\nהעמה ויזרדה באַנְשִׁן ורָוִק או־שָׁלֹה־הוֹא בשום שקוּ\nההכעם וסבש בש־לישו־ת ווחו יותר כיכשתו. ההפצע\nוהלטרום יט בור תכדי ותף וקיז לא צומת לארה ות־כָּו\nהעדי ונקה הבהק ווהכתה ותצרעת\nהבנות הנגעים כ\nכישור וברישב ווֹז וְכָשִׁים כבנין תחנוכת על הו\nהמכות ויתויכם המודסות והסנבים יונע כמעורב עם או\nחוכן כלו על הרגב הנכינע ווילוע\nכלי הפרקים יזיקר עם\nכסומ ווישם על באיברי הפרקים ויתויכו וועו", "כמ", "לאר־ת־מִל־עַל־פְּלִפָּל\nחנוכת שמש\nכלי הפרקים ינועיל\nלאר־ת־מִל־עַל־פְּלִפָּל\nלאר־ת־מ

["מאמר ב", "תיכוזת ויוועל אבוי הגדש וסטר ויצואו בשנושם עלי כהיבריש עס חוכם ושנים ודים המפגזינועה עצ עצמה בשתורובע עס חוסך ושתן מדרים ושיש עלי הגדש ביטח וידן לאכד הגדש יתור אבדי הנשטי סטיל לבי אבדי המזון ידיק לאצופומא המכד אסד ויוועל דריעלו חכישורב אליו עס כירז בופס יוליד התלאה ו הרצונות ויסר תאות רסאכל ווליד הגדש אבדי הנגיעה יששל הארדה בכה ויהו תחוף כפי ראמצות וביה וరיאי בכפרי וופורים משק שנותנים כמכו שור וידל ויהו ביטח ויבר מעס ויקאנו כשקיש דרדה ויששל המהודה ו הוהנה ויהנור ויהנור ויהנור ויהנ

["ספר ב", "וכוזי יש מכני כיסאנו ויש ממנו ש�מי ואומן יותר קסן מהברטאנו ואומא אדום ענוד כמו עדשים ואומן יותר סט\nכלא צלד כל דבר שמשלי האקיא והרדמים ובשביזשל ב\nבמסי עד שישומ תבשלו כהכזב הדש יועיל ירובה של\nשועיל החצץ השבע קר בשנדי יכש בשלישית המפעל\nוהסלי הוא קוקץ וכוזק וסנוג וסונח יותר רקמ מכנו\nזוענע יציאה את הדם עד שאמרו. גדשים כשתלים אותו יוע\nיועיל כזה וומנע שיכת האהודה אל הרARI\nבשולי סmekע מעבד הקורות והעבעגים שêהיר השער\nהמורדות והסננים אם ייעשר ממנו תחבוש יתנע הירקות\nיוועיל במוסרות ראשי האצעות הנקרא דארם ויהנעות\nהככות והנגעים יועיל מתחפחת\nונגעים הדרים כלוי הברקים אם יזרמו מתקבשנו על\nודרצין לא תתילו כו פורסא\nכליגת האין ושרפם בשושם בשניג שקט כאכס\nאבני המכר האצטומא ובהזק כה 析יצתו וישקש\nהאצמ ואותו למאכל למתו ווישקע האס כנדי הגידר\nבהגדוכא\nאבני הנחיה עבוק וקוצר היסד ויצתת\nהדר ויכנע קלף העня הנקרא סחא ויעשים ממנו חק\nהכנא רשלשד דינשנאיאה ולהערת חרחם והחוריס\nהתקלה סלק וחלישן פנקי\n\n**פרק**\n\nבלידש הוא שני כיבש שחר ו\nוהזע הירקות הידוע המזע\nבעיני כיכתם ארק ויכיש בשראנה וראתה שהוא מובק\nהמחוז ועל דעת קצתם הוא קר ואן פק שיב כערקר\nרטבה\nוהפעל והכלנות השכל יש בו בודוקות כרק\nve the end of the year the sum is given\nבריכי יוזר ובשחרב קבוק וכל שן כשבישvel עשר\nוהכה החורק אשר בו הוא מתן והמעני מקץ ו' כל מינ\nהסלק הוא רע הלהיזג הנקרא כיסום וכלן בעה הלהין כש\nבשאר הנקות\nהעדי יועיל ביצוע תבשיל עליז בבק\nבקהיעי הקיר ומחולי ישועל וכהגלף כשעשים הח\nחתכושה מעלו ותת אחר שרוחיצים המקומ בעשר ו. ו\nנטיצו יהתוך הבלין והירנים הכם\nהמורדות והכנים\nעשים חתכושה לערΔשא שלוק ושביש ויתוכו ו. וע\nעשים חתכושת אל תחתים ובערבי תח יועיל בהחתו\nהככות והנגעים עלין כ股份לו יועיל לשרפיה הש\nוהכשין הדק כישמשה בדש\nאבני הגדון שרשו הוא רע לאשתוםיא ינוליד\nהאכטנסת זה כפני כה בורקי אשר בוהנושן ו. ווארע\nהליה ורויינ כהה ב. ריק. אשר בו עד שנושך האטום\nהזקז תاهرג והונז מעומא ופתוחו מועש ויסום המבד\nדיור פתפיחת העשב הנקרא מלהזיאה ו. כל שן עשר\nפזיזך וככן השחור ו.krיה לאכرو עם כותה הנקרא מר\nדיי בערבי ו. ו. תבלין\nאבני הנעירה אמרו שהשחור\nבנינו עזר ו.כ. שן עשרים בכו שהאחר ירכז ו.גין ס\nסמע כיהשלוק אשר ישפכו מימין הרגשים כאשר עשים", "כליגת האין ושרפם בשושם בשניג שקט כאכס\nאבני המכר האצטומא ובהזק כה 析יצתו וישקש\nהאצמ ואותו למאכל למתו ווישקע האס כנדי הגידר\nבהגדוכא\nאבני הנחיה עבוק וקוצר היסד ויצתת\nהדר ויכנע קלף העня הנקרא סחא ויעשים ממנו חק\nהכנא רשלשד דינשנאיאה ולהערת חרחם והחוריס\nהתקלה סלק וחלישן פנקי\n\n**פרק**\n\nבלידש הוא שני כיבש שחר ו\nוהזע הירקות הידוע המזע\nבעיני כיכתם ארק ויכיש בשראנה וראתה שהוא מובק\nהמחוז ועל דעת קצתם הוא קר ואן פק שיב כערקר\nרטבה\nוהפעל והכלנות השכל יש בו בודוקות כרק\nve the end of the year the sum is given\nבריכי יוזר ובשחרב קבוק כל שן כשבישvel עשר\nוהכה החורק אשר בו הוא מתן והמעני מקץ ו' כל מינ\nהסלק הוא רע הלהיזג הנקרא כיסום וכלן בעה הלהין כש\nבשאר הנקות\nהעדי יועיל ביצוע תבשיל עליז בבק\nבקהיעי הקיר ומחולי ישועל וכהגלף כשעשים הח\nחתכושה מעלו ותת אחר שרוחיצים המקומ בעשר ו. ו\nנטיצו יהתוך הבלין והירנים הכם\nהמורדות והכנים\nעשים חתכושה לערΔשא שלוק ושביש ויתוכו ו. וע\nעשים חתכושת אל תחתים ובערבי תח יועיל בהחתו\nהככות והנגעים עלין כ股份לו יועיל לשרפיה הש\nוהכשין הדק כישמשה בדש\nאבני הגדון שרשו הוא רע לאשתוםיא ינוליד\nהאכטנסת זה כפני כה בורקי אשר בוהנושן ו. ווארע\nהליה ורויינ כהה ב. ריק. אשר בו עד שנושך האטום\nהזקז תاهرג והונז מעומא ופתוחו מועש ויסום המבד\nדיור פתפיחת העשב הנקרא מלהזיאה ו. כל שן עשר\nפזיזך וככן השחור ו.krיה לאכرو עם כותה הנקרא מר\nדיי בערבי ו. ו. תבלין\nאבני הנעירה אמרו שהשחור\nבנינו עזר ו.כ. שן עשרים בכו שהאחר ירכז ו.גין ס\nסמע כיהשלוק אשר ישפכו מימין הרגשים כאשר עשים", "כליגת האין ושרפם בשושם בשניג שקט כאכס\nאבני המכר האצטומא ובהזק כה 析יצתו וישקש\nהאצמ ואותו למאכל למתו ווישקע האס כנדי הגידר\nבהגדוכא\nאבני הנחיה עבוק וקוצר היסד ויצתת\nהדר ויכנע קלף העня הנקרא סחא ויעשים ממנו חק\nהכנא רשלשד דינשנאיאה ולהערת חרחם והחוריס\nהתקלה סלק וחלישן פנקי\n\n**פרק**\n\nבלידש הוא שני כיבש שחר ו\nוהזע הירקות הידוע המזע\nבעיני כיכתם ארק ויכיש בשראנה וראתה שהוא מובק\nהמחוז ועל דעת קצתם הוא קר ואן פק שיב כערקר\nרטבה\nוהפעל והכלנות השכל יש בו בודוקות כרק\nve the end of the year the sum is given\nבריכי יוזר ובשחרב קבוק כל שן כשבישvel עשר\nוהכה החורק אשר בו הוא מתן והמעני מקץ ו' כל מינ\nהסלק הוא רע הלהיזג הנקרא כיסום וכלן בעה הלהין כש\nבשאר הנקות\nהעדי יועיל ביצוע תבשיל עליז בבק\nבקהיעי הקיר ומחולי ישועל וכהגלף כשעשים הח\nחתכושה מעלו ותת אחר שרוחיצים המקומ בעשר ו. ו\nנטיצו יהתוך הבלין והירנים הכם\nהמורדות והכנים\nעשים חתכושה לערΔשא שלוק ושביש ויתוכו ו. וע\nעשים חתכושת אל תחתים ובערבי תח יועיל בהחתו\nהככות והנגעים עלין כ股份לו יועיל לשרפיה הש\nוהכשין הדק כישמשה בדש\nאבני הגדון שרשו הוא רע לאשתוםיא ינוליד\nהאכטנסת זה כפני כה בורקי אשר בוהנושן ו. ווארע\nהליה ורויינ כהה ב. ריק. אשר בו עד שנושך האטום\nהזקז תاهرג והונז מעומא ופתוחו מועש ויסום המבד\nדיור פתפיחת העשב הנקרא מלהזיאה ו. כל שן עשר\nפזיזך וככן השחור ו.krיה לאכرو עם כותה הנקרא מר\nדיי בערבי ו. ו. תבלין\nאבני הנעירה אמרו שהשחור\nבנינו עזר ו.כ. שן עשרים בכו שהאחר ירכז ו.גין ס\nסמע כיהשלוק אשר ישפכו מימין הרגשים כאשר עשים", "אותו כמחבת יעצור ועשים ממך חק להציאו הגדלו\nוכם יונידר הפנה והעפמים והקצלה הוא שובה ללה\nלהדרוק כנישקנו ממך עם הכלז וניתן כמי עירני\nפֶּקֶד\nמִשְׁכָּהּ וּלְשַׁכָּהּ מִשְׁכָּהּ וּלְשַׁכָּהּ\nפֶּקֶד\nמִשְׁכָּהּ וּלְשַׁכָּהּ מִשְׁכָּהּ וּלְשַׁכָּהּ", "השרדה כל אחל רחל המהווה\nהכטלה היה\nככני תרומא אצלו אליל החאה\nהנטע היה\nככני תרומא אצלו אליל החאה\nהכטלה היה תרומא חס בכניה והטעמים\nהכטלה היה תרומ

["## פְּרֹק", "חקלו", "סנקג'ו ובלֹטִן ש'וישינקש", "שבנו שהוא מחלוות החסידותchluss המבנה מאה שאר ביכשה המהנה מבנה מאה הוא נקג בערבי והכ\nוהכלי עדין אותו כ Branchים וחש", "המהות הוא נקג בערבי והכ\nוהכלי עדין אותו כ Branchים וחש\nהשבנו שהוא מחלוות החסידותchluss המבנה מאה שאר ביכשה המהנה מבנה מאה הוא נקג בערבי והכ\nש.ט.ע.ר.ע.ז.ר.ת.ת.ת.ה.מ.ש.ג.ל.ע.ד.ש.א.ל.ש.ק.ו.ט.א.ל.א.ש.י.ש.ח.א.ל.א.ש.י.ש.ח.א.ל.א.ש.י.ש.ח.א.ל.

["למרובה העקיקים שנים יותר ואין לilib שוק ולא פיל וילא צ\nציז המבכר אקר דיכוקרדים השוב שבו כה שנותן\nשערו וΝוגה ליצירות וטוב הירח, וכמו הגעדת קץ עוקה\nהלשון ווהו השורי, והאגדי יותר הלוש ויותר אירך יותר\nנדול כבל טנ� האשפיק מחוזם דהיה ופרך כלו־לו\nבהר זהה שהוא כשתבר וילקח בכונו אבק שחור גדול ו\nובזופים אותו בשכשבדלים אותו אך הוא ששרורים אזון במים\nחכים ובערבים בו אנטנוני כדי שיכב וואח כוכירן א\nאותו ניוזה על־לו־לברנויות ורבישתו וחלושת בחומענטש טע\nשעפתי ווהו השחור החנדי ותור ומשובה כהאדון ויהיתו\nמשובה שנברדין הוא החודש שוב ייה מזריכה העקיקים הם\nהכמולה אשר אינו נפך ואוכנים אשר שוק ונטה אל היל\nהלוכן כלכל שכן באסצע אינך כלום ויהו הזרום הידיא\nהטשת חם בראנה יכש בשנית הצעל והגלות\nכפהז וברתור יש בדנדי קבל פרובה ו�וכו פופות ונקלה\nאכל הארטיטל בשטחעים ככונו ימצא תלה כהמה ואחר\nישתלה כמענו חום הדריפות ויהו כהכל אל טוב אבק\nהנקרד דיריא ויכנע הזריעה המרובה וומקר הסנבל רוחץ\nזוןף ושתב הריחו המרסות והסכים אבני הראש\nיבנע הנגולות ויהו המוחא לאכף ערכנים ונותרים כמערבים אותו כמחוזלים ונותרים כמקליב קצה המ\nאכא ערכנים אותו כמחוזלים ונותרים כמקליב קצה המ\nהגרבנה הגקרת מול בערבי על האפעשים והגרי יותר\nהקזב כה כפיה לארטיכב ויהו הזריח ויהו כלו\nייעלו כדיפת הלב וינק החוזה ויהריאה ויבנע שפיכת ה\nחיברים כמענו והגזרות אבני הכוזה ופתח אטט\nהבכד והצטכיתה ווזהוכם וכלם וועילו מהיריקו ויכענו\nשכיבת החסרים לאצטכיתה ושיקוט נשתיכם וכשישת\nכמענו באחר זה שיבת כהיו יועיל מהתול\nהנקרידה כלו הוא כניר והאלקיישו הוא יותר חוק לפי. ש\nשהוא יותר חם ומחוזה הקירן וועיל כמירות הרחא פ\nכי ככש ירישבים ככשויו וועיל כמאיבי הבקשות ויבנע ש\nטבית החברים אל הטעמים וילגסנה כעריצות יציאת היד\nהדם החסבר כהרחם *\n\nפֶּק\n\nקְמִת\n\nפֶּק\n\nקְמִת\n\nפֶ

## פרק

תכל

סך ובלשין משיש חיד ורד
ה manach הורית משובה בשרנים פ
האמה מה אינן נודו מאד ולא ד
קלה הגד ורד ורשה וואין לו רשנות אלא היד מחריד ו
וינשנו רפף וואין בו ונהמיה וטענה רב ליש משיבר הוה
אך בקלה שאר ורשות שאינו יותר מאר ורד וס

אלה וברזים ורשה יתור אוילו תעפוש כירידר דן
המיס ויהוות מהדנ ורשה ורשה קשה הבטר מה שהוא יותר
ופק ונה שאר ורשה הגדש ורשה ורשה בקלה מה שהוא יותר
והקלה הגדש המלוז וכנן יותר משותק מיחשי וואכן
המות המשובה השבושיםם יותר טשובה ואחריהם הלה
הלבי המונ הנקרא מארהא אין רוע בChem ורשה ויהוות בים
אין נופת כוחם הרדה והשכן חם ניס וואכן הנקרא
בער המ遣מה ותקריל טובים מאר וואכן המקוכות
אך הוא טוב השוכן במקומות המלודיות הוא מונ אוחורו
הלז ביצה וואין כענטים מאיראים ושר לאומיס המiftים א
אר אן בChem כנבר בהרירות ורשה בChem סעונים
הוים משובח ורקוק מאר הירודה משומת כמינו, וה ששה כ
בינגל ומקומות התעגשים כים והנדל ביטס
ששת ענטגים יותר זלון ויהי יותר משובח ויהוות נושה אל
הגעה מאש בקיל ביטס הנקד הוא שעשן באספיאג. וא
כמונ קרק וכל כך הגדל ביטס אד ורשה במקומות הגנורות טחם הוא מרונת חת
החנעה ושר יזוש במא אל הימים בתקמות המוגרים אשר אין כוח כ
אומס דומג ומשוח משנו ויהו יותר משותק כהזון כרשה ותינ
המואמים ותוא יותר משותק כהזון כרשה ותינ
מהירות ומשטי שבעשים הרעמים, וואף ששה רב חלך
הוותר מונח בגדלי הגד הוא שעשן באספיאג. וא
ואז וארו הצלוי בקחמת וואכן מילוי בקצמ לבר
דיידיה וצצנוכלה זה כה עם הבהלו ויצלו יותר זן יו
יוחו בעובב הירידה ותרכסב לבר ויהוות משובה שב
שבבנושל הוא כה שינושל במים ויהוות חחלה ואיה יבנת
בנים וואכס המלוז השומן הוא המיר המלוזה ויהו
הוותר מונח שבו השלוח בזומ ותבלין
ואכס ששתלוקים בו הגד המלוז הוא חזק הנקני ומערבים
אלו בקוקה המיש
הטבע כל הגדל קירש ורטומים
אך קעת הגד יותר חם בקלהה למסה הגד בכו חומ הנקרא
בנוג וקוקה מארהא ויהו הגדל חס ויהו יותר מה שהוא
ויקס ויסף חום ויבשות
כבר ענטיו וברעבי ביטס
ה PATON וסנדי הלה חל מבלן

יודד דזיה ויהו כיוון וירפה העצבים ויאנו כות לא צפום
חסם מאד ונקוביה וילדיקיות, עור הגד הנקרא מקנור
והא נולד כânDED וית הנקק בשכן ווא שומל בקלה ויהו
בענט הבהמת וירט ליבנוות ומלוח מטני הגד ייצוע ה
הצצ
הבכות הערניזים ראם ונתקرا
שרו ויסר הביטור בקופ וארש ב撇ום ויבנאות מאפלו
וירט הגדות ותנוי ויהו הגדים המלוזים וירלו כ
תנעים הענופים וירחצו אותם ותחליל הגדים טובים
ברפואת הגגרים הענופים
כדי הפרקים שיעשו

מאמר כ

חקן בבלשין הגד המלוזים פעם יועיל מכאכ הירכי ז�תי
ככני רפוא האעצים
אבי הרא הדרנים המiftים ש

שיקראם בארץ הצי צורי כששכשכים בז בעלי נג
והיה הנקרא קריא עס הכות חעשוי חכם כערבי מוד יז
יועילים ותנקרא רעד כשוהי כי וקישרבני ממי שיש לן
בכד הרא סור כמנו הגד הבאכ

אכרי הין עד
הנקרא סקאראם מחככים בז העפלהים אשר בחם הגד
וועיל ועור השרף כמו כן מערבים בדרופות הכחורים
וועיל וואם יnightל בז עס מלח יטור הצפין הנקרא טרפא
בערכי ומי שאוכל כהד הנקרא נב השרי ינקה
קנת הראה וינך הקול כן המלוז וראתי הדרנים המלהים
ובל הדרנים כ
איכרי הנsum הגד הנקרא נב השרי ינקה
קנת הרגה סטיל וועיל לערלת הדרן ובערכי לאה כיש בז
כ ס拉斯 וצרה הגד ובער נבר יושד כרק ויכנעק רסקת
הדם אבי הನגירה זופ הגד הנקרא טסאן יריכך הכня
עסקי העולק

ובשר הגד הנקרא ני תרכ
הכתר ון כל כרק הדרנים סר
הכון וראתי חדרים המלהים הם רפואה טובה כבקיעל י
הענבות והגד הנקרא בוכס ונקרא בהוד וחרסכה ורד
וינקרא עס וס כלא כלא יוסיפ תאות השגנול וכל דנ
הארכז ראש

הסאסם המלוז שروף ויום על ניכת הושה וכ
נשכיש העarkר ויועיל וטרק כל דנ יועיל מהארס כ
טרק פעם אחר פעם יועיל כנשישת השיר בעל הדרנים
והכל השועה

פֶּרֶק תקנא סגקרילן ובלשין שווינדוניקן

הנוריות והסנסים יושם עם יי

נונטעים יושם עם הסדום על הגעזים
אבי הרא שיעשו בו הנדרם ויששאבו עס ריכסב לבי קאבריס
וילרניש וירשף מיץ הדרומ כמנו באן שבה סונולא וו
וועיל ותוא מוביל אמך כמא הראש
אבי הנוסום
יועיל מקשי הנשמה
אכרי הנוז עזרו יועיל כמאיכ
הלבנה כון וועיל מהירק
הלבנה כהירור מהירק, הרחם

פֶּרֶק תקנ
ספודר ובלשין סדניאים הוא

קודון המות כשרוחצ
אר מציו וערלו היה כמ
ת

הנותיא וקילי ישארו קבוצו ועטים התפחים הנקרא חב
אל תפהא ויתחן כמה ש伪 מיטישים ק
המבחר, הצלוי
يוצר משובה יותר וצעיל וצרויל אותו על הגד החזוה
שכיצאים תוכו וגרעינו יושט כו בדש וכוטמים אותו ונ
נותנים אותו בא
השבע קרב שמשה יבש בחללת
השנות
הספאל וחמלה קובץ וגררנו כרכבים אין כו
נס כנ שסנו והמתן פחת קובץ וגררנו כרכבים אין כו

ככון הוא ינגע הרת היתרורים אל הקבבים
זבענ הגדה ומשיחו ובענ הבקנויות הגנוריות מהקור ה
המורנות והסנסים משיחתי יועיל מהוליה הגדמה המכות
הננעים תועיל משיחתו לנגעים כו אס בל פריטים
כשידבו לאכול כמנו יוליד כב העצבים
אבי

## פֶּרֶק

## פֶּרֶק

חנוכת שנו הסים ונה ריק שטח בערוכה התנועה

ואכס ששתלוקים בו הגד המלוז הוא חזק הנקני ומערבים
אלו בקוקה המיש
הטבע כל הגדל קירש ורטומים
אך קעת הגד יותר חם בקלהה למסה הגד בכו חומ הנקרא
בנוג וקוקה מארהא ויהו הגדל כש ויהו יותר מה שהוא
ויקס ויסף חום ויבשות
כבר ענטיו וברעבי ביטס
ה PATON וסנדי הלה חל מבלן

["פֶּרֶס", "פֶּשׁוֹם הַצָּלוּי אַמְנִי יֶכַנְדַּר קְרִיקַת הַרֹם הוּוֹעֵיל נַרְנִזְיַם מִהֶדֶס הַחֲרוֹן וּיִרְכַּד קָהָל הִדִּיא וּרְדִי בְּשִׁן וּרְטִיקַת קָהָל הִדִּיא הַמִּזְרָא הַצָּלוּיָטָכָה מִקְלָת הַיִּתְרֹנִים וְכֵן הַמִּשְׁקָה תֵּהוָצָו וְיִחְזַק הַצָּלוּיָטָכָה

["## פרק", "תקסב עקלא קהיה וחליץ פורילורן", "הוא פליטי המהנה יוור. מה ש\nמסתנקים טכני זה הוא האע\nה医 חמשת כמנו הוא החזב השורף הלישן\nועכיז בעקבות האצע\nהטעκה שבעה אנשים שאין ית\nבקזאת שהוא קר ודק ואינו כן ואכנים הוא חם אין ית\nבגלישת\nהפעול והסובלות ייצא הלהזה חינבה ב", "לעיסת ווחו שגר יניר הליעה כשילמשבו עס כן זת\nהער לישבעותיו עס כן זת ומשחבים בז' ניר הערעה\nאל המפין יישן בעקבות ויכסחבים בז' חינר הערעה\nתולדת התחזעה אין הפך בערבי כזא\nא在我 והראש\nהוא חנוכף רגנוזה אאטמי הצבע המכנן וערבי עפּא ול\nלאטמי הגדוים ותשבילו יועיל ליבכ השונים. ובל כן\nהודג שמקוד ותiazום ולו יזק השיטת כתניעטכט יש\nכיששלהו בחומץ און עזדים אותו כפה\nהכדשות\nכשלארו וו נוגע קפ"ה המערדה עס כן ית יועיל\nמענטה וערבי פאץ הגונדלה עם קדחת ויכלי קדחת", "## פרק", "תקסב שולארשי הא סכליה האב", "המכח הגדו שטח כמנו הוא\nהא שער ויליו ונקוט ופריש כמוכבכם ויהא מ"ים\nהטע\nק באנוייניש ב"ה ב"ה\nכמ"נ מק"ר וקרוב וע"ב וס"ב ישיכל ההרש ומש"כ ח\nד"ש"ה האפ"ה ב"ה ב"ה ב"ה\nו"ו כ"מ סונפ"מ\nהמדות ו"ה"ב"מ אם ע"ש\nח"ב משת"ב בע"ה כ"ה ה"ב"ה ה"ב\"ה\n"ה"ב\"ה ה"ב\"ה ה"ב\"ה ה\"ב\"ה ה\"ב\"ה ה\"ב\"ה ה\"ב\"ה ה\"ב\"ה

496

כזון ויעד מזידון הנולד מהאטמים וכד טן עס אנס אניסון וין לבן.

## פרק

קלו ענאך ובלשן גנבי המהף
הותר משובה מכני חוא היות
נדרה המבע קרא בראשונה

קרש ביובש והרשכה הוא יותר נוטה ככנו לטעט רטבה
הבעל והסלות יועיל בחודז הדם האני חשב זה בפ
צפוי טואה הקכה הדם ודבק אותו נאשר חשבו טחוא ס
מיכך הדם ורוזן אותו לא חשבו יפה וاني כאין אותו ו
והזנו וcanoלו קשה
הסאמר המשובה הוא כה שאמר
נאלינוס לא צאתי אל הענאב בשמירת הבריאות והס
והסת החדי סיכן אבל מצאתי קשה העכל עט ההזון
כי הנשוי יועיל להזוה וליראה אכרי הבזון רע
לא צטכתה קשה חכול אנשים
שׁויזיל ב Bestה הכדיות וכיש השתת.

## פרק

תקס עפץ ובלשן גנלי אם ניכב
עפץ ורציא מה שבתוכו ים
ויטלו וים ויכתפו כרטים ה

הם כה שדצה ויהיה לבן יתוי מודש וארח י cigבורה
הנייד ונקף במים שדה בו וויטריאולא תוה חזרה
הכתיבה ונכרת
אך איננו מתבשל וכבד והשה
ה רפה הוא מעש הכח לשורפים אותו על הבהלים
השעבע בר ראשון יבש בשנות
הבעל והגלחת קב
קצביו הזן ויכנע הרשה בהלרגרה עצמו בכד קר העני
מיזון ושתורו העשר
הכמת והנעים יישאים מכנו
כשורה עס ווכזע על השחין הדק הקרא קובא בערבי הס
ניסדם אם יזרו מאבק על השרב הנופי יחסידס

אכרי הראש יכנע הנות הרשבנת הנפקחת אל הלשון וב
עטרש השנים ויועיל כמדוי הפה ובערבי קלעך וכל כן ע
עם חומץ ויעיל כשיטושם באישור השיות אכרי העדודה
אם יזרו מאבק על גנדי העעים ואל השלוש יועיל כן א
אם ישיכו מכנו במאלכים יכשף לוכן זה

## פרק

קצט חלק ובלשין רובש הוא מנה
ואו דוכן הכהות אכרי

קעתם שהוא אל עוצמ יש מכנו
מזי שניקרא עלוק הכלב יש לו פרן בכד הזמים ותוכו כמו
הצבר הסחר כיצוי כשהוא קפי ומיניש כותר. הוא
משובה
הטעק קר ויבש ופריו כשהוא כבעשר יש בו
וזם כל שהוא
הכטלה ומסלות הוא מיבש בכל חלקה
תעלין פותחים כזה כפיני המישיות שבים
הנדי השרב
ניפנו עם עליי תיצבע השער
המורפות והסננים אם
עושים חחבושת כעליו ויבנע תוספת הנענים הרעים וז
חיולי הנכלה ויוועל כן כישכ בשיטושם על האודע בערבי
דברה תערובם קר ובשיבשו אותו יקבזק בקבץ נראה וכן
יפעל ציצוי ובעקר אל עלוק רקיקות עם קבזון ולכן ישבר
חיצץ
הכבות וריגנעים יוציע כהנצעים שבראש והוא
כשר השים באל ירף וערבי ללא כן יפעל
כשר השים באל ירף וערבי ללא כן יפעל
פּרי ב妍חא מכובל ויהזק בשר השיגים ובייש פּרי געלפֿל

אודף ככלו בשר תשונים ועליו וופי הום הכהה
ככאוני נגדי הרש וחרב כפרי הכנה יכארה, ראש
אכרי אין יועיל סכhusני העץ
حقלו מרקקק הדם אכרי המהך אין עזים תחכשת
כעריו אל האצטוכבא הלהשה כקבית הנסרים חוגז
אכרי הנעד האומן עזון הכטן וערלו הגלב בשרקו
כפתיו ותגרו שרנו ויכשרו בזוער צדק פופק הנית
הרשבת הנכפה כארם יועיל טהשחורים בצלום כן
בעבנות הוצאת כסם הים כשנויים כחן חשבות ה
ציצו יועילו כנבעי הצעמים השליש ושרבו החץ הרחק
האדרים הוא ואות אל שיכת היות ניקרא הרטייה

## פרק

תקע עונג המהודה הוא אל קולע ופ
ומכני המודוות וצarmים על
כל מיגו ועריליים כשרכשו בו

באהוד ונקרא תרג

## פרק

קעא ענכבות ובלשן או אגמיה המ
עכיש הכמת ותנעים א

אדני ותיסוק תציאת הים אם
וכשם במלידים בהם הסודסם כן על הכמת
וכנעם בישר ויכשרו כקנישכ שאר אירגוניס ותלך
קנו עס כן ודרים ויטריפ נמכו באן וישטכט מאבק
במקצת האסגלנית ויטום על הצדים יתפא מחרק מ
שלישות ויכשרו קציכו כי אירגון יתן שאר אירגון נגף
לבנה בשכששדינו בעד יתלינו על הצדים ורקלה יזוע
תפא, חרד, חרד, חרד.

## פרק

תקע עדכ ובלשין יניש הנות
ואו עזמים ויכס במכוון שחל
אכל ויהו הuletון אלצנו וס
וכסני סטדר ורעזירות בנהריה יש ביהוד ויהו

ומטש כקב ויהו כמו מה שאמר דיאקמיסדיד עטב אין
דז הענ资料 ושרני ויהו ויהו בנהר הגדות ויהו
ארכונים יותר צדים ובהם נזירות ונהם יישמים אל הליבן
המכח החומר מוגר דומם שבין הלא חורף
להתחבש ויהו הליבן וכד בעה השרבים כסם לא ישודו
ראות לשלוח כזב אבער כשר אסמוניס שאר
שואו אסמונ ישר בחום ויניגון וסנמה כעט אל ח
היום וליכן לא ירטיק בער אופילן ונא בואצצמה
והיניד
המסעל והגלמת הוא נופח ווכובר כמיה
קוּכ ומשק ותרה חלומית דעמים ונקון קלייפת מיה
מאד ובכללו ואו נופח הרכנה ומעדה הים ולא יניש
בנדי ומסי השתה ותל הוסת כד וירזיל במעני תער
שחוד לדיים שתהוים וסנמה שווה מרק השוערים כה
בהפּר ונאלו יתκκן כמכליד סם דחן כ�ומח אמ
ואפּש שיווה ככל המאכלים המשכלהים רואות שיהה
ברכש השוערים פחות השער מהעדרים ותערשים עס ה
חסלקא כסם כמשכליים ככומם רפ' שהם בתחלפים בפ
כברות ויטוכו יישרים וירשים בו צעeter ומרגד וra
ש

לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ
לדנ

["מסאבר כ", "אחת עיזים שטעמה כדוחמים ויהיש כאר המוסדות וה\nוהסנели בישתולחי כוחים ויעשו כomen תחנושת יתיר\nההדרים והמסות הקדשות ישבו בים החרדה אספּטלה\nההודר וdereיכת כמני ינוליד המורסא הקקראת סטר\nוהברוסות הקדשות הנקראת כקרס ובהבות הגניזים בש\nכישלשה כה�וכם ימיא הגניזים העמסוקים ויעור\nרועזונעים שעשפּות וואם יזיזו הגניזה נדנויים מ\nבערבים אותו כמה שואו יותר קובו כזק קלפה והרומניס\nבריעדים ומסרבים אותו עס ימים תיט איה האיכור ובע\nאכלה וכחיילרנסמה והאידם הנקרח אסרא כער", "בי עספּר נוסק היבורים כו אומנס חס מלקיסים אותו כדי ש\nשיהיו זזונים כו ונצפּינים אותו ומהמדבש סונ חיזיק ארס\nהמסחר שבות וא חמתוק ביוור וטוב הידמה הגנטה אל הר\nהרוהוות והאודם והעכה שיאנטוריק וanedבק שאר כתקופת ניסן ווי\nמחתהך והיוור משוכת שבנה הוא אשר כתקופת ניסן ווי\nהאריו הגנול בימות ההבח和 והגנולידכירות הגניזים רע\nחשבפּדבש הגדירים חס יכשב הידבש השכריד והקנים חס\nבראשנה ואנו יכש יונית שיויה ירטב כראשה המפּ\nהכפּעל והמלות כהז כמרק ופכפּת פּירות הגניזים וכהיר\nהרשבות מעונק הנוף ויסנע העפּר והפסדר מהבשר\nהעדי בשמלכלים כו יכנע הכנים וכיצי הבנים בער\nציבון ויהויס ויהלכבים כדבש וקצנו על כח הידים הנקר\nהנקדה כָּף וּן סליסני המתח הנקרב בעננייה המכ\nהמכות והגניזים ענקה הגניזים המטונפּשּ שוקעיס והסובשל\nסנוּן עד שיתעבה ידבק המכות החשויות וכשבשלוה\nעס אינט ירפּה השותה הידק חנק קובא אבדיה הראשונה יפּרב\nיערבו בישתולחא האנדני ויהשּׁהו פּושׁה בְּשִׁן ינִקְב\nהחרף יוסר הרשכ ויכשׁ אם יראק כסנו אידתי תערין ים\nידוק יחסך האות איברי הגשּׁה כתילח ומסנו אומ\nמנדריו ונקה החנוקים ושני הלהים איברי המהוון ת\nהרבש חזק האצלו ושואו המאכל אkrי העריכה דבש\nזקנים יביש חכון ורבש היבריה לא ירכך ידבש שלח\nהוספּר הקצף ינוליד תחנפּה ושלשל חכון וואם הוסר קצלו\nיומען סנכל כל זה והמבשל לֹא יניע הכטן אבל אסשר\nבכיס ינור חסן ביותר וואג יומר שחלמה וסימיו אסשר\nכי כמני העברתו הספּון יזון וואס ייצג תנועה ומסועק\nההונה סליעור חסן ישלשל הארסים כשישתה דבש\nבחומם עס שמן ירדים יועדה כנישתת השפעדים ושתית\nוהאָפִיל וכאשיכלו כסנו ינעיל כנישתת כלב ששה ונאכי\nוהאָכּל־ת שור התיירות והמסיתות והדבש הסכּוֹל יועי\nיועיל כהארסים ויראה שהם יוצל בז דדשה זיוף מ\nהמישת כשרשים אותו או אַרְכָּן כסנו נוליד אַפּיס ה\nהשּׁכל פָּהָום ותזיעה הקָדָשָׁה וּפָקָה שיאכל הדנים הסלוחים", "פֶּרֶק", "תקעד עשר ובליטן האושדו המ", "י使我 ותלינו וואם אחד טסנו היתועי וארדו כי יש סכני עשר\nשהירד בשנושבן בצלו הטעום חס עד הרשישית ורב\nעדי הרביעית חפפּעל ומסלות יש בו קברץ ייש המוסרת\nוהמסכים יועדה כהספּחת חנקרא ספּאה בער וכאשים שס\nבו ותששח ותדמיכת הידק חנקרא קובא בער המסכות והגניזים\nעדי שסנו כשישת עס דבש על נגני יפּיות הגניזרים ויסר\nא בר' יתנәירה ישלשל הכטן ייהליש המעים הארסים\nיש סכנו שאם ישב האדם אַלְיוֹ וּקינו וואפּשׁ שׁהרגנו וּ\nניאות לתזד", "והבקעות הגודלת מהקרד\nהעלזים וואם עשר כמונח תחנושת עס סורק על הקים\nויעז ורוהו כהיש ורוהו הדרמות אכרי העזק יי שורבה\nלאכול כמני יכשד ורוהו בישת ורשה ועשרים מבן חס\nוהחנΘת עס א כלייד אל מֶל ותלבש ידמיה יתניד הגדה וכאשר חס\nראפּם שומל בישת ורשה ורשה ורשה ורשה ורשה ורשה\nאכרי היזה מככלים א\nאותה ביש ויהו וענושים כמני תחנושת על סורמות השמים\nוהחנΘת הגניזות מעניצח חס היד ורוהו כח חס אכרי היזה\nהוא קהה עככל רע אל האצלו וריהו וכאשר חס\nכללה כמני טלהס גניזרים ורביעס כפּר כה אסלו\nפּנִית הגדלו ולא יתוע לערכּים עס הערשים מתקות פּלא\nלפּה שׁא עומל אל השקוי וערבי אסמסא ויראה שִׁיה שִׁה\nבער' בישת ויב לוהו כָּמ קל\nקלפּו וערצור חכמת או עס קלפּות וכאשר כבישליים כס\nכשְׁמַתְכָּל וּפְלֹא מִכָּל וּפְלֹא אַמְצָה וּפְלֹא שִׁה\nיָלַלְחַל וּפְלֹא בִּכַּלְחַל וּפְלֹא וּפְלֹא אַמְצָה וּפְלֹא\nיעצור חכמת אל הגדו וישכּוּל־לֹא עירבּוּ וּפְלֹא אַמְצָה וּפְלֹא\nעִצְמָה וּפְלֹא בִּכַּלְחַל וּפְלֹא וּפְלֹא אַמְצָה וּפְלֹא\nעִצְמָה וּפְלֹא בִּכַּלְחַל וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא\nאַרְשָׁלִיקו אַמְצָה תִּפְדָּם קָדָם וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא\nמִצְרַיִם וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא\nעִצְמָה וּפְלֹא בִּכַּלְחַל וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא וּפְלֹא\nעִצְמָה

["ספר ב", "## אות הפא", "### נזויים וזה", "### ממנו והלכו הוא הורכ כשיקו ממנו\n### שמחתך הככל והוריאת", "### תקחה עגדב", "", "### שקור'יאונישן אבי הראשון כן", "### העarkובים יועל כמכב האץ כיד", "### תקעו עטאר וכבי אושא הוא ע", "", "### עצות המפעל והנסלות", "", "### העצמות השופות מיכשות וitherיות העדי אמרו כי עקב\n### החזיד כשיששו בו על העצרת יעיל כל־הפרקי זכרוב\n### כי עצמות ראינו האדם יעיל שתיחם כמכב הארקים אמר\n### אברי הראשון אמרו כי עצמות הראשון יופף מהכפין אמר\n### נאלינוס שווה אדם אוד והיה משקה הזה סדר ויסור הוב\n### הכפין מהם ובזה תכה אברי המזון אמרו כי עקב ותיש\n### עס סכננת יסיד בלישת הטחון אברי הנעירה אמרו\n### יי עקב התיש יוערدة תאות המשגלה ושוקה הבק' השופות\n### יפסקו יציאת הדם וכרכו הכטן", "### תקזע עכב ובכל'ן אוכא הם עכב", "", "### ענבים חלן יותר משוב", "", "### בהשחור כשים כל'ה קארב לפ' שיחו וטוח לוי\n### והתקזע ולבעזב זה וברעזב אחר שברצרים אותו ב' יסום\n### או נ יותר משוב כמה שבוצרים ואהלוים השע\n### קליפת הענבים קינב ויכישים המפעל וחנסלות הלקקט בע\n### בעתוה הוא ב' פ' ונתלה עד תבשום קליפתו הוא שמחה\n### ה' בזון ומחזח חנף ומזון. דודל למזון הוא האהבים בעשון\n### הדר ורכוז חנון ואעף שהוא חמות המזון מהתאנים והוב\n### והקבושה הוא חמות הזרז מאשר איננו כמבושל וכשלא ית\n### יתכלל הענין ידה מזנו פ' ומזון תקב כמות שהוא ית\n### יותר רב המזון, בע"ס' עס יסист יותר מהמש לעבור וודר\n### ולרדת הענין הקפץ יופף כישורים אותו לפ' ישיגת\n### וחחמן אינן ו: והצסוקים הם הגאהבים דכבר ולא צאר\n### אברי הנעירה הצסוקים עם זם ועס דבש שובים כראג\n### המחום &ןן וועירו אר הדריות וכיס השתן והענבים בק\n### הבצרים באזון יום ייעדו הכשר ויוודיו הנפח ובר הע\n### העננים מזקיסליכס השתן", "### תקחע", "", "### זזה המותה הוא מים", "", "### משיות הדם שנתערב כן מוגלע טרדיית ויאות הרשגף\n### סתנו מה שלא נתיבש עדין אלא מה שיש בו רטבה נ\n### הוא יותר כמבושל כן השתן לפ' שהוא יותר לחיות ותוב\n### ורשבה אחור העכל האחרן והשתן הוא מיתרון הבשל\n### השני המפעל והכגלית הוא מתחלף כפ' החינני יש בו\n### התוך והינו כועס הסורות ומסתנים זיעת המתאבקים\n### יוער' משורות ראשי הדידים ובער אריה יתיקה\n### אברי הנטום היבש מזיעת המתאבקים עס שן חנ'א\n### יושם על' מרסות השידים יתיכם ועם שן ורדים יזישם רק\n### לקיאת החרב ואסנים הגרול וזיעת חקשן הם הקנשרי\n### 'הקן והקטרין והברות", "### פֶּקֶש תקע\n### פֶּקֶש וּכָל'שִׁין אַרְנִשְׁת ה' וּוֹ", "### פֶּק", "### וּנְבִישׁ בְּמַפָּלָה וּמְנָלֹת סִנְמַכֶם כְּמָס\n### וּנְבִישׁ בְּמַפָּלָה וּנְבִישׁ בְּמַפָּלָה בְּשִׁכְלָה בְּמַפָּלָה עַם תַּר\n### תרופות אַחֲרִים יִזְעַל מְהַשִׁבְתַּהֲרַקְת הַמַּכְלָקַת הַמַּכְלָקַת וְהַכָּבַק\n### וְהַעֲנָקִים ה' וּכָל אַרְבַּע וְהַחֲבַקַּךְ אַבְרִי ה' הַרְשָׁמָי יִזְעַל\n### יִזְעַל כְּרַח הַפֶּה בַשִּׁעְרַבְּנוּ וְיַקְדְּמַר אַד אַרְדִּי\n### הוֹזֵה שֶׁחִיק וְכָעַרְבָּעַ עַם דְּבִرى אַהֲדָי יִזְעַל וּפְדַק הַלָּכָם", "### פֶּקֶש תקע", "", "### פֶּקֶש אַמְשִׁי ה' וּוֹ אַל הַבָּקָא וּמְכָבָד גְּרַפְדִּי הַמַּכְלָקַת\n### אַמְרִי ה' מַפְנַשְּׁת ה' חַכְמָר קְרַב לְפַל שְׁיִחְיֶה וּטְהוֹ לוי\n### קְרַבָּל וְהָיֹת חֲזַק מִן ה' כְּרַבְנַגְּשׁ וְהָבָמָס וְהִוֹת ה' וּכְלָה\n### הַכָּלְקָת אַבְרִי ה' ה' מַפְנַשְּׁת ה' חַכְמָשִׁטְמַלְדָּה כְּמָח\n### הַנְּחִירִים אַם אֶזְכִּים כְּמָן אוֹ אַס מְרַחְכָּם כְּמָן אַבְרִי\n### הַהוֹזֵה יִזְעַל דֶּמַק־קְבָל הַמָּדָל שְׁלִיחַיָּל בְּנַגְּשָׁמַט\n### הַמָּזִי יִזְעַל לָא צְטַטְשׁוּ ה' קָהַק וּכְלִישׁ וְכָסִיר הַלַּכְלָק וְהַכָּמָל\n### וָמִועַל לְכַד וּלְכָל וְכָסִיר הַלַּכְלָק וְהַכָּמָל וְהַכָּמָל", "### פֶּקֶש פֶּקֶש וּכְל'שִׁין וּכְל'שִׁין", "### פֶּק", "### לַחַבָּמָה הַזְּמַן וְהַזְּמַן ה' וּוֹ ה' ה' ה' ה' ה' ה' ה' ה' ה' ה' ה'

["מאמר ב", "בליטן רוביאת טינטורו הוא רווייא המהות הוא עפיץ המפעס המפובל והסנלות הוא כרק ייבשר העדי ווי ישס על השחן דקון הנקרא קובא בערورد וירפם ולגללינו בו מעורב עם חומץ בכרם אל אן הבקה וירפ ורומאינו ונקה העדך כדי רשום ויטן כל־הפרקים ישק ישקו מבנו במיקראן וועייל־נגב יתשה והצנין הנק תנקרא פלא ואשר לדני אירד אַני אל ההבאה ואל הנפילה עס עס שני זרים ראינד וירש וכנז וועז קתון שבר אַ אַרְי חומין ושתת פֶּריז בוסככן־כִּכְל־עַל־שָׁאַשׂוּהוּ וואז לכי שמותהו שירחן בכל יום בחם בתמוכו ו־הומלתה אַרְבַּע־העירה יניר ושתן בחבש על עס אַפְלֹה וְפֹטַח סוכּם ו־הומלתה אַרְבַּע־העירה יניר דם הוסת רויציא העוב הארה־ס עַנְפֹּה וְעִזּוּ וֹעִילו בְּנִבְכַה השרדים", "תקת פנ TITLE ובליטן פיננץטט", "## פרק", "כבר ניכר בשבעה חבית", "תקפּוֹ וּפְלִיטָן פִּאְל הַמָּהוּ\nאל פָּא הָאָל־שִׁעְיַל־קָלִיפּת דומ־בוֹנוּ\nקרל־פּוּטָה הלוז וְתַכְנִית בְּתַכּוּ וְתַכּוּ נַר־דִּים\nדַעְתָּם דּוֹם־לְגַנְדִּי צְצִינְבּוּ נַקְרָא תַּח\nוּנוּם בְּנִי חַלְלוֹן והשְׁרַחַת וְהַכְרַבָּת וְהוּא סְכַסְפִּיק\nבּוֹ וְכַבִּיאוֹת אַמְרַצְתָּהוּ אַ נָדַח וְפַל־לִפְי חֲמָס\nיִעֲוַל־מֹפֶן יוֹצִיעַת וּפָצִוּ וְדָוֹחָת הַטּוֹרִים וְיִאִפְרָא\nהַדְּבָרַת וְנָחַבּוּ נַכְבַּע הַדְּבָא וְעִקְרָא\nונקרא יברוח אַרְבַּי הַרֹאשׁ אַ יֶחְבּוֹשׁ בּוֹ יִעֲוַל לְכַב\nהַרֹאשׁ", "תקפּוּ פְּלֹמָה וְכָלִיטָן פִּאְל הַשָּׁכַחַם ב\nבשטיות", "## פרק", "תקפּא פָּאַנְרָא וּבְלִיטָן פְּאַנְרָא הַמָּה\nהַמָּהוּ הָאָרֶנִים דומ־זּוֹר", "## פרק", "לוועוּנַי וּלְוַנְגרָכִי כָּמָ אל פָּם\nכאָפַלְּבָתָּם גַּר־דַּנְפָּם וְבוֹתָם נַבְרָדִים שִׁוּר־פָּאָל־עָל־כָּל־עָל־כָּל־עָל־כָּל־עָל־כָּל־עָל־כָּל־ע

["פרב", "פרק\nהאך חותר מהפל\nקצנפאשת וכרישין פישורי הובא ויא דפוש הנותר\nבראועא ויא דפוש הנותר", "האך חותר מהכל וואו הנקרא כראא לנהב כמו כל הסבע\nם ויכש בשלישית המפעל והסלות הם וחזרו ווכרק\nוייבש וירוק ריחמם חום ישר העדי עקר עם כרכא\nוהא כוכמת וחללה יברוקהבתם ובער כלף והסכים\nהש חוריס הנשארים אחר הנגעים וכן אם ירושל עם ש\nשכן יתד שיהיה נוכן יצר תכנת הדם תחת העין\nהמיריסות והסכים עקרויעקר תיכלות והסכים הדף\nהדפים וכערבע עם יון ישקש כורשת האצבעות ובעה\nדאח ותינך הקושי וופתח הדכלה אם שותי ממנו ככל\nיום כדי שלד אגולות עם חובץ יתוך כורשת המתול\nואס נעשיםiciiicii כנו תח.שתת עת אנים וועל כוֹכֹכֹל ל\nלטחול ישקש מורסת האצבעות ובער דאח בשיעו\nמכân חהישת עס יין הכלה והגנעים נעשים מעקרו\nחככדשת עס מלח על הנגעים וועליו ומערבים אוחו\nבאספליינות איכרים הנשר ופרו משובה אל הגרב הבנ\nהכנתן וב עדי הבנוגככשישמהו בו כלי הגרקים כש\nבשעדים נעקרו תחישת עס ין ויצוע האצמות וואס\nישתה ככנו בזי דדהם וועל כהפין ווארטס ו\nוועפכים יוליד עריב השכל אפר יגשוי יש כבר ול\nאלקע עס דכש ממנו אל הנהנקים להפסד השימה וה\nוהתוער וכבע הצלעות וששתהו טבוש עס חışה יר\nיבר שחלם אפר המזון אס גאלינוס כישיאכלו מק\nמקזע וניתניז בתזלה שיערו ויעדו לא צארטומ ווקצבי\nאוחו והריפות שבו הוא כין כעט חירמות ומרורות.\nאפר יתעריכה רב.הצמה הזה החורה כה שיעלה כשאב\nכשואלך ככנו יניר השתן ויששלל הבטן וואס ישתו כו\nעיכר ודהם יהר העובר וכשכרכו ויצוע העובר\nינקמה הרחה כישישב ס בתבשידן ויציו ישלל הרבג\nוהיא מתרפות הטרистות דטחול הארבים אם ריקוקי ד\nדוהם מעקרו וועליו מנשיכת האפה וכנשיכת כל הש\nהשרצים התכונה תמורת כ.ש.ל.ד.ר.זונג ושליש משק\nלשקו ו.כ.ס.אס", "פרק\nתקצד פאשוי נסיר ובלטין פירישין\nהמהות היא מסוג האמאור ורו\nערים כמונ הרברת הגדול וערקי", "שחור בכחוך בכוככם ס.פֿנים.ה.מ.פֿעל.וה.ס.לו.ת.ה.וֹ.ב\nב.ר.ל. פ.א.ש.א.ר.ב.כ.פ.ע.ל.י.ן.ה.ו.א.י.ר.א.ת.י.ת\nב.ר.פ.י.ק.ס.י.ו.ע.י.ד.כ.ו.כ.מ.ה.צ.ג.ן.ה.ק.ר.א.פ.ל.ג.א.ב.ר.י\nה.ר.א.ל.כ.ב.י.ת.ר.ת.מ.ה.ש.ע.ל.ה.א.מ.ה.א.כ.ל.ע.מ.\nב.ה.כ.פ.י.א.ב.ר.י.ה.נ.ש.ו.י.ו.ע.ל.ל.ח.ז.ו.א.ב.ר.י.ה.ג.ע.ר.ה.ב.פ\nפ.א.ש.ו.ר.נ.ס.ו.ר.ת.ח.ל.מ.ה.ש.ע.ל.ה.א.מ.ל.א.ג.ל.ו.ר.י.נ.ג.ר.ה.ש.ת\nפ.ר.ק\nד.ו.א.כ.ב.פ.ו.ר.ב.נ.י.ה.מ.ה.ת.ה.ו.א.ש.פ.ק.ח\nי.ש.ת.ה.כ.ח.ו.א.ר.כ.ע.ב.ש.ק.ש.", "שכן זי.ד.א.ק.ב.ש.ק.ו.י.ת.ח.ל.פ.ק.צ.מ.ש\nש.ש.ן.י.ה.ש.ן.י.נ.פ.ו.ה.ל.פ.ק.ש.", "ששמור בחז בשמטונים אותו עם גריסון שלפ"ל. המה\nהבחבר.ה.מ.ש.ב.מ.כ.נו.ה.וא.ה.ש.ד.ה.כ.ה.ס.ר.כ.ב.מ.נ.ו.\nל.ה.ע.מ.ת.כ.ד.ח.ר.יה.ה.ד.ש.ק.ו.ה.ד.ר.מ.פ.ע.ל.ק.ו.ל.ע.י. זה. הו\nה.א. ו.ו.ו.ו.ב.א.נ.ג.ו.ד.צ.מ.כ.ה.פ.ע.ל.ה.ס.ג.ה.כ.מ.ר.כ.ל.ו.ז.\nכ.ר.ק.ס.ש.ו.ק.ו.ה.ז.מ.כ.כ.נ.י.ו.ת.ק.ז.ה.ז.מ.כ.מ.ה.ל.ת.מ.\nוא.ע.ש.א.ן.ש.ו.ק.ו.ד.מ.ע.ל.ה.ת.ל.ח.ת.ב.כ.מ.מ.י.כ.ל.י.ה.\nה.ר.ק.ק.י.ו.ו.ר.ק.כ.ק.ת.ה.מ.ש.ק.ים.ה.ע.ש.ר.כ.ב.מ.ל.ן.י.ו.ו.ו.ו.\nכ.ד.נ.ה.ש.מ.י.ו.ו.ו.ר.ע.ה.ע.צ.מ.ת.בו.א.ו.י.ק.ו.י.א.י.ל.ש.כ.\nה.ש.ר.א.ר.כ.נ.ב.ו.ו.ו.ו.ו.ו.ו.ו.ו.ו.ו.ו.

["נמאיפב", "עס דבש שומ לודר הראנה אפרי הנשון וינק האה\nוהריאה ברקלה אפרי המזון ופתא אטמ הכפר והטח\nוהבויות אפרי הכפרה ירדה דמ החוזה ירדה דמ הרגל\nהאריס אם עושים כסנו תחבישות עם שלח יועיל לן\nלשתיכת המלב הטעום", "פֶּקֶר", "ת־ פודג ובלש צ'אלאמיסטוס הוא\nהרי ומעט הווי והררי דומת\nהרעם לא יזון ות' נקרפא", "פֶּקֶר אב ויש ותח כז לחתן הרף וכ השקה הע\nהעווי כמנכו כח מדשקה אל חשא והפודג עצמו הו\nואו עצם רקק והררי יותר תזק מהדרי המפעל והם\nומלנות הוא כמברק קינוק תזק בדידור ומרית וכש\nהמדרכיו ולכ' הוא ומדדים וכנון ורישתתו כמנכו לבר\nיוור חעתה וחומם מאד בבה שימשך כעומק תינוף העוז\nכישובים עס יון ות' הלה כמנו וועץ כסנו תחבישת\nיטור חננים שחרורים מהנוף והטחנה דומית חנ\nונלות תחת הין המכתה ונגעים הררי וער' מה\nבחוגנות והבקית ובערבי פוטר ואס ירחיצו במחס\nבנטיל הדרוי יועיל לחתן ולברג בלו הנק'ם אם\nשתוס תבשלו יועיל לרצלו העצלים וכשר וציזי ר\nפריט טחכבים כי לונך הנשה ויהשוף העוז וער' מונ\nהארו ויהשון כהומק בשאיכים - כנו ואס ישתו את\nרא' אלונ ות' רענין ובערבי דואלי והנקרא עלא גן כח\nכטשתו כמנו יועיל מהקר' ויהשאים ב' הגרמ'ו עוזיל\nונן אס ית' ש'ב בו' וס ישתו מהודג יועיל מהצרעת\nובן נדרא לא לה终וטב אבל ביטוח ורק'וות כ\nכסוק אפרי הראש מוציור הרתולעים אשר כזון ות\nוהוא בקב'ו ות' רענין ות' רענין כנען חה ומשק'ה\nהיהנורים כדמ'חורים ושריפת על גזון וizק כשר השיב\nהשינן אפרי השכמה התחב'ו יועיל למצת הנשימה\nוהוא חזק בזאתת התחరבים הנס' הדרקים מהחוז\nוככ כאר' ית' רענינו ות' אאים יועיל ככני הצלע\nילונ' ליהכע וירח הנדרמה עליו ורפ' ופודג אל ביש\nלומ' התחז' וירח כמלו כה ש'ה קרוכ' הימן לומ\nיוועל למדפ'ת הוב' אפרי חומ' הירק'ו ות\nהודישת האצט ומש'ה בדש המדבר ויוועל לביור' ות\nוהו כפוני שהזא כמברק ופרוח ודרק' התחרבים השה\nשההריים והדנויים כן כשבילו וריהו צו. בתב\nבתבשל הדרוי וירדו אפר' ויוועל כשר'ו\nכשאלה'הם עם אנים והררי הוא כזון המאכל כ\nשהוא ושלוק כמנו ויוועל בכן ועלא גלו ויטק'שה\nואאסנסות ות'שואים כמנו תחבשמה עס קריפי על ח\nהמחוז ויהכרה כן עישים תחבישת כהודג לדפוקת\nהוב' וידן בזד העצר בערבי דוק'א ולו התלאה ות\nהא. טנסת אפרי תגירה תבישן יוגר ית' עזיר הש'ו\nבע' צת המע"ב ה' ר'א ב' צה כשבישים א\nאותו כמיש'הא אם יבוש'ל עם דבש ושתות משנו וירג", "העומק וינר הוסת'ויש יוילון ק'יאר'ה ליה הלהב'נה ווא'נרי\nקצמם כ'ה'ה'ה'ה'ה'ה'ה'ה'ה'ה'ה'ה

["אכרי הנעידה כשישתוו בין ודרכו ה\nכבד\nרכנירים יניע דם הוסת ואם שותים מכנולברינור ה\nשהתך ככן וכיבשך מזערו טו כגרבים בין או בומ\nקרטאן יועず מאהיקת הוחם ואם ישתו בכמ 角 基 玉 綱\nנורדים ופסיק ייצאת הדם ואם יקso אל הוילתכשר\nשוער שד ונקה כיתרוני הליזה וזה בהגרת היתרוניס\nואס יקז וסערק שוער שקו יועず במכאב ה Cycle ו\nוביש השן ותבשלו עס יין יעצור הבטן ויכז זרעו", "פרע הוא לגלונות הוא העשב", "תרז", "פרק\nפרק", "שהוט ובער כלא חסא", "פרט ובלטין פונגיה פט", "תרז", "פטריות דבתר הסין ה", "הנקא אל קלאיל לא יה", "יהדונ דאס אך יארע כמנו שלושה הנקא היצא בער\nוהמיכוכת בכנו הוא וחות הרוע תחעקר ככון הש\nהלישט רשוב בהחללהיהכפעל הסנלות ויצי תע\nתערוב כסר ורבשו הוא אשר ישחקו ויווש עמו\nהכנדרי הרצוב ויהכב הררי ושותיו עליו ין\nזדק אכרי הראשון יזיד בטל והארש כזער בער\nוהטתוק ובער הפתח\nהנגל כיכמת כנקוכ וكمיכ שהוא כמית אכרי", "הבוון יארע כן הכין הגלוי כמית\nקיא ולבושל ידך הרכוי בכנו ויהא ששה", "אכלול רע הכון ויכז מהוממת נשי וזרעה קה\nאכרי הנעירה יורש עוצר הבקה הארים יש ככנו מ\nהכית והוא ש צהל על הברזל שעליה חלונה ודברים ה\nהבעופשים ושיהיה קרוב כשכן קצת השרצים או\n属 、 、 、\nאצל קצet האילנות שנפלתם להפסיד כה שצומק אַלַם\nהפסטרות ככד הזהים והאות הגדולה עליהם הוא ש\nשיהיה עליהם רטדה בקבמה מעופשת ויויש אלי ישנוי\nוהעפוש וארע כמנז צרות הנשימה ועלף ובערבי נשי\nוהר. אַזְלָה חֲזִיהּ בְּדָבָרִים הַמַּחְתָּבִים וְהַסְּמַכִּין הַעֲשָׂה ע\nעַס פּוֹדַנּוֹ וְגַשְׁפֶּר שִׂיחַתִּי בָּעָוֹן יָוָם", "תה רגל ובלטין דראפנאש הוא צנין", "בחליק תצגין הוא דער וחריק", "פרק", "קליפתו ואחריו עליה ואחרי בשרו ושמנכה כשן כ\nכבוד אַלְא כָּלָה חֹזֶר כָּמֶל וְכָמֶל בְּכָל־עָנִים מ\nכשתחף אַד כָּלָה יִנְתַר חֹזֶר כָּמֶל כָּמֶל הָא\nזֶרַע וְהוּרַת יִשְׁרָאֵל הַשּׁלֹק הַתָּעַצְמָ חֲד בָּרָשָׁנ\nבראשה ורטו וערז חס כשלישית הפסעל והסנלות\nואָהָ מִלֹּדוֹ הָרֹחֶת אֶך זֶרַע וְיִצְחֶם וּבְרִיקָת חֹזֶר\nזֶרַע וְהַמְּרַבִּי כָּמֶל הָא כָּלֶוב וְתַשְּׁלַק זֶרַע\nזֶרַע וְהַמְּרַבִּי כָּמֶל הָא כָּלֶוב וְת

["מאמרב", "אַרְבַּד אוֹ לְבָרוֹ וָכַשְׁמֵהוּ בְיוּרָפֹ הַנַּגְדַּי קָדֹשׁ", "שִׁתְיָנוּ בְשִׁכְלוֹ חֲבָשִׁוּ לַהֲרֹא הָאָגָאָלָנָגָעִו\nכְּלִי הַפְּקָרָס יֹעִיל מִרֶצֶץ הַעֲצָבִים וּמִכַּנָּת הַרגְּלִים\nולכָּל זה בְּחַבְּשָׁבּוֹ וָאָם יִעְרַכְוּ בְיִזִּ יִשְׁכַּר שִׁבְרָת הַזָּק\nוּיִ שִׁעֲשִׂים סְעִט בְּמִימִי בְּיַחַז הַאֲשָׁר וּכְשִׁישֶׁכֶּן\nתַּכְשִׁלוּ לַעֲהִד יִהְיֶה נָנֹאות לְנָגְעִי שְׁכֹּ וּשְׁקִט כָּבָד\nהַרֹא הַקָּדֹ אַבְרֵי הַעִזְ וְכָן אֵשׁ יִעְרֶבְיִמִּוּ וְכָל דַּבָּשׁ", "דַבְּשָׁהוּ נָגָאֹז אֵל הַמִּסְיִידַין בְּעַז וּלְחֹלֶת הַר\nהַרֹאָו וְכָן אֵשׁ יִעְשָׂנוּ מַעֲט אַבְרֵי הַנֹּשֶׁם יִשְׁכָּ\nמַהֲנָשִׁים שְׁמֶקִּים עַקְדּוֹ לְעַבְלִי קָאָר הַנֹּשֶׁה\nאַבְרֵי הַמִּזְעַ וָעָשִׂים מִכָּמַי תַּחֲכּוֹשֶׁלַחְלוּ עַם חָוַץ\nאַבְרֵי הַנֹּעֵרֶה בְשִׁישֶׁתוֹ עַם אַדְסּוֹאָלי יִשְׁלָא לְיַחְלֶב\nלְבָנָה כְּמִיכִי וּגְיִד דַּמָּה תְּשִׁוּת מִכָּמְרָא אוֹ אֵשׁ\nסְכָלוֹהוּ הַאֲהַבָּא וְשָׁבוּקָתָ כָּמַי בְּכַמְנִיסָה\nבְּמָנָה הָאָפִיל וּכְשִׁיקְדוּ וּכְמִילָ וְכָל וְכָל הַכָּלָכָה\nוְהַהוּן וּסְלָלוּהוּ בְמַדּוֹ שַׁל לְשַׁלְּלוּ הַכָּלוֹן\nוְכָן בְּשִׁלְכָּלוּ בְכָּלוּ וְכָל וְכָל הַכָּלוּ\nהַכָּלוֹן וּפֹּל הַעֲוַר וּמֹות הַעֲוַר כָּבָח חֲזָק וָזֹמְנוּ יִתְיִק\nזְמֹךְ בְּזִמָּה וְאֵשׁ יִעְרֶבְיִמִּים בְּחַזְּיַלְכָּלוּ בְפַי הַטָּבָע\nוּבֹל וּדְזַרְנָפְלֹפֶּם וּמְצִוֹ יִפְחַח פְּתָה הַגִּידִּים שְׁפִין\nהַטָּבָעִוּ הַזְּמַן וְכָל וְכָל הַשְּׁמַק הַכָּלוּן דַּ דַּר\nהַמִּמְצָא הַאֲרָמִיס וּכְל לְאַרְנָכְתָהּ יִשְׁכָּ\nהַמִּמְצָא הַאֲרָמִיס וּכְל לְאַרְנָכְתָהּ יִשְׁכָּ\nפְּרַק תִּרְא קָפָא וּבְלַטִּין פָּקָא בְּמַכְנִיס\nפְּרַק תִּרְא קָפָא וּבְלַטִּין פָּקָא בְּמַכְנִיס\nכְּ. חַס. השָׁאַר המַבְשִׁל כָּלוֹ הַשִּׁוּ לְפַי שִׂין הַשִּׁוּ\nמִצְחַל הַסְּמַל וּבְלַטִּים תַּחְלַח הַעֶס הַשָּׁה\nעָמָה בְּשִׁכְלוּ לְעַמְּרָה וְנָקֹולָא הַבְּחַ\nרַע אָל אַל הַזְּמַנְהוּ וְנָקֹולָא הַבְּחַ\nעַכְלָה הַאֲמַק ראָך אֵל עַגְלַךְ אֹתוֹ וְיַקְל לַעְשָׂ בְּמַלְאַכְתָּ\nוּכְשִׁוּ לְכַל חַלְחָה לַכְּל וְכָל לְצָטְלוּ\nהַזְּמַה הַלְּחַזה יִשְׁרָכָל קָרְמָה הַמּוֹ\nקָל הַפְּקָרָס יִוּק לְקָרְמָה הַמּוֹ\nקָל

["פֶּר\nשִׁכֹּשׁ בַּקְרָה הַזְּהוָה סָתֹם בַּשִּׁט וֹטָמֵנָם אַחַז בְּמַגָּל\nבְּהוּת אַרְבָּעִים יוֹם בִּמִּי הַקְּלִי", "פֶּר", "תַּרְדֶּכַל וָכָלַטִּין שְׁנַדְלֹשׁ הַזָּרַח הַזָּרַח וְכָל הַזָּרַח אַרְבָּעִים וְכָל אַסְמָא וְכָל אַסְמָא כְּיָדָא דְּרָא מִצְרַיִם", "קְצַחַת כְּיָהַלָּן יִוֹמֶר חַזְק הַשָּׁכַעַר בְּשִׂדְהַיָּה עד כָּל הַשְּׁלֹמִית יִשְׁכַּשׁ בַּשְּׁנַה הַמְּלֹתִיִּגְעַל הַגָּהַר וְכָל הַאֹדָם וְכָמַשְׁחַו כְּלִעַ הַאֹדָם הַנְקָר הַמָּרַא בְּעַרְכִּי וְיַוְעַל אַבְרִי הַרֹאָי יִזְעַל מַכְאַבְי הַרֹאָי אַכְרַי הַנְשׁוּ מִזְעַל דְּפָוּקַת גְּלַל וְכַעְרַב דְּפָאָק דְּמִתְלַד בְּקְרָתִי כֹּהַר בְּרָטָה וְכַשְׁתָּה אַכְרַי הַמְּזַן יִזְעַל כְּלִעַשְׂתַּה הַאֹשֶׁמֶת בְּרָטָה וְכָל הַחֹמֶת וְלֹא הַיָּהֶן", "פֶּר", "תַּרְדֶּכַל וָכָלַטִּין שְׁנַדְלֹשׁ הַזָּרַח הַזָּרַח וְכָל הַזָּרַח אַרְבָּעִים וְכָל אַסְמָא וְכָל אַסְמָא כְּיָדָא דְּרָא מִצְרַיִם", "וְכָל הַשְּׁכַל וְכַעְרַב פְּאַרְפִּי אַל וְכָל כְּלִעַשְׂתַּה בְּכָל בְּשִׂדְהַיָּה בְּכָל הַחֹמֶת וְכָל הַחֹמֶת בְּכָל הַחֹמֶת וְכָל הַחֹמֶת וְכָל הַחֹמֶת וְכָל הַ

["נאכרב", "עולה קליפתיו כשריפת המים החמים ועליה ויבקף\nאנגרים העים ויכרום ויכרום, וכשה לחים אב\nארף הרש בשועשו כבחבל קליפתיו שלוקים בע\nחוץים כפרים כשריפתיו כלאה ה suntים ושי\nוכשושם בו וחץ וערבים כמענו יגרר וימשן הלהמה\nרובה ברובה אפרת עשוינו וועיל כנפיה ריסוע ע\nעלנים ומאול זונ העין הנקר.", "בערבי אמאנק אכרה הנגום וגרריו וועילו כשרוף הרש אפרי", "המין כשישתו כקליפתיו וועילו ככאכ הבדבר אכריה\nגרפיה, ברגרו יצרו דם הכיה ופריו עם זרע", "קטואל כין ככונור יגיר דם הוסו וועיל כנגון, ה\nכליות וכיב השתן וקליפתו, יצרו הנטן כברק הא\nארסס תולדות הירוק אשר בנצנבר הוא בכה תצר\nהנקרא ואריה", "פרק\nשרוט צבר ובלשין אליאץ המהות האה\nפנינו לערבי ויכסנו סכנני אפרים כי ביצח חצלה", "ומפז לערבי ויכסנו סכנני אפרים כי ביצח חצלה\nראינו בהלעפמה, וריחו ויכסנו בהלעפמה, ופרקי\nנץ ותערבי חוויה בברכות המכרה, ותערבי הנדרק\nכמעס המרכות, זומן ולו זומר כשרוף החזרה, ותער\nהשעב זהה ותד עת השנות ובלש ובה וארבו שהוא חם ו\nובק בטלשת ואריו כנפ על עת השוע ובלש וס\nומכש ותנאות ומשיש וההנדי ברובה התעלת ויבשם\nכמונתי ובי קבוק ומעט ומעט ומעט, וסנו נג\nונטן הנגעים הרעים העדי אם יושם בברד על כמע\nהנהה וילע, והנה כמער ותורא, ותואס דרדרה, ותואס\nבערבי הנגעים, יושם סקרוב ביון על עת הגלם\nוכענגלית הכורמות, והמסכים ומעם מודרמות החוב\nוהשת וברד בודר, ותואס חם ו\nכלי ענור ובלש, אומן הוא משובה בנגעים הקטס ל\nלדמך וידור לגללשת ותהא ותוהה ותואס ותואס\nהפרקים, יועיל כמכה, הדרקים, אפרי ההא, ינק ואר\nיחדונרמה האדומיה, שבראש וכשיששו בו בלעב\nת, הורא על חמצו מערוב בזון ודרים, וועיל כמענו ואר\nוהפאה, וועיל כנגני, ותואס, ותואס, ותואס\nחומכים הכיוועלים לרצן וארן, והודו וורא, ותואס\nהערתי, אשר צדי הילשן, וכשיששו בו מערוב על סט\nוהר וברפואה, הקדמה, כי אפרי ישליל המרה, הש\nוהחרה, וועיל כדמואנובא, ותאך הפראס יונן, ו\nהשפי, היחרר הכהמה אפרי העין, וועיל כנגני, ואר\nוכומתה, וומכאניה, הגלות מהיר, ויכר ויכר ויכר", "לדמך וידור לגללשת ותהא ותוהה ותואס ותואס\nהפרקים, יועיל כמכה, הדרקים, אפרי ההא, ינק ואר\nיחדונרמה האדומיה, שבראש וכשיששו בו בלעב\nת, הורא על חמצו מערוב בזון ודרים, וועיל כמענו ואר\nוהפאה, וועיל כנגני, ותואס, ותואס, ותואס\nחומכים הכיוועלים לרצן וארן, והודו וורא, ותואס\nהערתי, אשר צדי הילשן, וכשיששו בו מערוב על סט\nוהר וברפואה, הקדמה, כי אפרי ישליל המרה, הש\nוהחרה, וועיל כדמואנובא, ותאך הפראס יונן, ו\nהשפי, היחרר הכהמה אפרי העין, וועיל כנגני, ואר\nוכומתה, וומכאניה, הגלות מהיר, ויכר ויכר ויכר", "רכבותה וומכאניה, הגלות מהיר, ויכר ויכר ויכר ויכר\nומליכת הגלות, שמא צבוק ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר\nשפרים, אומן ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר", "שפרות כפרים, פשרים, אומן ויכר ויכר ויכר ויכר ויכר", "והגפסות ויכשר אל השרימה, הלהבה הנגולית, כעד אד\nערלת הגוןה, כעד להאה הנולידים מהחום, אשר כמיה\nאדמה באצטר ויהש שאולים, מכנו גרגויים, מעורבים\nבנתקני ערבי יכקר, ישליל, הנטן, ולא, ויטיר המכל\nואפשר שיוועל ככבי האצטומכא, ביום אחד וופתח\nאטטי הכדכ, אך הוא מזיק אל הככד, ויסר הירקון\nבשלשו, איכרי הנעירה, אם לוקחים ככנו דרהם, וצי\nכמים השים, ישליל וטלוש, דרחם ינקר, נקינות, חלם ו\nוהמסijd, הוא שיקח, בדרה, כפי דבש, ישליל, לוהיה ל\nלבנה, וכמה אדוטה, וכישערבה, בסמים, הפשללים, ו\nידרחה, נזקק כהאצטומכא, והיא, הויתר, כשבה.", "שכם ששללים אל האצטומכא והרחץ כמעני יותר חלש\nהלשל, אך הוא יותר כvestil al האצטומכא, ונא יט\nיעורב בדש, יחסרכע, עד שילשל, הדרה שלא יישכש\nשילשל, במשינה, אך יציא מה שהוא, פונק בו, ופא\nהו, כמעני איננו, עוכר לחקור, הגוף, ואינו, עוכר, לברב\nו, ווהישתו הצבר, בימית, קור, חנכה, כי לטעמים, אפשר\nשילשל, תדמ, היא, חיהיה הצבר, בכוֹסִיס, זוהי, דעתה\nכ, לברל, ואז, זה צבר, שחיית, ויהיש, וערוב, ביון, תנקז\nרוש, על הסטחים, הפוגיט, ולביע, הענות, ויסיק\nהדם, השותה, מחס ותוא, מרא, מורחת, הענות, ותואס\nכאשר, ימסחו, בו, מערוב, עס יין, החמרה, תמרית, וטקל\nחץ", "הרכ, צוף, ובלשין לאנאה, ותרה, המה\nהמכות, והנגעים, תכרה, השרוף", "וועיל, לנגעים, ותרה, הנקו", "הרכא, דצא אל, הדיד, הוא, חלודה, חב", "כרורות, וכנבר, אברו, העריכה, יפ", "וועיל, יציאד, ת, הוסק", "הרכב, צעראון, ובלשין, שאפרוהום, ח", "הבהנת, הוא, נוע, וקריא, בלשין", "אפריה\nחרכן, צצר ובלשין, שארה, ובהנתה", "הוא, דוכיפת, ובערבי, נגרד, אפרי", "הראש, אם ירושל, בשמן, אומס", "וודקמה\nישרו, וויבושל, אחא, ויטף, כאין, יסיר, ב Agency", "פרק\nמרבד, צעראף, ובלשין, שאשף, הוא", "אילראף, ונברק במקומ", "פרק\nשער\nצרי\nרפיה", "פרק\nתורת, צור ובלשין, לינטישק, המהות\nיודוע, ועיסי, אל, צרו, ונהו, שרפן", "פרק", "פרק", "פרק", "פרק", "פרק", "פרק", "פרק", "פ\nש\nפ", "ד\nש\nפ", "ש\nפ", "ש\nפ", "ש\nפ", "ש\nפ", "ש\nפ", {"bbox": [1165, 15

["ספֶב", "וביאז ואותו אל כבא ונקרא בלשון זה\nהטעחם\nבשלישית. לה בראשנק המפעל והאלות הוא ממריק\nומתיד ומשך מעומק דגוף דףף. שלן נולר באground\nהנקרא כמכאם והוא כמו הלאין ככט הירן יוער\nבתברוק הנשים אמרי הראן רב לאלסרו יועיל מאדל\nלזגרת. הלהונגעינ\nאכרי הנערוה יש בו כח עזער", "בצן", "פֿרֶק תרכו ציצראן ובלצטן אוחלמ־ארן הא\nהכהות הוא שאה שברס אמן בטיאש.", "נסנאם השבע אמר כן בטיאש.\nסיד ב่อ חום והוא יכש בשנית יש הרגה מהאגבים שא\nשאמרו שהוא קר לפי שאינו בחומר שיווק לפי שהוא מ\nכוזם אבל אשר הוא אל נסא הוא קר בראשנה ו\nוהיותר נכן הוא שכח מוביל מחוז וקרירות ואפשר\nשיהיה הך מתברר עלינו. הטעט על והנגלות יועיל אל\nהבחממים ויוותר כשרוֹלוֹף עליין ורדים. המכות\nוהננע על צעירים ממנו תחברשת אל הטרשה אמרי הרא\nיועיל מאד בנניע הלה והוא מתח אטמי הטרשה אמר\nהנערוה זרע המגאנני והקלו יועיל לשלHL הישן סע\nבעורב כשמן ורדים ומים קרים", "פֿרֶק חרכו צדע ובלשן ו RECORD. וויהו\nהטעק קיר ויבש בערר וויהו", "העצמים הכתר הוא הנחל כהנגל במעולת החל כשה יתע\nתתעלוה הוא קרב ה齡 כהעלוה ויהיו מישובע כמלו\nהחל כתכלין לכי שläהר ירי־תורא שמה החינונים הם\nהכשובה הכרה הוא טוכת תערוב ונס וronç", "תמרח צפרע ובלצטראנא", "פֿרֶק תמרח המגלות אadr העס", "ציאת חזרה יעצדנו\nהעדי כירישע בלהק ושם זה\nאמר שוא באזהר אל הנדמים ולאכלה יששרים\nכלי היפקרים מרקו יועיל למורכות היתרונים. כשיש\nכישפכה ולויהם\nאכרי הרא אמר כי צפריע\nהנהריא ישכשו במים שוא שלונycס ישקש פא\nוהשינס אך יש בותה ודם הצפריע ויהותר חלך ובהר\nלעקר השינים ואני חישב שזאת הסלע הדרסי ושהש\nששהין הנהיעריו עליה והופאים בוהכעלי הנסין מ\nמההפמן מהס שוא מפיל שני הבחמות כשנוגע בכפפא\nאוכפרעה\nהארсти כי שאכל כמנו או שאכל נרכו\nאודמו ויליד מוסר בנגפוי ובהתת יוציא שככת זדע ע\nעד שישום דאомר כי כשיבושע במלח ושכן ית ייחה בא\nבאזר כבנו ויהיה כה מירותו ככ夾 מירת הפך", "פֿרֶק תכרב צבמהות הוא צב וכּוֹשִׁין ד\nדאב הצב הוא זולת האנק", "הנקרא ולבארצותינו ואעפ", "שׁוּא דומה בו והלא קרוב בענינו ונדאה כי הצבה אס\nלעט בארצאות הערב\nהעדי עישים כמנו מחיחה\nבציתעל בתהל ונקרא כלאף כערביעל העדשים ו\nונקרא נמש יועיל\nאבריהין ובל טל. יועיל\nללוכן העין וועיל מירידה המים.", "פֿרֶק", "תרי", "ככר זכרנו באית הבית\nהנגלות שיויל ענכלות־הר\nהרגלים ובכאה הפקיס", "את ק", "פֿרֶק", "תרל", "קרנופי ובלשין נאריאומילופ\nהוא ונאوردלי\nהמחות הוא", "ככר האסמן אך הוא יותר ש\nשחור והזכר הוא במוֹצָר עני הזמים ויהותר ווּרְח\nחוק השחרות הוא וּרְח אַילו נמצץ באַהוד וחרך\nשלו בדמות דקכ האלון כנורכי בטס\nהמכה היותו\nכשוכב שבו הוא הגדה לערני חיזמים המ\nהמסוק זיך הדרוח\nישיכר רוח הלה אמריה עין חומק הרגות ווּרְח\nככשוי עין הגד ויהכשע ויהכלה הכבד ח\nוּרְעַל מִקָּה וּכְסַטְסָמ\nתערל קאלה ובלשין קדראומוטס", "היא קיר וκούμνα μαρύ σμανο\nבנור יש כמונד וירורס מנהס", "שהורים צעך צורדים לאזרים כזון וחסוקים הם כזון עדישים ו\nהכבכת ויהו כזון וירח כזון. המכח וחכש בשלה\nהספּעל והנגלות יש בו עם חכום קבוץ וכל כך אַ\nאף רופח וחל כזון הגדה עליין ורדיים\nיועיל מהקיא והאסטנסות כשישת עס מצטכי ומשני\nדמוניס", "פֿרֶק תרל קראפֿא אל שום ובלשין קריא\nהארטומיקד כלומר קמה ח\nהבושם הלהות האל מלהת נ", "נוזן כנון והכשא לאצינק ונקיבפֿירס ולו עס הקינגל\nואין לערתיקות הוה ארציני ועפֿא שוא ירורק מוק\nבחקרגלו הוא ב, ניגון יותר חלף כן הנקנופי\nחס נוכש בשניה", "פֿרֶק תולדו קראפֿא אל דערצי ובלשין ק\nקרישו סיכומ וברשון ק\nהמה", "וָאָמְרַשְׁתָּהּ מסונ אחד וָהָאָקֶה כָּמ הַרְצִינִי וְסִמ\nכָּמֵנו שֶׁאַנְנו קָשָׁה וָהֹא בַעְלָחָם וְכָמֵנו סְטַרְל\nלהשֶׁכֶר וָהֹא יֹתֵר חלף כָּהֵדְצִינִי וְכָר בְּרָנוּ בִּ\nבשַׂכְּל הַדְּרַצִּינִי. הטבע חירש בשנוי", "פֿרֶק תרלה קארדינא ובלצטן קודום\nקורדוסי וני אכויו של\nשלה", "הטבע חס הניכל מותכדיים ובובה כתח\nבשלישית\nהמגלות הוא סן המאגדים ובחוות כתח\nוסכלת שוא כחזק האברים הפניבים\nהמegl\nוהנגלים יועיל כהגר ושהין הנקרא קומ כערב יס\nכשיכמשו בו עס חומץ, כלי היפקים יועיל חומץ\nהעכז ובכאה הירן הדבנין ווועיל לרצוי העצב\nאכרי", "נוז\nנוז\nנוז\nנוז\nנוז\nנוז\nנ

["מאמר ב", "הארש וועיל כרכפין בשותהו כויכ אפרי הנתחום\nהנקה החוז השעון אפרי הנעריה וועיל בה\nכ��zarקיה והתולעת וגרנדי הדודעת ובבער חב אל קר\nקרע וען שין וועיל ללבא הלהלוות וערז ושתן וושק\nכדי דרחם על סליפתים שחל אל נאר אל החצן וועיל\nואצנו יחרות העכרה הארסיס יועיל בשותת העקרב וס\nומכל הנישות התנkvורה תמרת ותחלח ואנקינט", "תתרו קעב ולטין ארונז וואו קני\nהמסבע חוז האקרת ואפרזים", "הכפובל והגלמות יש מעקרו חס\nהפרימוקע בעלא דרור ובעלבי כן העקר קליפת עכ\nעקרו וועיל מנהלי השועל וקליפת וערקי ופרימוק\nהטנkvורה ורשטיים על בזב מד. ר. י. יומשון המחשים\nהברוכות והומנכים יומשו עלינו ורשוכס", "על האודא וועיל כל־הפרקים שיקט ו告וות העצבים א\nאדרי וודא ציצו בשנוגבל בין וודא הלהשות וידבק\nוהא־יצא אבני תערephיה נייר השתה דם הותק ארסיס\nוועיל בשכישת העקב", "תתרו קעב אל דרירה ובלטי קאלונ\nארומאשטיום המבחר הומר מ", "כשודח כהנור אס שנו כמו ת\nהאהלמה ובעדי ינקות אטר לוקשרים קרובים זה מז\nהכוהומפרך להתחד־ת ובת כמבר אברוב דובא ל\nלאיגנ העכבש ושהלטרמה וס ברו חיצן וואו כבוש\nנאטן אל בריכתך והדיב חתיכת חס בזב השע\nהנתחו חס במרקז ובכזע כמעז עם הריפות וערצכו\nעפריזת וואגרות ושובב חתונ ווטו יוניש ורישמותו\nיודח וכם עצם ריק כמעז כשאר תבכלין העני ווע\nוועיל מהסנkvורה החמ תומר־ת חומש־ת חומש־ת\nהפרקס וועל כרצני הצלמים אפרי העין ופרוק־ראו\nאדרי הנתחום לעשר בזב ככפופת ההרן וועיל לברך\nכמעז או כמערב עם שף אל בטס אפרימן וואו ערע\nוועיל כמדורות הכבד והאצט ומערוב עם דבש וורע\nכרס וועיל כהשטי אפרי הנערית יניר חס וואו ערע\nככפת וועיל אל הלדה ומדות חתן וועיל תבישלו\nככפת וועיל אס ישתנו כמנו או יושבים בתכשלו\nאם ישתנו כמנו עם דבש חזר ערכס וועיל למדורות\nהטחל", "תתרח קטריס ובלטי סינטארמה ח\nהא ובעטרות הלהות חס שני", "מיגר קיס ונדול יומצו סוף\nקוקות ניס עליוו כמו עלינו האשל ובעדרבי סקרפין\nוהס כמאנך שני מינכי ליכן ומוכדום ובראיהם ירשות\nוצחבים נדוניים כמו אינד ושקד ס כמנו אלה\nהמחומסיקע עד שנ זזויים עשבה קנטן כמנו דומתה אל\nהדרר הרמרי ובערבי עוס培 וואו פאריקן ועלינו כמו\nללו הימדבש וערשים כמני פן כהר וועיל כלו\nמסבש ויבושל במיס עד שיקד המים חזר אחר יקר עצ\nלצם או ליכן המים השבע חס ויבש בשרישת המ\nהפעל והגרמות בו כרינוקת ומקצינות וחריפות מעס\nתקתוק וימיש בלתי כישיבה וארח בי יבושל בברשה", "## פרק", "## פרק", {"": [1048, 943, 1109, 985], "category": "Section-header", "text": "## פרק", "המהוֹך מחבּריו ומלכות ותניעים", "ינקה המבנות ויכתום הנעמים ושנים", "וה Alvש וערוב באסמלנית ובערכו מיהס חס\nהנאצורים והנעמים העכוקים והמחות הרעים ויהש\nשממלאים הנאצורים夾שרין ויכמרום ויכשר ענינים\nכלי הנקרים יועיל מרצון העצלים והתרח אשר בהם\nוכש הקמח שחל וכן החנה העשי מטני יועיל מנדח\nהגשה וככאכס העצבים ורצAdam אכל הקמה של יוע\nיועיל לכל וכשישלשל שלושה מבואר מהדם יועיל אל\nאלו יש שיעשה אפרים חקה וועיל כזה אכר הנשום\nיעויל מרקחת הדם בקבצית וועיל המה וארץ מסנו\nמקוצר הנשיקה ויכנע רקקת הדם בקבצית כאשר יקנו\nundeקטי שני זוזים בין לחיולי הצלעות החיר ורקיקת הדם\nאפרי המזון יועיל באטמי הככד ומקשי השחור אפרי\nהנעריה יניר דם הוסת ויצוע הינווה התרונה התולעים\nוגיר השן וושק מככל משקל בזוזים אל העקיצהוב\nובכני הרחם והקודון הקטן יועיל ויששל חכשליה\nהלוחה הלבנה אשר הוא ככמה אדוכה ויכוהק בש\nבישתיכבר לשון הדם וויוטר ק&Cויה ליה", "תתרד טרטס ובלטי קארטאנש וואו", "ורע זעראן נניי המהותה יש סמסג", "פֶּרדי ומדבי הטכע המדביי\nפֶּרדי ומדבי הטכע המדביי", "יש כנתחם בשנות יבש בשילשת ותירדס יזוע חס\nבראשנה יבש בשנות המבנות שנו קורד משכן אל נג\nנדא אלא שהיו יותר חלוש וואו כבון חלב המנבר ו\nומזדו חוקת המוט אפרי הנשום וחקה החוז ויזיק הקל\nאפרי המזון הוא רע לאצט וואו מתכנן באצט וואו\nהנעריה יועי. כהקולן וישלשל הליכה הלבנה השרופ\nכשרערובנה בתארנים או בדש יועיל לתארות הח\nהמסנו ושמן הפדרס כמנו וישלשל הבטן וכ ישלילן\nבר כשושן לב נרנירן במרקז ולקוחים כמנו ותשטי\nהמסרים והדבש נרגיר והשתיה כמנו ד הם בשילקע מ\nמרלו ומקשטי ובהשקבים נאלוכות ווהאיניס\nוהגנורום כאדרה עם תארנים יבשים ודש ווקיר כמ\nכמסנו שעור אגף או שני אגוזים נשלשל המהימות ויה\nשעורים כמסנו מרקחת יועיל ליה זה מעשתו שיעור\nבשקרים מקולות ואניסו ודש מקופף כנס ווקירים\nככגב על הצום ויה שארות כמלו דח עשרים זוזם כמ\nכמסור כלישום מים חשים עד עשתה זזויים פאניד לבן י\nישלשל הליכה הלבנה הארסיס וועיל כמסנו עלי המ\nדנומרי אופריו או שניהם פאוסרים יחיד כישתיבין\nלנישיכת העקבות וקצת אנשים חשבו כי הנתחי כישוי\nבפי על המדברה אירפינלא ירניש כאב וכשישרהו מ\nכפיו יווחו ר הכאב", "## פרק", "חרמ קיסראם ובלטי קיסראם המהות\nהוא פאיל נקרא שראבין בער", "וככ עשתנו כח עשת הזפת וערוטים כמסנו משתה יוב\nיתכרר בער כמו המתרבר כופת השבע חס. יונש בר\nברביעית המפעל והמגלות ישמור נבלת המת ויאדים\nוהיכו העדי וועיל בכהנת ומביצי הכנים ובער ציבא\nואזוה הורגן ואפי בכהנות הסכות והנגעים ייחזק השב."]

["מאמר ב", "הרפה ויוועל מונגר ואפ' נרב הבהמה וכש שנו למה\nלמלכי ארבע והכלבים ומנ�ים כלו הפרקים יועיל\nברצוץ-צעלים ומקרין הדם, והמונגלא היא תר\nתרופה לוחיל הפול והגבנים ובער דואלי אם ילהכוכב\nכבענו אוام ילחכו בו איברי הראש הוא הדבר כוטל\nב herself בקב הראש הקדשישחו בו הראש ויוטף כ\nכבענו באז וריג' הדרת האז' ויטיפו כבענו כמו זהפ\nזופא לצליל האז' והשאן ויוטף כבענו כהו עס מיז\nזומא בשן הנכאת וושקש באכע אל השן באכלת א'א\nאכרי העין יחיד הראות וומוקיר סיכני הנגעים בעין\nאיברי הצום ומשהו בו על הגדר לשן הלודז ומבא\nובמאובס וסם ותלו כבענו אוקיא ווצי יועיל לנגי\nהריאה וקרתה ויוועיל מהשעיל הושן איכרי המון פרי\nאדינו רע לאצט ואיבי הנעירה יחרוג התולעים אשר\nבמעים וכש כשיעשו כבענו חוקה ויגיר דהום ותיהו\nוהירוג העורז ויפסיד השבת זרע ודשילכלכו בהאמה\nקודם התשמיש יכען ההרין ופרי קרא שראבן רע ל\nלא צטם ויוועיל מהתפץ השתין הארסיק עשיי כבענו\nהתחזוש דלישיבת השוף בער הקרן ומשקים אחו ביז\nבנושל לישתא כארנת הים וסם יוטך כ圍ל אל יישום\nויששוו בו האיברים לא ירבכו אלין השרצום\n\n**פֶּרֶק**\n\n**תרמא קספ ובליטן קושטש הוא קספ ובליטן קושטש הוא**\n\nערכו ואו ליבא כנף כκλονσολον καινού γεννητικός καρδού\nבר וκυρίως καλύψειν ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα\nκαθαρισμόν ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα\nκαθαρισμόν ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα\nκαθαρισμόν ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα\nκαθαρισμόν ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα ἀναπαραίτητα\n\n**פֶּרֶק**\n\n**דָּמָי כָּל יָדֹו וְלִשְׁמֹת כָּל יָדֹו וְלִשְׁמֹת**\n\nדָּמָי כָּל יָדֹו וְלִשְׁמֹת כָּל יָדֹו וְל

מאמרב

המסתי כהר קרב מחל ווהא מזח העਬים וית
והת הוס המקר ב圣 משתת־הו עני יועיל. מחל
הפסרים כשישת־הו המורשות, המורשות כמנים יועיל מ
ה ס המכות וחנעים כישום בו על השמן קדוק
ובערב קוב על מותרות המכות וועגמם המורס
כי הפיקס עשרים כמנו תחישבת לתקיר ויעיל וש
וסרים אותו ו Warשחים בו ל Half the hashulah ויהו אל
דנטס וחזה ויעיל מהשתול וועג ותערז אל
הרצ יתא הומר זהה מזיעל מותרות שני לוי
ליס ווומצג אברי הגעירה יועיל בקוש הרהש כש
כשיש שומב־הוקה עמי השערום יוטיל משלוש
הנוג הנקיא דנוש־טיר

## פרק

תרח קליאمر אדרב וברלן קלומא
אændr Æwes Ænscordi ædarei המ
הבנה תחת משות ב� ווא

הוה שתה יהוד ותגונן כלו האשר ווא
הירקיות הוא יותר גם הטבע ווא ישרגלה אל
הבנות עד שילישות הכדי הוא הזרח כנו ויהו דק
מקומיאל אפ צפה וכै יוב ותמרוק המכות והנעיגים
ואו כמלה עגרים ותקה כנופ וואיכל השגר הנוף
ברס ותנור הנעיגים הרעים אבבי התרע בבלון חע
היה ותת שתה תרשים ווא כחק הערז

## פרק

חרט קליאמה אל צפה וברלן קל
קלייאمر אדינט הוא אשקיור
ארניז המהות ורדים אותו

הקליאמה זהה ותלוה ותכף ווא
וכן הנקשת ווא פסית עולה אל המצרה או ש
והירק ווא במו הקה�וים הטע קרב בקלייאמה
והבי יותר קר הכרשות בו ביטנות ותמרוק בנופ
השהות אל לא מאשר הם קשת הגדה בלו
ולל נהגר ווהנעיגים הקשים והלהים בשוטם בא
באפרינות בנק

## פרק

חזרה קליקטס כנ־טיריאול
הטעח ח־יש בער הרציעות הס

הסנויות הוא מיש ונקשה וע
וכע עשו ובקבון ושרפמה עגרו יועיל ונהצורים ב
חוטס אברי הראש מוכן הרעיה ווא וופף בו טה
ויס כנופ בחף כנקה הראש ושרפ ככלל ות墙
הנקצן האזב המעילים כבנאיובו הקרים ויהו חת
תולועים אברי הגעירה ישק כנור דרתם מערכ בדש
לחלועים וגרני הדלעת ובבע חב אל קרע האריים יד
והז השוק הנסרוות

## פרק

תרבות קלארק הור זוכית לכה ו
ברלן קליקות ונקות אמר
אלינון כהתקדמים ישתנהו

נישוב קלארק הטע חס ויהו בשדשויות הערום ו
המסדות יש בשרפיה חוק ובקבון אל הגרות
הויבשות התרה ובקני יש ברישתות יותר ונקה
פחורה יש בו הוס ברובה המורשות יural מהורי הנ
הנמלה והאוד ויש כושה ס בוכARBוכ ביי הנברת ו
על הנעיגים הרלו והרשים, והמנתחים יועיל וnisfran

הכשר־שא אברי הראש יועיל מעריפת דם הנחירים
יועיל ממורשות בשגר השונים ונאפ הידון וכדי נ. ר
אכרי הגעירה מנע יציאת הדר

**פֶּר**

**סְטַר**

**הֹו**

**אַרְבָּעָת**

**קָאִבְרָי**

**הִיא**

**שִׁיָּה**

תדך קת אב וברלן קאנביה האס

סְטַר הֹו אַל בּוריכָה תכע

חס בּוריכָה המערב

וָדָרָגָלָה הוּא קָרָב וְמַדְקָמ

וכחך אמר פלוש שהור מוליד השחרה ידכן ח
העשוי בפלח העדי ימרוקה כתם וכ־בי בּף הבקני
ובאמה הוא יותר כועל אל השנו תם אוכלים כמנו
או אם עשרים במוֹנו תחישבת בשנו והו בימוי מעט
והערביים ידועים זה המכות והנעיגים הרעים כשדים
אכרי הגעירה מימיו ושללו השכע ועשרים כמנו תח
תחישבת בע יו יועיל מהנעיגים הרעים כשדים אכרי
הראש מומן שרשו כשיעשו כמנסור עוט יועיל מן הר
הרטבות הנסות כמות אברי גיטום יפּוח אטטי הריאה
ינוקה אותה אכרי המזון יפּוח אטטי הככר ותלוח
אכרי הגעירה מימיו ושללו השכע ועשרים כמנו תח
תחישבת לשלחרים ויעיל ויסר עקיצק העדים יתיר
קושה רחז וויריא הלהיות הנסות וויפת אטטי הככר
והטפול הארסיס הקאתה המלברית עשרים מומן חחה
תחישבת לכל שיכת הטרשים וויריא

## פרק

תרא קסוס ובלישן קושה ווא עכד ר

הדרבות הכמות מיניו שלמה שחור ורב ואדום וכלוי
חרוף וקבוב וסינור יש מה דכר נקרלה ונקס ו
יהיה בכבל לאך או אובלייו והו קרובים בעניניהם
הכע טערלתום ווא וופר שיש בקצית סוניב כה שהו
קר והולארן עצטוה וקָבָס וּפְלִיו ועריו וציצי יש עזר ואמagh
קמיל לעצבים ובו כקינ ועריו ויצרים יש עזר ואמagh
הנראק ממנו לאך וּחס וכפּתה ופות הדרים ווא
כברך העדי דבעו ווא הורז הכנים ווא ומקר

וכשערב בין וופ ונקס חומ־סינור נעילת השאיר א
אינו כניע שפּיל כמו זה לחיולה יועל לחי שתהכו מ
בעט הנסות וועגים תכשלי בין יועיל הרכה. מה
בהנעיגים ווא עשרים כמנו ה־וּשְׂטַת־יָוָל לשל יוס
הנעיגים הרעים ון עשרים כמנו משיחה. כדונג וויריא
לש־ריפת ההא כלו הפיקרים הוא מזק אל העצבים
א. ארי ראש בשריד ויכרו בשמן אירש ודש ותת
יתך באכה ראש ושתיקו מיז חחור כמנו וSPORTS
אותו קליפת רכונים וויפף באך. המחלפת הפילית מ
כצד השו הנכֹּלֶבֶת יועיל וואם עשרים כמנסורעט יהו
משובה דרקות הראש וירפא ההגרה היהונה באן ויניש
נעיה אכרי הכון כשעורים החבישת כנ הטרי כמנו
עם הונח על הסחור יועיל וואם תשים כמנסורעט הו
יהיה משובה לנקות וירפא אברי הגעירה. כש
כש־שְׁקַל־שְׁלַמָּא אָנוֹס־תִּבְעַן כְּלֹבַן לְכֵן יועיל משלוש
הנוף הנרא דישנטיריאה וישתחו שני פָּעִים ביום ו
וכשעורים תחישבת כנ היה במוֹנו וכראי ענט ויניר
דמ הוסת וואם תתעשלו בו האשה אחר שתתף יזנע
ההרden וואם תסכללו האשה מהקצר ממכלכ־צר הראשי
ינוהר דם כת ינזרנה העובר והתרד

כש


ש


ש


ש


ש

יעשנו בו השליה והנופי ויציוו עוצר הבטן הוא הארסים כשישקו עזרו בחוכך היין יזועיל מנשיכת השה השרץ הנקרת רתילא בער

פרק קידן ובלשין כיאיכין המהות הוא שף מאוסה שעם יובא מן ארצות מערב וחשבו קצתם כי

ואז המנדוס ולא נתאכת זה זוז שמעשים בו עם סר ומעזא חסמעל והמסלות הוא צופר בעט ככני הנענים מהר ובו כה מרדיל הרזן כששותים כמנו בכל יום נרביעי זוז עם כסכנבין או מים אפרי הראש לא ירעינו דבר בהרסת כאב השינים אפרי העין הוא מ מידר הראית אפרי הנשיפה. יזועיל מעורב עם דבך פק בקצר תחשיבה והתמאכקים כמסתפים כמנו אפרי המה המזון כיששותים כמנו פים עם כסכנבין יזרה השחון

באד אנרי הנעירה ינ GIR דם חוסך בדכש

תרגג קוטון ובלשין בוטס ה' אכמבשש המגלות גנחת לין הטעס נדרנו הם מחכמי ומרכבים אפרי המזון

נדרנו הם תופים לחייה ולשעות הרגגיו הם מרכבים הבטן ומיצו ועלויו ינועלו שלשון הנערים

פרק תרגד ובלשין קאנבשד ה'ור קנבורש זרוע ינועה הרוחות ויביש ויהא

קשה העכד רב התעריב חזק ה

ההום ורקליו כמנו חןות החזק וסוכנabolic המוכרי ידדה הזקן המורשות יזועיל דמורות החבות והאודם דנראך תחכמ בער אפרי הראש מיצן ומשיחני יזועיל ליכבאות האזן וואס יריכצו במין עליי ה'האש יזועיל מהסם במסתפים הנולדאים בו וזרוע מכאיב ה'האש טפני רזוע חומן ועשנו אפרי המזון נדרנו קשי העכל רעים לאצ לואצטכאכמ אפרי הנעירה כשמרבים לאכול מקליפתו יפיסק השכבת ורע

תרגג קארז ובלשין דרנטנסות המהות

דברנו בשרפן באות חכף ושרפי

הוא אל כתיראה השבע קר ויבש

תרנו קלי ובלשין כאי ה-לבות שוי

וכמקרא אוכל הוא, ית חרף, חקז

שהמלת הענוי יזועיל בהתקזם

המסורות חסמים יזועיל מהגר ויאכל הכשר הנוסף

פרק תרנז קימוליאה הוא טריה דישפניאו ובלטין קומוליאיה, הכהות הוא

יקועם לבנים כההרים טובים בשבעם כIMOORS ויש בסמן זה שאין לו זוהר-יכלו ממהר דהתפוך. המכות וח והננע ס יזועיל מזריפת ההא וכש עם סים וחומץ והש ישרוף הרחוך כמנו יזועיל לננעים הקשים להנור

פרק תרגד קרקס ובלשין קלאקאיאה דם קראש ובלשין קלאקאיאה דם

הכהות הוא צמח שיש בו ויהו

מהאשנאן השבע חס ויבש

בראנה המכלת יש בו מליאתות עס קכון וחלין אינס

1200

דנוכים ובנה חנפם אפרי הנכלות שמעות כמנו

נקרור עם הצלב ובלע נדרنا ורונאי אפרי המזון

טילשל המיס התחובים וכש זרוע ויצרו ורוי לק

לקדוח כמנו סן יחל אפריה הנעירה, ניר השן ויוליו

שככת זרע והא מששל המרה האדומית במחת

והמשמה כמנו מששל ליטור עד שני שלישיל טרא

תרגט ונקטסבליין קרארשה אפרה קאנצ

הטעס חס בראשנה ייש בשתנ

המספל והכללות שריפת ויכע

יצועה הדם והמרות והסכלים השוף יכענ המפחתת

ונבעריז ספאל אפרי הרש שריפת וחספם רעשתה הדם

הרס קיסום הוא קורינולא חספם ח

באρ ηα χως στιγμική μαλιστή

הא ωα χως וνερικτική υλική

δικριον ἀρει άλιαν οὐκ οὐκ ζωοῦ τοῦτο ἐν ἀμαστασμ

ουωα οπάχη ἀπρεμηνοι ἀκούσεις

καθαριστή συναρμολογία

אנסטרופר. סור ידיבת המכלת

כח כבכ כבנאל אל נברו

חונק המברא אלא שהא מזחף אל הגדים

תרס קתאל אל לאלא ובלשין

אנטרופריקס קאנש ובלעך

הרגד המכלב אפרי וריאש יזועלת

כרעפת דם אפרי השגחה ויליד קרקת הדם. ואיסר ירוהות המכלב בהר ויליד רעפת הדם באנסיס

תרס קסף ובלשין כאלקן המכרות האד

הנקרת אל סרק השבע קרעד

השלית המפegl ותנאות

כח בו כרקול לבליעל הגד האדומ

חרס קארה אפרי הוא הרפסה חמיים

והזagt חן אגר הוה אגר הוה

פרק

פרק

פרק

פרק

פרק

פרק

פרק

פרק

פרק

1200

1200

1200

["מאמריב", "כמיכן כפסם מימים הוא מב שם וצוג כבים הקוסידים\nה稅ע וסטר הוא בכרם וכתח ותכריב און או כ walk ויל ווע\nוועיל כנער המה\n\n**פרק**\nקרע ובלישן בישע הוא קרא תרד.", "המסק ויחו בניתה בפיטו ו\nוהל של� יזון מעט הוא כמ יתלעכאל אל שיס\nקודד העכל בiegכז כמה לא יזיד כמך הגדוב� אם וּפ\nומצח ביצתו יקרבו ליהר רעה ויהור כמאת לעשר בש\nכשר הגדות הלהיה הגדולה בעצמ אַל אַם ינבר ע\nלו ויד עירוכו ו. ו. אַ יערב בפרגלה היהיה יתיחו ש\nizek ליכר ובל וסמלתו כי יתילר ככנו מזון דמה למה ש\nשיהרדו כו אַם כהיה בחריד יתילר בכנו ליהרשה ח\nזדהו או כמיכל יתילר כמאנ ליהר מלחה או עס הקבצם\nויהדמ כמונ הגדור קובע הוא ככל בקילעלבי השחלה\nהלהיה הגדולה ו. ו. מאשוב כלעלמי הגדולה הגדומיה ו. ו. הורכי\nכמונ אינז כנער בל� ו. ו. פיר שומ דביה לא ק\nקר ו. ל. אַ ש. א. א. א. א. א. א. א. א. א. א. א

["נפר ב", "פֶּרֶק\nהוֹא וּלְשַׁן קָדוֹשׁוֹ הַמָּהוֹת קְוֵד", "וּהֲקָוֹם בַּשְּׁשִׁים וּשְׁכָּל שִׁ�. בְּשַׁר כָּבָד הַשִּׁנִּים וְיֹתָן לָשֶׁל\nלֹשֶׁפֶּרֶם עַד שִׁתְּלָבֵנוּ. אַבְרֵי הַעֵז קְוֵד הַאַל הַשְּׁוֹף הַלָּבֶן\nכֻּוּ הַמָּל הַרְחַיִּים יִכְעַנְקָסִים מִן הַעֵז. אַבְרֵי הַשְּׁוֹף הַלָּבֶן\nקְוֵד הַאַל הַשְּׁוֹף יִזְעִיל כְּרַקְתָּה. אַבְרֵי הַמָּוֹן אֵינוּ\nמָעַל לָא צְמַתְוּ וְיִזְעִיל כְּהַרְקָּן. אַבְרֵי הַנָּעִירָה חֲשַׁוֹף\nהַרְחַיִּים יִזְעַל כָּל הַדָּשְׁנִשְׂרָא.", "פֶּרֶק\nדְּשַׁק קְוֵד וּלְשַׁן אַורְשִׂיא הַהֹתֹוֹת\nהַאֹ וָנָצָר", "פֶּרֶק\nתַּרְע קְשַׁאֶה הַטַּבָּע הַאֹ חַל הַהֹוָה הַזֶּה\nזֹהַק הַזֹּה וְכָל הַשְּׁמַל הַמַּלְפָּה וְכָלָמָת", "יֹלִיד הַשְּׁהוֹר\nאַבְרֵי הַנָּעִירָה יִזְעִיל כָּן הַשְּׁקִי וְכָעֵרִי\nאַסְמַקֶּא וְכָהֹשֶׁלָּוּ.", "פֶּרֶק\nתַּרְע קָאַנְק וּלְשַׁן וְיִנְשִׁיש הַאֹ וָק\nקָוֹקְקָן הַמַּגְלָת קְוֹקְקָבְנֵי הַ", "הַעֲוֹת רַב הַכָּזֶה וּכָן הַתְּרִגְנִים לְיִעֲכֵל הַמֶּרֶב. אַבְרֵי\nהַכָּזֶה הַשְּׁבָן כִּי הַכָּזֶה הַכָּפִי הַנִּמְי אֶשָּׁן בְּקִרְקָן מִכְּשַׁב יִזְעִיל\nלְפַל הַאֹצְמַת וּבְכָהָ אַבְרֵי כָּן סְס אַכְשַׁ קְוִקְקָן הַתְּרִגְנִים", "פֶּרֶק\nתַּרְע קְוִקְי וּלְשַׁן קָוֹקְקָן הַמָּהוֹת\nהִיא הַיָּה תְרַצְו הַדְּרַב וְכָהֵה קְרַב", "בְּהֵה הַגְּקָרָ בְּכַד\nאַבְרֵי הַנָּעִירָה יִזְעִיל כָּהֹמֶת הַרְחַ\nבְּהַכַּוִּי הַאַבְרִיָּה.", "פֶּרֶק\nתַּרְע קָאַנְק וּלְשַׁן אַירְשִׂיאָד הַזֶּה\nהִיא אַרְכֵּי הָאֹ וָק", "קָפֹות\nדְּרַבְּךָ כַּבָּל הַמָּצִים וּכַבָּל הַחַזִּים. הַזֶּה וּבְרָבָע הַטַּבָּע\nכִּן הַמַּדְבִּי אָבָעָם וְיִשִּׁוּ הָאֹ מִכָּהֵד אַשְׁרִ לְקִלִּיפָתִ\nוּבְעַרְבִּי צָפָף הַמַּפְעַל וְהַמָּגְלָת הַלָּבֶן וּכְעַנְקָפֶת הַחֶ\nהַחֲמָדִים הַל הַקְּרָבִים וּכְן בַּכַּב הַיִּשְׁ וָאָפֶר הַמַּדְבִּי הַזֶּה\nוְיִשִּׁוּ תְסַרוֹק וְהַתִּמִּ וּבְשֹׁל הַרְגַּ וּבְשֹׁלָה\nהַעֲדִי הַקְּרָבִי הִיאוֹן הַחֲמָדִים וְכִדְמָהּ הַקְּלָ וּבְעַרְבִּי\nוּבְשַׁר הַמַּדְבִּי יִזְעִיל כָּהֹמֶת וְהַזְּמַן וּבְעַרְבִּי דָּא הַלִּ וּב\nוּבְעַרְבִּי הַמַּדְבִּי יִזְעִיל כָּהֹמֶת וְהַזְּמַן וּבְעַרְבִּי\nוּשְׁרִיפֶּת עַוּ הַקְּפָד יִזְעִיל כָּהֹמֶת בְּשִׁעֲוָר בְּזֹפֶת\nהַכְּדֹסָת הַקְּפָד הַמַּדְבִּי יִזְעִיל וּדוֹן כְּבָרֹפֶת הַגַּרְוּ וּזְוּ\nוְיִזְעִיל וְכָחַשְׁ יִזְעִיל כָּהֹמֶת וְהַגְּמֹדִות הַקְּדֹס\nכְּלִי הַפְּקָם בַּשְּׁהַדְּבִרִי יִזְעִיל מַזְלַה מַפְלָא וְהַפְּל\nבַּשְּׁהַדְּבִרִי כָּהֹמֶת הַזְּמַן וְיִזְעִיל בַּשְּׁהַדְּבִרִי\nהַקְּפָד הַמַּדְבִּי כָּהֹמֶת הַזְּמַן וְיִזְעִיל בַּשְּׁהַדְּבִרִי\nהַקְּדֹס וְכָל הַשְּׁמַל וְכָל הַשְּׁמַל הַמַּלְפָּה וְהַפְּל\nכָּמַנְבָּן הַזֶּה מִשְׁבַּח אֶל הַשְּׁקִי וּכְן כֻּכָּד מִיַּכְבָּש\nעַשְׁלַק אֶל הַשְּׁמַל וְכָל הַשְּׁמַל הַמַּלְפָּה וְכָל הַשְּׁמַל\nעַשְׁלַק אֶל הַשְּׁמַל וְכָל הַשְּׁמַל הַמ

["אמסטר", "מסטר התרחש וברנרטונלה בשילו־ספ\nמסטר התרחש וברנרטונלה בשילו־ספ", "## פרק", "דף רכף ובלישן תוכן מאה אל בנטק\nומגדי ההוא נרול אנודואל איב.", "בנתק התרחש ויבקשק ויבקשק ויבקשק\nהגדיל העט חסיב הגדולות והגדלים כסנ\nהגדלים וסער וילוע בחלות ויהוד\nהגדלים כנ"ו הפנקס שטר הגדולות והגדיקות\nהגדים כנ"ו הפנקס שטר הגדולות והגדיקות\nעטרים כסנ ענט אל ה"ק"ה ותניאל תועלתו כן וילוע\nבSnow חצ"ו התרש ותשא קסלאק בכ"ו וכבת התרש\nז"ק ותינק הענט ככ"ו חספ"ו ותפישות", "וכן ינ"ו התרחש ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכס ויכ

["ס\"כ", "שהוא יש ככנורטריס ומכנן מ' כל' על' מנו ו' במ' ש' עד ט' שיתשו על הא' בכו הא'אמס זעלי העדשים ג'ארר מ'ע'יל ש'ב'ן ע'ק'ו המ'חר ב'כ'פ'ע'לו וה'יחר מ'וב'ה כ'ה משקה העשוי ש'כ'נו חזק בכפ'ע'לו וה'יחר מ'וב'ה כ'ה משקה. המ'חר החוס. המ'טח ח' א'ינו, ח'ח'ם הג'וף כ'ש'יפ'ש'הו המ'פ'ע'ל ו'סנ'ג'ורית ו'ל'כ'ן א'ז'ל ל'כ'ל הח'ליים וה'כאבים הק'ר ו'התעוררות ו'סנ'ג'ורית ו'ע'יל ל'כ'ל הח'ליים ו'ה'יא'ם כ'ז'ב כ'ה מא'ד ו'כ'ו ת'רוק'כ'פ'ל א'לי הפ'ק'ר'ה הרוחות ו'הנ'פ'ה ו'ז'ב כ'ה מא'ד ו'כ'ו ת'רוק'כ'פ'ל א'לי הפ'ק'ר

מאמר ס

כגנטוטל אנעירים אס אטף וכנג וכאזון הויעיל למה ש
stellenיל חלמה כהררוהות אגרי העין וועור מרדתת במים קר
קיס וכווחים בוללוון העין וועור אגרי הנגיעה אס
אטרבי כובל שלן פיר העורק בעשון הארסיס אמר. בן
אלשיסני בייבשת וריתת בכי ווכיתת בצל ווחלים כן ב
גבינשטי האפעה וועיז ויניגס מאסינו ואמרו קצתם ב
בנטו לנגשת הנקער ותשף וינדניסטיים זומען ו
נאני נישב ששה בשביחה

## פרק

הארה בקנברק קלאנץ ואפסידג'ואולן האפסדagh אשתו מ
היה הנקרא קלאנץ ואפסידג'ואולן האפסדagh אשתו מ

כנו וצר עשתו וריכתי באבקדון השבעדיק וק ו
לה חמלות שיריחו וירטש, נייד חתכות הום ו
האספיזל העשו בnos וצופ ברקיקות כח ידימה לכה
תתותה השפוף וועריפת המהויך. הוא כח וחטרת הוש
ששוף המרכות כשתהשבו כאספיזל בין או בברר אחר
ונאוז חומצם קאריו וועיז לוגעים מה
בנוגע'ע'ע. עס והוספים והאספיזל יכלי הנגעים ויצטרם
האיסט כשתהכן כאספיזל דגש ותגני יוער יתאת להשתר
כשושה ותתות

## פרק

תוצ'ר דעאדה ובלשן כראיאדא מואי ד
ידערש אגרי הרהיה כירג'א

יריאוה כשתהשע על ראש הנגב יסיד הבין. אמר. נאל
הוא עפכל זה כל כך ששהוא כיבר. ניכת ויאפכל
דט

## פרק

תוצ'ר דעאדה ובלשן דריא אן כהנברות
אבן כמו הסתרו הסטקר ולח

כנטית הסתר כנונ וטרס וברנ וריכת בקדף חן הרטר
אגרי העין. כחנדיוראות

## פרק
תוצ'ר דובן ובלשן וריכוז, ה'ה
לגנושה ווהא דג הסנ�ות וכש

יכסיד המהון ותבלין ויהו שן יוילד השחורה. אגרי הנגיעה
יוסף בשמאל הזרע

## פרק

תש רטכת ובל טירן וומוטה המהות ה
הוא אלקאת וברכ ורלווניה

## פרק
אשא. רכנית דובות. חטכע אמר. בן
כשיא שיאו כמם לינגרישטא. אגרי הנגיעה ייעור תאות

## פרק

כשיא שיאו כמם לינגרישטא. אגרי הנגיעה ייעור תאות
המשגלה

## אות השין

לע'קון

## פרק
תשב שנקאק ובלטין. שנקאק הוא
רשולוא ויא פארונא. השהות
נראק שקכ אל וענום ויא רוד אדום חזק הצבע
השע כנטה רצוב בהלעפ ומסדנה. הערז וטסקר
וחז וטושק וופחת ומחוך. העדי ישאיר השער מעורכ
הנקופית. אונזים ורשיק'ו. הערז ויהישיר.

השער המודשות ימשחו תכשדלו עיל חמדות שיאנו פ
קשות וועיזיל בו עבור הנגף הנקרק דסUTOR. וה
הסכנים הומרים הכמות והנגעים הימשופים ויסגרם. וכן
הנמעין המשונופים ויסגרם. ות' הקלף. ויהוא נבקה הגנע
הנמעין. אגרי הראש עשרים סעט מסיצי לנקה הראש
והמוה וולועדים עקלו לש्चן רטשת הראש. אגרי העין. מ
כיצו וועיז לחשך האות ולבנותה. וסני הנמעין כה. וב
ובשבושל. ביי' מכרושי יעשרים. כמנו תחכשת ירפא המו
המרשות הקשות. מצדי העין. אגרי הזהה. ככיבישל. עלי
עם. ענפיו ועם. מרק השעונים. ואוכלים. טכנו. זר' תוח.
אגרי הנגיעה. ינ' אס. הוס

## פרק

תשן. שטראנק ובלשן. שיהודינני. הוא
ורע. אילן. קבורש. המחות. הואו

דע אילן. אל קנאב וכבר דברגו. ובכן. יש לעין. כשניש
שערים. יתיד. יש כמנו. פרדס. ידוע. וכמנו כדברי. אמר
הן. המדברי. ויצא. אילנו. הכדבר. שלא. בונוב. ווהו. כלכ
זagt. לערז. ויבר. עליים. הימלך. ופרו. כהן. הפילון. נערשיז
דמzie. אל. הגרים. האקראים. חב. אל. כמנא. וגרים. יע
יעשה. מהם. שמן. וכבר. דבזנו. בגרג'י. אל. כמנא. הסכע
חם. ויהש בשלישית.

דני'ך. החרוזות. וכיש. ככ. ותערבו. עכט. ורע. הברוסות
הקב. אכדמrd. בשון. עקדי. מתחוב. במרוסות. החמות. במק
במקורות. הדבקות. שבהם. ללהות. שאינן. פנת. ישכיט. הום
נתיד. הקושי. אכרי. הראש. יכאיב. בחומלו. וצי צי. ישיפו. כבנה
לכב. האן. הניד. עד. מונוג. שיאו. רטכת. באן. וכן. ש
שמטז. וועיז. ווער. וילר. כרא. אגרי. העין. ויהש. ח
הראות. אגרי. המהן. לאצש. אגרי. הנגיעה. יכש. שבתת
דע. חלב. חשדאג. המדברי. ישלשל. לאש. יושה. ליטרא. מ
ממסיכע. וווכז. אל. העוזר. ישלשל. העצירה. הגדולה. כה
הלבנה. והאדמה. ויעשה. מעשה. אל. קראס.

## פרק

תשד. שאתרג'ר ובלטין. מומיש. שפ

המשמח כמנו. הככר. הוא. הידוק. הדש. הירוף. המבריה
השעקר. בראשונה. יבש. בשנות. הפעפ. יעלך. הדם. ופ
ומפחת. ווי. וגו. קור. ממג. שבו. כטעם. הקבין. זום. כפני. ש
שבו. כטעם. הסרויות. וירב. אגרי. הראש. יזוק. בשר. הש
stellen. סכנ. וחבוך. וגרוב. אגרי. הנגיעה. ויהו. חזק.
השנים. אגרי. חומץ. ויזוקה. האצטום. ויפתח. אטמי. הכבר.
אגרי. הנגיעה. יריכך. הטכע. ויגר. השן. ותשקמ. כמנו. שעל
עשרה. חזים. עד. חצי. ליטרא. עד. שני. שלישי. ליטרא. עם
סוכרי. ומחיש. כמנו. מעורב. בישפול. מירבול. עד. יוזום
ושבק. ומשה. הוא. כמ. עד. התמודה. תומחתו. בגר. וכ
ונקראות. היטשות. צי. משקל. יוני. מכדי. הוא. שיני.

## פרק

תשה. שיטרה. ובלטין. שיאטארני. נק
נקרק. בק. ויא. פידלא. ומהו

הנדי. טכננו. הוא. חתית. עצים. קסנים. דקים. ויש. לנקו. ינ
כמו. הקד范围. והשבור. כמנו. נגשה. לא. ידים. והשלירות. ות
ושטיר. וצמח. בקירות. הישנים. ובכל. מקומ. שלא. ופול
שם. ש'ש. ו'ש. ל'ו. עליין. כמו. עלי. אל. חרף. יזיד. כיוון. החם
להראות. ויאן.

סב

["מפר ב", "לאר־יה ואומ כמו אל הרף וופעו וריוחו דומא אל\nהקרדוםוניא וכרו כהו רטבע חם ויכש בכוף השנינו\nהכלנות דם כננע ודומא טקמו ורדידוקדמאה אך כח\nהעדי יצרו כסידה אל הבהקהלין והערעה מעורב עס ח\nהוכץ ויוועיל הכז כות יישוע בו אל הקלו והגרב מעורב\nעם הומץ ויוועדכד כליהפרקים אם ישתו ככânיל כיביגי\nפרקים ויוועיל אפרי הכזון ומשחו על הטרול ויהסרגנו\nאנדרי דניעו האברו כי חליית עקיד על און כער כאב ביס\nהשתן ישקשינו תבורתו פוא", "פֶּר\nשִׁמְלָה וּכְלָתִךָ שָׁמִיאֹלוּם הוּא נִיאֹל הַתָּעַל\nאַרְבָּא וְיָהוּ לְאַמְרָה הַמָּהוּן כְּשֶׁמֶן אַרְבָּא", "פֶּר\nשִׁמְלָה וּכְלָתִךָ שָׁמִיאֹלוּם הוּא נִיאֹל הַתָּעַל", "נאדוניכס כי יתכן שהיה חם בראשונה המלו דיקס מכרק\nוכתך העדי ייששו בו על הבהק עס נגרית ויוועל\nונטרות יתך הכורנות וההזירם בעורכ עס זוע פּשתן\nויפרחת אותה עס צועת היזמים וירע פּתשה\nהמכות ייששו כהצroom כמנו ההשה על הנגעים הווראות ע\nעריהם ויוועלו ויווששו כו כוכן על השהין הדק הנקר�\nקבא בעד ויוועל וש שׁוישם על הנקר� עס קייפת תצון\nיעשו כמנו תחכשתו ויווער בניהר הרש ויוועי עס צער אפרי\nקרטן ייעשו תחכשתו ליניד הנשה ויוועי עס צער אפרי\nדארש ישׁם טמ הכובה הנקר� אדרא אפרי הגעירה כשת\nכשתען בז האהה יערז על ההדרין וש עס צער\nואכר אחד בשם דיסקורדים עס קמה קרי וידיא ותפּרא\nא ללבונה", "פֶּר\nשִׁמְלָה וּכְלָתִךָ שָׁמִיאֹלוּם הוּא נִיאֹל הַתָּעַל", "פֶּר\nשִׁמְלָה וּכְלָתִךָ שָׁמִיאֹלוּם הוּא נִיאֹל הַתָּעַל", "כינשַׁריא חמות השהי שני כי\nכענט והאה לערז ככיאשפא ונס לוכוֹךְ כָּל שְׁלוּ\nנקרא סדני אכני כנורב נקרא אפסנתין כרי השבע\nתס כשתנת יכש בנ הנכרח היחר טוב חארمي המלות\nכל כָּל כמנו כהכר ותיכן כבנפֿץ מִכְבִּיק\nאפסנתין והוזם יותר מחומז וכרדתו תירה ובו כליחות\nהעדי אפר מזוער עס טסח זת או בשכָּל שקנים יזיעל פֿ\nהכורי השועל וטסנו יצמֶץ תקף התעכב להצמיח\nהכונות והנגעים ויטקוט המורשות ופגפ המכות וטענ\nהאכז וברז אפר אפר אפר אפר אפר אפר אפר אפר\nהעין יככלו בכיכיו האפר הנקר� רסד בער ויתיכנו אפרי\nונשום יזיעל מקצר הגדימה אפר חומן זיק לאצום\nכש הכין החשידים אפרי הגעירה יוציאו ה dutyל וגרנ\nהודעת וחרORB וינד דם הוס ושתן ויהו יותר חזק כו\nהאַפְכָּבִתִן בזֶה קְדֹשִׁוֹת שֶׁכִּי יִזְעִילְקֹור הַנִּיע וְכָע\nנָפַא הַאַרְסִים יִזְעִיל כְּשֶׁכִּית הַשְּׁצִים וְהַשַּׁר הַנָּקָר\nתתרא ווהאריס", "פֶּר\nשִׁמְלָה וּכְלָתִךָ שָׁמִיאֹלוּם הוּא נִיאֹל הַתָּעַל", "פֶּר\nשִׁמְלָה וּכְלָתִךָ שָׁמִיאֹלוּם הוּא נִיאֹל הַתָּעַל", "המות ההא כס אל חמר כל. בר חזרת החחור ועלין כ. וּ\nקרי ההזת ולהם קוזים והוא נוטה לשחרת ותוא האדו\nכָּמָת הַהבה ועצו כמו דם עד שהוא צַובע היד הבחור\nלעלו ישור אל אַל־יוחו אַל־שִׁים בזֶה תְשִׁיחו", "והמעל על הוהל ותסלות הנקר� חסיד כמִנ־קָא־ט־א קָרֵץ יש\nבו כהירות ונקרא פּילטי הוא יותר חוק הקכץ ונקרא\nאנגלות הוא יותר חסם ומיהור חפץ ואשר אין לואס\nהוא קורט כמנו ובכל־ל־י יש בקבּוֹי יוכו בז ו角־ז־י־ז־י־ז־י־ז־י־ז־י־ז־י־ז־י־ז־י־ז־

["מאמר", "## פרק", "שנדה מרים וכלשין ארכור תשיד", "מאריא הא וטרווארד", "אלן טרים וכבר רברנו וו חנ ב", "סינוכן אזן בלא וטני סינים יש וילופי אמר\nהראש וערז מלו הרגש ובז רכז אב\nהידיות חסן בעין", "תשי שמהל ובלישן סישויימוני הוא פרק", "נזר כשרים המבי השבע חס", "משה ומקק מאד בשכנתום שינו ויווש תח מרצאים\nהנעים י莫ע הדיר כפיותיהם", "בלי הפרק יש וילופי אל\nחלאג בשתיחה וערזים סמינו מעז ביי אב\nהאש וסנור חת חנ וילופי וו קהוקה והפין בש", "סנוט בטסיו ונקה חנ וילופי וו קהוקה והפין בש\nבשתה עס חין אמר יומן וילופ מלהות הא\nוילופ סייר פיוות הגעדים אם יושם תחת מרצאיםיהם בא", "כאשר כשבו אפרי הגירה וילופ מרדות וחדר\nשיד שב ובלישן אלוס חן אלוס כ", "דנומא הרהות אפר דיסקרני", "מינהזב מונכים והגנת סמנו ברפז אב מינים חס", "הצוקע ותדנוי ותניז תומא ותנור ותומא", "וכו נוצח הא וצץ תשב ובצך כמ כה אצלו וו נבוני שב\nהטח חס ובייש בישלשת הפעפ ותסנויות הוא כונע ו\nשונע ובענ כל שיכת הדם ייכנע הנות הרהונים וש\nשיכתום ורבזוייה בקבץ ורבז ותדמיה ובי כה\nשטרסן הוא יתור חזק בכל דבר סמנו הער בעורק ע\nענטללה חפ הכות והנג יעורף עס שפוריין יש\nערלעגש ותת הרג התח נצרם הימ קדש ור הכנס\nשמה אנדני יעריל אל האולר הקג אער אכ וולשי\nהלודשת מאה איבר התרשע ותנור וילופ כמבא השיגים\nשומצמיכו כ", "## פרק", "שנדה מרים וכלשין ארכור תשיד", "תשי שמהל ובלישן סישויימוני הוא פרק", "מינהזב מונכים והגנת סמנו ברפז אב מינים חס", "הצוקע ותדנוי ותניז תומא ותנור ותומא", "וכו נוצח הא וצץ תשב ובצך כמ כה אצלו וו נבוני שב\nהטח חס ובייש בישלשת הפעפ ותסנויות הוא כונע ו\nשונע ובענ כל שיכת הדם ייכנע הנות הרהונים וש", "שיכתום ורבזוייה בקבץ ורבז ותדמיה ובי כה\nשטרסן הוא יתור חזק בכל דבר סמנו הער בעורק ע", "ענטללה חפ הכות והנג יעורף עס שפוריין יש", "ערלעגש ותת הרג התח נצרם הימ קדש ור הכנס\nשמה אנדני יעריל אל האולר הקג אער אכ וולשי", "הלודשת מאה איבר התרשע ותנור וילופ כמבא השיגים\nשומצמיכו כ", "שומצמיכו כ", "שומצמיכו כ\nשומצמיכו כ", "לפנין החולה להריה בו ווייל מכאבים ויטנים שכרש וש", "והקולק הוא וחסמסים חתאים מאד אט יט העצם הככן", "ובערב מצפא ותבשלו עס חומץ ווייל מכאב ה属ינ", "בשכוך ושע עס צי הalist וכאר ציינק", "עשיית סעוט כהשחק ממנו עס שמן איריס ינע התחלת", "חסם אב יתנשון יכעג השינה הצבת כששתהו עס", "נישר אב יתנשון יכעג השינה הצבת כששתהו עס", "ואפר אס ימשוון על השכר ויניד דם תוסה עס הדש יישם", "רצופים ומ עס יישום חס יועי ל�צץ כיס השתן תכלייא", "הקדמות יתוך קדחת ליחז רבנה והשחורה כיבר ויסורס", "האריס עשרו יישר השדרים וחשבו אנשים כי הרכד מז", "כמנו הורז הוא כמה שינוע כנשיכת השרץ הנקרא רתי", "תשי שב ובלישן אניסום הוא אניט", "השבע חומן הוא בין השנית וה", "והשלישית רכשון ובאשונה והשנית ובשישרפותה", "ישוב כו בשנית הסנלות מבשל הליחות וקלו ושקש ש", "הכאבים ותתד הזרוחות ותכן שמו וכו דרשה מופלת ות", "ומנו קרב ו.-ה.ר.כ.ת.ה. ו.ה.כ.ב.ש. ו.ה.כ.ב.ש. ו.ה.כ.ב.ש.", "ההתחי המורסות יכשל המודות הכמות אפר וויילס", "מהגנעים התפוזים כל־ל־ה.ר.ק.ס. ו.ו.י.ל.ק.ס. ו.ו.י.ל.ק.ס.", "ו.ד.ס.ו.י.מ. ו.ד.ס.ו.י.מ. ו.ד.ס.ו.י.מ. ו.ד.ס.ו.י.מ.", "כ.ב.ש. ו.כ.ש. ו.כ.ש. ו.כ.ש. ו.כ.ש. ו.כ.ש. ו.כ.ש.", "תשי שמח הוא דונג כר יקר אירב יונף בתאת ח", "המסג ויניד רטמה", "תשיט שבר ובלישן שיכראן הוא", "אשלאו המהות הוא צהם יצר", "אשלאו המהות הוא צהם יצר", "תבצח בפֶּר־ס. ו.ו. ק.נ.ס. ד.ק.ס. ו.ע.ד.ק.ס. ו.ו. ע.ד.ק.", "ו.ו. ע.ד.ק.ס. ו.ע.ד.ק.ס. ו.ו. ע.ד.ק.ס. ו.ו. ע.ד.ק.", {"bbox": [407, 1133, 749, 1155], "category": "Text", "text":

["ספ"ק", "אלנו קוריו בעקבות השיני אברי המזון ויקלאטו ורככ\nזש夹爭ס איוו תברופות השקי ויות לשירות אותו תחללה\nכביין הנדack וראויון וענכי השועל יישום ואדר מיבשים\nאותו ועושם אותו ענוגי ביטש ללה הנדי וחרוד וחל\nוהילונ וכרב ויהיה חזון התזעלת אברי הגעווה ישלמה\nהשורה והלירה ח' בנה והמים וככר חיו הקודס גותנינ\nאותו כחרופות המשלשלות נארז עזכו אותו בסבת הזקון\nלהאות המשל ושבכת זרע וכפוש שמעפת גידי פ' תבע\nוכן בהכשיד לא יועיל כלום לופי שהכשר הוא שיחרנו\nשלם מכליש שחיקה בחרב יום וויליה והדומח فيه פעמים\nרבות זה כמה ש' ישנו ויכשל כפעלן לעוד הלהיות ה'ה\nהרעית וסי שאץ לו כנס מלהשקתו יערב עמו אניסן ור\nוראזון והשתה כמו שעור משקל אוד זה מעשכו אבל\nבחלבו אין טוב בו ולא ראית יריך להשקות וכשינגיל ח\nשלשלן בנווי וידיננו שישב בסם קרים וכששנקלו אל\nהקונינק שיקלו עמו אש וקלו וככונן ומעש צומאת ה\nהאב הגיכר כשער הקונינק הקדמת מרחיקים אותו כפנ\nשהוא פולינד הקהרו הארי אם ישתו בנווי טנו זוהי ימים\nפֶּרֶק תשב שלם ובלשין שירישנים הוא ל\nלפחות וככר נזבר בתכד כלה\nלהבורק אב אַליש פֶּכֶן מדרבית ונגנית והירא חס כלה\nבמדינה השנת ללה בראשון ווגה מזון רב ומוֹלדה הור\nונגד השן ואינה משלשת וסווה המאכל אם תשלק\nפֶּעֶמ ותבושה בְּכָדֹם הדרל ויהמיה יועיל מהירקן ויה\nבה עוכי ותפֹּה אך יזרה מכנה זה יקז ארה"ל חסם\nמהפרסקות ה.קרא גואות וואכן ס תכתב שהוא חס יי\nפֶּרֶק תשב בש"נ", "אך הדם ל"י שנני המהות יוב\nתשב אַסְנַנְא בְּלֹטִי הַיִּמְאָטְשׁוּ אָה", "פֶּרֶק", "מארצות מדבר טיני ומכר ויש כהנש שהיאוה והמחצך\nיש ש"מ זה חנבים לשנוף האכן השואב וא ניטס בע\"ה\nיישוב מהאדנ בפֶּלֶע\nהכממה להשב השה\"ב בכללו ותקשה שלא תערבו בו ותנ\nטנופת ונצאלו בז"ד ניסרים טכע"ש שאינד חוץ גם ראשונה\nישב בשניה ויהו\"ק קד עד השלישות וחפ"כ כה ש"דינו\nיהיה ושכ בשלישות המפלהים יט בו קקרן חזק ויראה זה\nכישינכות בכיים עד שייך בס ורהאנו ולהו כונע וברדה\nהום נוקשות ניוב כופר א.מרוקצם שהוא בכח כרק\nמרשׁיקא אַה הוא יותר יבש ופרות בחום כרי קרקו ו\nוהתירוק המכות עזישוב מ"נ אבק על הכשר הגוף ייה\nויהו\"ר בז א.א.ב"ו הע"ז ימרוק בגב"ע"ה ו"נ"ב כש"ע"שהו\nכליבן ביצה ויועיל בדזב מבובד העפף ו"כ יס ע"ס כו\nמורשות המות יזש"ע ראשה"ב במ"נ וח"א ייחסם על סד\nד"ה ו"וישע ע"כ אבק על הכשר הגוף ואפשר מזיעל ל\nלננ"ע הע"ל לבדז א.ב"ר הגעווה ישקוות ע"כ י"ו לעצור הש\nהשתן והגרת דם הוס"ו ויועיל רקיא השככת זרע", "ש"ע"ר אַלְדוֹן וּכְלִשׁן\nקָאָפִילִוּשָׁאַלְנֹשׁ\nהוֹא וֹכ", "פֶּרֶק", "ק"פ"ל וינישיר המהות והא צמח עוקרי אותו בניגוד ונווננו", "כין האודו והשְׁרִב וְנִדְיוֹ וְהוֹא שְׁרִב עָלָה מ"ס מַפְשָׁש\nה"ס כפִּפִּי ה"שִׁכ ח"ב יבש אַב"ר ה"הוֹא יַנְק ה"חֹז ה"הוֹא\nת"ש"נ שאכ"ס"א וְלַשְׁכַּל ש"שִׁנְשַׁק", "פֶּרֶק", "המהות הוא דומיה בחרב אל"ל תצמ"ק הסבע\n"ח"ב יבש בשפ"ל אַב"ר ה"הוֹא יָעַל מ"כְּפִי וְנֶפֶס ה"ק\n"ח"ב יבש מפִּינַת הנע"ל תורתו בתזעלת ה"פֶּפֶן וּכ\nה"וידר ו"כש מפִּינַת הנע"ל תורתו בתזעלת ה"פֶּפֶן וּכ\n"ח"ב יבש ב"ל"ו ינ"ש"נ מ"נ"ש"נ", "פֶּרֶק", "ת"ש"כ שארכ"ל ויכל"ש מ"כ"ל ויכל"ש מ"כ"ל ויכל"ש\n"ח"ב יבש ב"ל"ו ינ"ש"נ מ"נ"ש"נ", "ה"א אילן ו"כבר ו"כרוהו בש"ל"ה ע"ל\nאמסן נכר כפִּפִּי הניה"דים האל"ה ה"ו"א"ס"כ\nהלונ"ש יש ל"ו כ"פ"ר ו"ס"ר, אך "ה"ו"א"ר ק"ן כ"כ"ו ו"ס\nלו "ש"נ"ק"צ"ס ו"ה"א"ר "ש"נ"מ"נ א"ר"ך ק"א\nה"ספִּל"ה"ו"ל"ה"ו"א"ר"ל"ה"ו"א"ר\"ל\"ה\"ו\"א\"ר\"ל\"ה\"ו\"א\"ר\"ל\"

["מאכר כ", "ליבר חוכרים בכללי אין יותר ז株 קל\nליבר החזות קיבר כלכל חליב החיש החיק\nליבר החמוי יעיל כלכל חליב החוזות יעיל מאולי השועלו\nליבר החמוי יעיל כלכל חליב החוזות יעיל כל\nכביוער הגניזים ושהפיזים חמורות חליב החזיזים יעיל\nבחווונות חליב ארהיה יתור קשיש חליב הח\nחזרהים יעיל משרמתה אש אפרי הראש חליב הא\nהאוזות שבעת已在 חליב השועלו יועיל זה מאד\nליבר הרברגלה יעיל מעוניין הרשן\nודינל יועיל כבי העין יתורר היות עס דבש וחריב\nהא\nאף עס אמה הסיה יועיל כלכלו ותיזרים כו שלמה\nיצחה השער בברטר בכו עפזעים\nליבר ארי יועיל במקוץ אפרי גניעה חליב העזים\nיועיל רעגיתת העדים יועיל כננעיהם חליב מעני\nהשכלה\nהנופים בישע וחריד חליב הרשע אל הגש\nכדוהות קאלו ארי חליב הרזות ויה כעון פ\nהשכלה\nההנופים בישע וחריד חליב הרשע אל הגש\nהנופים בישע בעין יועהלו לחיותם ויכל\nליבר חנופים בשען יועהלו לחיותם ויכל\nהשכלה\nההנופים בישע וחריד חליב הרשע אל הגש\nהנופים בישע בעין יועהלו לחיותם ויכל\nליבר חנופים בישע וחריד חליב הרשע אל

["פֶּרֶק\nשְׁכֹל\nהַרְבִּיא\nכָּגָנָה\nהַמָּהוּ\nהַיָּוֹת\nוְיָתֹוָה", "כִּמָּהוּ נָפַל כָּלָמָּהוּ, וְיִתְרִיאַבְּן הַיָּהוּ\nעַל הַאֲבָנִים הַמַּחַר הַיִּתְרַך מִשְׁכַּבְּת שֶׁכָּשָׁדַי הַלַּיִן", "הַשַּׁעַל יִשָּׁד נָפַל הַמָּהוּ לָחֶם הַמַּפָּעַל הַיָּהוּ מַכְרַך וֹטָפַל אַהֲוָ\nהַתְּסֹרַק אַבְּרִי הַשְּׁנַוָּה יִעְוַל הַהַשִּׁלִּי הַיָּהוּ מַשְׁכָּל", "שְׁלֹקֶשׁ הַצָּמָה אַכְדִּי הַעֲרִיכָה שְׁלֹמָה הָאֱדֹמָה בְּנַחְתָּה וְבְנַחְתָּה", "וּשְׁלֹמָה הַיָּהוּ בְשַׁכְּלָה שֶׁבּוֹ וְהַמָּשֶׁק הַמַּנְי שִׁקְלָי עַד יָדָ", "פֶּרֶק\nתַּשְׁלוּ\nתּוֹתִיא וְכָלָשִׁי תּוֹתִיא הַיָּהוּ טָשָׂ", "שְׁיֹשָׂא תִּדְלֹת הַתּוֹתִיא הַיָּהוּ מַס", "כִּמָּהוּ עָוּה בְמַכְסָלַצְרֶפֶּים הַנַּחְשֶׁת הַמַּאֲבָנִים הַמִּ\nהַמַּעֲרָכַם בּוֹ וְהַעֲוֹרֶת הַמַּתְעַרֶב עַמְּרָוּ וְכָבָן אַפְשׁ שְׁ\nשִׂיעַלָה הַמַּאֲקִלְיָה וְעַלָּה תּוֹתִיא וְשַׁקְעַק אַקְלִיאָפָּא וְנַקְדָּ\nסְקִדּוֹר יִתְתַוֹתָא יִשָּׁמַנוּ וְלַבָּן וְשַׁנְּשָׁמַכְבָּם וְכָמַנוּ נִ\nנֹטָא לָאָדָם וְתִתְחִי הַיָּהוּ רָחֹזַת הַתּוֹתִיא מַתְאַמָּה כְּבּוֹ הַשּׁ\nהַשְּׁמִילַי תַּחַי הִים שְׁרַחְצִים אַזְתָּן בְּהֵם וְהוּי הַנַּקְדָּ\nסְקִדּוֹר וְהַפְּּרַשׁ שֶׁכִּשְׁדֹק וְשַׂתּוֹת הַשּׂתְּתִיא הַתּוֹתִיא עַלָּה\nלְפַלְּהַי הֶאֱשַׁר וְהֶאֱשַׁר פֶּהֶן הַנַּחְשֶׁת הַחַ", "כִּמָּהוּ הַמַּאֲקִלְיָה וְשַׂכְּלָה הַיָּהוּ מַסְגַּם הַזְּמַיִת.", "הַמַּחַר הַמַּשְׁכַּב הַמַּמְּהוּ הַלַּיִן הַקִּל וְהַאַחְרִי הַלַּיִן הַחֶם", "הַמַּכְסַב וְהַחְדִּי אַשְׁרָה כְּבּוֹק הַכְּדַמְּנָי וְהַשְּׁדַ", "מַצְלָמָה הַיָּהוּ הַיִּתְרַך מִשְׁכַּב הַמַּלְיָת וְהַיִּתְרַך משֶׁכַּב", "שְׁבַדְרַכָּם הַמַּכְבָּשִׁים הַעֲדִי יִעְוַל בַּעֲזִי הַכַּבְּנַן וְכַעְרַבָּ", "צַפָּאָן הַכָּבָד הַהַרֹחַ וְכָמַי יִעְוַל הַמַּעֲדִי הַשְּׁכִּל הַסְּרַכְנִים", "אַכְרָבָה הַלַּיִן יִעְוַל מַכַּב הַלַּיִן וְיִכְמַע הַיִּתְרַך הַרֶפֶּם הַמִּ", "שֶׁטַּעְזַת יַשָּׁד אַשְׁרָבָנִי הַלַּיִן הַעֲלֹמָת כְּרַכְמָת הַלַּיִן וְכֹל\nשֶׁשְּׁלַחַן הַהַרֹחַ אַכְדִּי הַגָּנַחְתָּם הַעֲדִי הַעֲדִי הַעֲדִי הַעֲדִי ה

["פָּרָב", "גנקא אַלאַק\nהאַרְס\nהַעֲצַמְתָּה\nוּכְלִקְלִות\nוּכְלִקְלִות\nוּכְלִקְלִות\nוּכְלִק

["ספ"ב", "השלמים יועיל בעירוב וברחותה ומסי על־הימוי סידר כמני ור\nהרושם וואש יושם מעורב בגדון על הבקועים הנודרים ממ\nכן הקור יועיל ובלבל יועיל בכל ה והם משבנים שומץ\nקל ההתחב ויוורידו הכנים והזבע הרפס הערבים ווא\nואכavia הם ני חים בלהץ מחר וואו משובחת הערוב", "הarya ת עזשים מהם תחכושת על המורשות הנקות ועל\nהאוזם הנקרא דמרה זהב שיבשינו עס קמה שעורים\nוהתאננים הפנים נעשים מהם תחכושת על ההבק ויווריו\nוהם משבשלים המורשות הקקראות דסאמיל וויש\nהרישבים כהם יולירו הנגע הנקרא חצף אם ייעשת ותב\nוחבשילם יועיל לפרסמות הגרין", "שרשי האזנים כשיעשו מהם נגריד עס קלופות הרדומים ו\nוייס הסכס הגנוש הנקרא פאניד יועיל כמדמות האצב\nהאציעות רג'רא דאחס התאנים היבשים יזוקלורמרות\nהכנד והשלה זה בעד מיקוקם ואכנים כשחווה המר\nהמסור קשה לא יזיקל ולא יועילו אלא אם יcano ברב\nבדרבים הכתיכים ותכריקס יועיל מאד והשקישים ווא\nהזיקל לקת המוכנות\nהמסות כניש עלی התאנים ינפ\nומושהים תבשישים מעורב עס קפף חורדה על הכיהב\nויועיל ועליו יועילו בהשין הנקרא קובע וויושפף על ה\nהפרה הנקרא שאגן ועל הנבעים זהב ניש ירישטאות ווא\nוחבים שנתחלו בהם אפרים האופרים ונקנים הגענוי\nהדישים אך יעדבו עס קליפת הרדומים דפאו מודלת רא\nראשי האציעות והערוב עס קלקד יועילע גנגלע", "השוקים העריס ורבל השקבים כדרכם הכבורה כל הטרפ\nעדרבו ההאנים ועליהם ועלי ראשאש וישוע על קליפ\nקריפות העצמות ויוועל והומ שנתבשל ב'em אפר עצר\nעניה יישופתם קודם שיצחבו בהם העלים כשושם בש\nכשן הגאכלה יועיל ותחכושת מהם על כורס שרד הא\nהארן יועיל ותתאנם הפנים ייפאו וערין הראש בתחכוש\nאכרי הערן חלבים גערוב עס דבש יועיל בחסנורים הרישוב\nהנקרא עשה ומהתתלים הם ועשרו המחיצות ויכרלו. בע\nבעריהם על נاسות העפרים והרב הגלוד הם ונקא א\nאותם\nאכרי הרשום התאנים הרשובים ויהישים יועילו\nכענוני הרגין וואם ננאות חלה וקבנה הריאה ומשקה\nהתאנים הניגר הששת וןיג יועילוה שעשור הירש וקב\nהחבר. והטדה אמר אלינור הלהות מהם הרעזות לא\nראצטוכזא והיכישים אין דנאים כבודח ינקר\nיחרוני האצטוכזא והם מפגיקס הצמא אשר מלבנה מל\nמלוחה וביורור הצמא גנולד משקו בערבי אספicks ומש\nעם אפס�נט וןככ כששתו יוגם יועיל לאצטן וופסיק תאות\nהמסכל ותתאנם הם טוני הירידה ככדום לuckור ווא ב\nבתמרוקים ויהישים לודג ולבשול שבמה בוסר ווא\nבתחייבות וואם כהה הא móra קאשה לא יז קו ולא יועילו\nואכלויהם על הצום תועלת גדולה שיפתחו מעבבי המון ו\nוכש עס האגוזים והשקירים אלא שהם זנים יוורם עם הא\nהאנזר ובהם שהם זנים עם השקרים ווא אופרים מרים עס\nהדבירות העכבים ייהו נקרו נגדי וושת הט pits ווא בשעוש\nלאצט בעש"ה היכן אך יועילו לוסה היטול ווא בשעוש\nכגנ"ב תחב אש, ורל טיני התאנים אינם כאותם ל", "להדון החסידים הרעמים - ארכ"ו התערדה יועיל ליכלו\nכדש השמן הילים והברש ס ויוושל על־היד ששתה וואט\nנאוגרים לרג'ת החסרים לאל העמים כמ"ו ב"ו עליי"ו יופ"ח\nפיות גדי העכות ותלהות יכד"ו ויטשלו מע"ו ולו סכ"ו\nע"ש קשים מתוש"ש וחלמי ידמ"ו קיצ"ו ורדה וואן אין\nיעור"ע עס נכ"ז וואכ"ו קני"ה הנקרא האכלה"ו סיכ"ל הו\nהנשים חל"ב עס א"ז ית"ב"ו ית"ב"ו עס א"ז ית"ב"ו ית"ב\"ו\nד"ה הוסת ו"ס כ"ו על"ה רוחה יועיל ו"ש"ב"ו ית"ב"ו ו"כ\"ו\nע"ש סמב"ו ויוועל ו"ל"ק ו"ל"ק ו"ל"ק ו"ל"ק ו"ל"ק\nאם ית"ר"ו ו"ב"ש"ק"ו כן הנגנה כמח"א ית"ר"ו כע"פ\n"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"

["מאכרב", "אף שואם ממתי פיצת מהאצלו הוא ממעכב כמעכז\nהמסר קליפת אלן ותת הווא רואיא אל הרכיבן ומש\nוכשיתן במשן עלוי אוקינא וצי יעיל כנשיבת השהיד ח\nדקרת רתיד ארקך השבע בדרכו והפכה אשר בו", "פרק\nפרק", "הסט תורסי ובלשן תורשאי הוא\nלימא או אשהוף וברזר בהא", "תוזאל ובלשן תוביל המהות\nיהוון זוג שטח והתכל כהרזי", "פרק\nפרק", "ואחרין והגוזל הוא הנכון בעת שיכוזו בפיש ו\nכלום מיכשיש וכבר יזריכנו כלום", "## שער תי רפף", "פרס וואו ידוע וכשנו כורתי וסנו מדברי ו\nכזומירות וקבן הוא נקר שום נגש ויכר תומא החז\nומרית חזון כומוב כמשום והכרבי תבע מחרב ומשנ\nבשלישת עד היריעית והברבי יתוני בה המנויות תית\nהמה וואו מזע ושרוף העור וירוזל בשנות החז\nטדיית תחן שאר הירוי הידוי ויכי בכלי ויהוות בנו\nמשהשה באפר מעורד עס ביש על הבהק ובהות העזע\nווער חולי השועד תולד מחרסרים והופופים בנו\nהאוס ויפוח הדרלות הפניטית ויהו אפר על הסטנים\nווער הסכות והגנעים יבע העור ויהו אפר עס דבש ע\nלי היזה ויכא על הגר הנכון וווער והשום\nהכדביידור ונגעים החזע כישורם לעילם כערונדה\nכלי הטרקק אם עשים כמינו חקינ ווער לינד השהף לפי\nהוא שטיל אצרים אצרים אפר בקע אפר קאכ וער הגר הנכון\nכבא חורש וחבשילן ותצליל כמינו וקטש כבא השיני\nהשיטן וחורש כימטיל בלבונה אפרי חנין חלוש ה\nהאות וווער סכנים בען אפרי הזהיר יזון חק כשהוא\nבנוטל ווער השוער הישן וכבי הזהה הגנידים מהק\nמקדש נוציא כנויות חמים מהגרן ובער לעלאק אפר הגד\nהמונ ווער מהשטי ויכר השובל אפר ישווו המצרים\nמשום ותת ונגז אפר כהירעיה השיבת בתכשיל עלינו ו\nטדיוק ירף השון חוסר וריציא השלויה וככ אס ינינטס\nלטש ויהוותה בתכן המאכל וברכ טעדיות ויהו הגדים כוש\nמועל מאז ונתוש כמינו כד ירדה עס ידידות ייציא הל\nהובא ותתועדים ומששל חט血 וואס כפובלן בתאות\nהשליש ויכר שיחד בחקיביותו ותתכן אם יכישל בסי\nעד שיחי הזרז לא ירחק שיאום ח שאר מהתzl מז\nכמינו מעשה החום וואו יתור וווער כמינו חורר שפת הורע\nישום חסרים אפר כמחלבה כמאר שער אפר תכגר הלהב א\nאפר וואו יוכן לתודר וכשיות כנדיים רישנו רחנתו\nלא ויווער שיעור סטנני הארים יתוער מעקצת הש\nשהדCAST ושתיתו עס ין כינר כמינו זה ין ח\nווער כנששת הכלב השופת אם עשר תחבורשת כחורים\nווער הiteגמים ושת רכון יושה על נשikhת הרש הנקרא מ\nנוואר וווער", "פרק", "תשנ תונכ ובלשן תוכוס השבע\nדער ווק התחום אפרי העריר", "יניד ויווער הערוכר המה תישל ום ותערוב הנס, טרדיים\nוהמשקה כמנו צייז ויווער התנודעים", "פֶּקֶר\nששנ חל ובלשין תאל הוא נגרם המהות\nאכדו הוא הגבמסא וטמעק א", "וכש בראשה ובכ עיקו כשואה לוח ההפעל כחיבן, המ\nובו נשיבה ו feather מיצו שיכשוך החברים לקיב, ומ\nהמכות יועיל מהטדיות בשושם עליהם וכש עיקרי ומו\nכעט בחור אכרי ררjem יכזם הנזילות כלבך אכרי העזע\nמיזת ותשוויל מזדרבים עם בדש כל אחד במשקל שהוא\ned\ned\ned\ned\ned\ned\ned\ned\ned\n

["מאשר", "רואות החכם הכחבר הקאנן\nהגדון הזה הביא בראש הספר", "הראשון בספר הדברים הכל", "כלליים בספר הוא בהיות תועלת גדולה בכתב הלה\nהוא לqmן ריזון קורא בו ייכר זהיש למצוא דברי חפ\nהפצו אשר יקש דרכיו כדי בספר השני ובספר הש\nהשלישי הזה כי הוא אלוי לרוב רטרתו בחבור שכח זה\nאו אולי התכם המעתיק הניה זה לטרדו בהעתקה וב\nובאתי אני השוקד בדלתות הבנת הספר הזה למנות ה\nהחסרו להוציא בספר צבא הלהיים וערתם איש ע\nעל דגלו באותות להועיל לוי ולבאים לחקור בכסך הש\nהספר הזה הנכבד", "זה הספר נחלק לעשרים ושנים אופנים", "הOAΠΟΝ\nΤΕΡ\nΤΟΣ", "בעניני הראש והא חמסה אמרים", "האמר\nהראשון", "בכללי חלי הראש", "פרק א בתתלת首先 וחלקו", "”\n”\n\n.ה\n\n.ק\n\n.ר\n\n.ב\n\n.ע\n\n.ת\n\n.ח\n\n.ז\n\n.ל\n\n.ע\n\n.ק\n\n.ל\n\n.מ\n\n.י\n\n.ב\n\n.ל\n\n.י\n\n.כ\n\n.ר\n\n.ל\n\n.ע\n\n.ק\n\n.ל\n\n.מ\n\n.י\n\n.

## האופן החמישי

בעניני האף הוא שלי מאמרים

## המאמר הראשון

בריה ופגיו והזויות

פרק א
בنجוח האף
פרק ב
בזכיות דרך עשיות הרפואות לאף
פרק ג
בענוי ההרחא
פרק ד
ברעיפת
פרק ה
בהגנהה המרעיפה
פרק ו
בזכאס והגזילה הוא קדארן ובלשון קטראן

## המאמר השני

בסבות עלות האף

פרק א
סבות הכאשה באף
פרק ב
בכışתות נקב האזרחים הפניכר נonom
פרק ג
רנוא אלכנאן הוא רוכלייאר ונדיגושט
פרק ד
ריצוץ האף
פרק ו
הטחורים והארנכת באף
פרק ז
בעטוש
פרק ח
הרפואות הכונעות העטוש
פרק ט
המעטשים
פרק י
דבר שיפל כאף
פרק י
נובן האף
פרק יב
חכוך האף

## האופן הששי

בעניני הפה והלון והוא כאמר אחד

המאמר הראשון בנתוח הגוף

פרק א
בנתוח הפה והלון
פרק ב
חלוי הלא
פרק ג
פסיד השעם
פרק ד
ברפון הלשר וכבודות והבלבור הכאב כדבור
פרק ה
בכוועת הלטון
פרק ו
בגנול הלטון
פרק ז
בקצר הלטון
פרק ח
ביסרשות הלטון
פרק ט
הבלבང לדבור
פרק י
בערדע הוא דומא לגור קשה

פרק יא
כ
ברפונת הלשון
פרק יב
רפואת הבקעה בלשון
פרק יד
שרבוב הלטון
חצמים כפה ובלשן
פרק טו
ננאי ושחני רעיב, ונק' בער' אלקיאע
פרק יו
רוב הרוק והזיתו בשינה
פרק יז
להטעס הריחי התנавע כן המאכליים
פרק יח
הזלת הדם כהפה
פרק יט
באשת הפה
פרק כ
בהשאר הפז פתוח

## האופן השבעי

בעניני השנים והוא מאמר אח

המאמר הראשון כשנים
פרק א
מאמר כלוי בשנים
פרק ב
מאמר כללי ברפואן השני הרפוא השנויות
פרק ג
בכאיי השנים
פרק ד
הרפואות המתיכות
פרק ה
הרפואות המודימות
פרק ו
בשן הגדה
פרק ז
בנק'ת השנים ואכולס
פרק ח
בפצות הInstrument ושבירתה
פרק ט
בשני מראה השנים
פרק י
להל צמידת השנים
פרק יא
הנתיב עקירת ה Availability
פרק יב
לפעת הInstrument המתקבלת
פרק יג
בתולבעת השנים
פרק יד
סבת זריקת השנים בשינה
פרק טו
בשן הארוכה
פרק יו
בקאיון
פרק יז
להסיר מה שיהיה בשנים
פרק ית
חולשת השנים

## האופן השני

בעניני החנכים והא מאמר אחד
המאמר הראשון בחליי החנכים
פרק א
חלוי החנכים
פרק ב
כקבעות החנכים
פרק ג
שחיני החנכים ואכולס ונאצורים שבה
פרק ד
באשת החנכים
פרק ה
חסןון בשר החנכים
פרק ו
ברפון החנכים
פרק ז
לבשר הנוסף כתנכים
פרק ה
בש תיס ותלייהם
פרק ט
בבקיעת השטיחים
פרק י
מירות חסמים
פרק יא
הטחורים בשמתי
פרק יב
ברפון השמת

## המאמר הראשון

בנתחו הברה והטתול וביקרון

פרק א בנתחו הכרדה

פרק ב בנתחו הטחול

פרק ב הירקון הכרכד מיי והשתורי

פרק ד באותות תכנת הכרכומי

פרק ה באותות כנות הירקון השחור

פרק ו ברפואת והירקן הכרכומי

פרק ז ברפואת הירקון השחור והתחבר ב־"הירקוני"

## המאמר השני

בעניני הטחול

פרק א מאכר כללי בחליו הטחול

פרק ב באות מוני הטחול

פרק ג במורסית ו טחול החכות והקרות הקשות

פרק ד וקשיי בלי מורסא

פרק ד ברפואת כורסות הטחול החכות

פרק ה ברפואת המורסות הקשות בטחול

פרק ו רפואה עזילה כן קunuשי הנגושן הקורה ב

רבשון

פרק ז רפואת הכורסא הלבנית בטחול

רבשון ודנף בטחול

פרק ט ב Best. בטחול

## דאיפן היו

בעניני המעים הוא יכשה באבריס

## המאמר הראשון

בתחו אmei וואו ותורתה הבטן המוחלסת

פרק א בנתוח רמעים

פרק ב בשלשול הבטן ככל צד

פרק ג באותות השלשול

פרק ד ברפואת השלשול במוח. יש

## המאמר השני

ברפואות מיני השלושה המתחלפים הנזכרים אחר תח

השלמה כהרפואה הכללית

ברפואת השלושה הככדי

ברפוא השלוש האצט ו והמעני בלי הפשט

ברפואת השלוש המדרי

ברפואת השלוש השורי ו הוא כהשחור

אשר אין בו הצט

ברפואת שלוש הדם בלי הפשט

בר צו ההפשט ודוא דשבטרי ושחיני הע"ד

ברפואת השלוש הינו הווה בסכת המוננו

ברפואת השלוש הינו

ברפואת השלוש הסתמי

ברפואת השלוש ההבכי

ברפואת השלוש מקדז

רפ' ה'יצא ודוא שלוש וקיא ונק לארטי

בשלוש כ'צד הרפואות הימשללות

בהגנת השלוש הבדנירל הגבולי

בעסוי הנקאר זחיר ובלשוכ טשטחן

והוא הנקרא בליעז פונן

## המאמר השלישי

בהחלת הרבור בכאבי המעים

ברפוא במשברים

ברסקרים וחמית הכעים והוצאתה הווה

 בלי ציון

בקולג'ו הוא הדרקון ודוא חולי מעני באנ

בשמה עד ייצת הטעמ

באותות הקולנג בכוחל

באותות שלום הקולנג

באותות הרע'ים בקולנג

בהפיש ובין הקולנג נצץ חכליות

באותות הכלק הקולנג

באותות הרחי

ברק י באוזוח השדי

בקפ' א באותות הקולנג המוסרי

באותות הקוממי והבקעי

כאותו המיני הנשאר' כן הקולנג הק

## המאמר הרביעי

ברפואת הקולנג והבור באליאוש ודברים נוסטטול

כחלύזמעים ועניניהם

ברפואת הקולנג

ברפואת הקולנג הק

העקר' המידדו ברחי בין הקולנג הק

פרק ד תאר חקנים ו物理学 לבעליקור המעים בל

לי ליחת

["כלהלישט", "מפתיות", "פֶּרֶק וְ בָדָבִים הַנּוּלִים אַשְׁרִיּוֹנַג עַלְיֶם וּרְצַק בָּהֶם\nפֶּרֶק וְ בָשִׁבּוֹות", "פֶּרֶק חַ בְּשִׁקְיָת הַבָּאָב\nפֶּרֶק טַ בָּעָצִרִים הַהוּלָה", "פֶּרֶק יָ בִמּוֹגָנָה בָּעַל הַטָּחָרִים\nפֶּרֶק יָ בִמּוֹגָנָה חֲמָה בָּשִׁבְעַת הַמּוֹסָר הַנְּקִרָא הַכָּרָה\nהַמּוֹחִילִות הַהוֹיוֹן אַרְכָּא כְּכָאָי הַשּׁתּוּרִים נֶתְכּוּבָס", "פֶּרֶק יָ בַבְּקִיעַות הַטָּבַעַת", "פֶּרֶק יָ בִמּוֹגָנָה לַבָּעַל דַּבְקִיעַות\nפֶּרֶק יָ דָ בְרַפְּיַוֹן הַטָּבַעַת\nפֶּרֶק טַ וּ בְעִצְיֹת הַטָּבַעַת", "פֶּרֶק יוֹ בָנַצְוִרִים בָּטָבַעַת הַמָּפִישֹׁלִיש\nפֶּרֶק יוֹ בָהַכֹּכֶן הַטָּבַעַת", "פֶּרֶק יָ בִשְׁחִינְי הַטָּבַעַת", "האופן היח", "בעניני הכליות הוא שני מאמרים", "דמאמר הראשון", "בכללי משפט הכליות ובחצץ\nפֶּרֶק אָ בָנֹתֶכֶן הַכָּלִי", "פֶּרֶק בָּחַלְי הַכָּלִי\nפֶּרֶק נָ בָאָתִים אַשְׁרִ יָקֹוּבָה כָּוֹמֹת עַל עָנַגִּינְדָבָלִי", "פֶּרֶק דָּ בָאָתִים חֹום הַכָּלִי\nפֶּרֶק הָ בָאָתִים קָוּר הַכָּלִי\nפֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת חֹום הַכָּלִי", "פֶּרֶק זָ בְרַפֹּואֹת קָוּר הַכָּלִי\nפֶּרֶק חָ בְזִוֹן הַכָּלִי\nפֶּרֶק טַ בָּחִילְתֶּה הַכָּלִי", "פֶּרֶק וְ בְחִילְתֶּה הַכָּלִי\nפֶּרֶק יָ בְרַפְּיַוֹן הַכָּלִי\nפֶּרֶק יָ בָאָב הַכָּלִי וּרְפֹּואֶת", "פֶּרֶק יָ בָאָב הַכָּלִי וּרְפֹּואֶת", "המאמר השני", "במורסות הכליות ופרוק חבורם המורסת\nוהמות", "פֶּרֶק אָ בִמּוֹסָר הַכָּמָת בְּכָלִי", "פֶּרֶק בָּמּוֹסָר הַלְּבַנִי בְּכָלִיא\nפֶּרֶק נָ בִמּוֹסָר הַקָּשֶׁה בְּכָלִי", "פֶּרֶק דָּ בִשְׁחִינְי הַכָּלִיא", "פֶּרֶק הַ בְּנַבְּר הַכָּלִי וּמַעֲבָרִים", "פֶּרֶק וְ בָאָתִים חֹצֵן הַכָּלִי\nפֶּרֶק זָ בָאָתִים חֹצֵן הַכָּלִי", "פֶּרֶק חַ בְּשִׁקְיָת הַחֹזִיקָה וְהַצִּיקְות", "פֶּרֶק וְ בָדָבִיאָבְיָת הַחֹזִיקָה וְכָלִיאוּ", "פֶּרֶק וְ בָגָהַנְגַת שְׁתֵי הַשִּׁיָּת שְׁכָּן כָּרָזַע בְּרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ", "פֶּרֶק וְ לְפִי שֶׁהַרְגָּלִיהּ", "פֶּרֶק חַ בְּשִׁקְיָת כָּלַעְיִן הַקּוֹלַנְגַ הַקָּר עַל\nדְּרֵךְ הַעֲבוֹת וְתִצְקִן וְהַמּוֹחָל אַל עַל דְּרֵךְ הַגָּנִי", "פֶּרֶק טַ בְּרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַקָּר", "פֶּרֶק וְ בָנֹחַוּ חֲמָת הַקּוֹלַנְגַ הַקָּר", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַאַדְוֹסִי", "פֶּרֶק בְּרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַהוּוֹן כָּן הַעֲצַר הַאַדּוּמָה", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַבּוֹרֶסַי חֲמָת הַקָּר הַהוּוֹ", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַשּׁוֹחִירִי", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַשְּׁמַרְי", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַהוֹוָה כַּחְוִלֹשֶׁת הַדְּרָה", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַהוֹוָה כַּחְוִלֹשֶׁת הַדְּרָה", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַעֲקָוּסִי", "פֶּרֶק וְ בְרַפֹּואֹת הַקּוֹלַנְגַ הַהוֹוָה כָּן הַתּוֹלָעִים", "פֶּרֶק בָּאָרֶב הַבְּקִיעַ", "פֶּרֶק אָ בָהִיא הַמְדַמִּים", "פֶּרֶק בָּבָב בָּעַל הַקּוֹלַנְגַ", "פֶּרֶק בָּבָב בָּכָמ שְׁמִיק לַבָּעַל הַקּוֹלַנְגַ", "פֶּרֶק בָּקָב אַנְיִיאַשׁוּ וּהוּ כָּכָה הַקּוֹלַנְגַ אַשְׁמָּךְ בְּקִדַּב", "פֶּרֶק אָ בָאֵחִור הַעְמִדָה לֵהֶפֶנּוֹת וּמְהוּרִתּוֹ.", "פֶּרֶק בָּקָב וּרְפֹּואֶת וּבְעִוטָה", "המאמר החמיש", "בתליעו", "פֶּרֶק אָ בָתּוֹלִיעִים", "פֶּרֶק בָּרַפֹּואֹת הַכָּלִי הַכָּמָת הַתּוֹלָעִים וְכָל שְׁכָּן\nהאַרְבּוּם", "פֶּרֶק נָ בְרַפֹּואֶת הַכָּלִי הַבּוֹלִיעִים הֹא וּכְה הַקּוֹלַנְגַ", "פֶּרֶק הַ בָּאָרֶב הַקּוֹלִיעִים הַקְּטִנִּים", "פֶּרֶק וְ בָרַפֹּואֶת לַבָּעַל הַתּוֹלָעִים", {"bbox": [779, 961,

["דנבר", "דנבר", "דנבר", "דנבר", "כדד תחנות אשה לברנ", "קזק אלרי ביין זה אבקז", "כדד תחנות אשה לברנ\nואחל בסערן בספר שלה\nשפי", "הספר השדיש", "מסטר וקאנק ברפלה בחליש הפטריס הנקופים כאבר א\nאבר טאמיי האדם זהה ואר שנים ועשרים אופנים", "האופן הראשון", "עכני הראש\nואו חמשה מ", "סארים", "כללי הלא", "המאמר\nהא", "בנוגה הרא\nבנוגה הרא\nאבר גלינוק\nהנה הכנה ביצ\nבציר\nאפר\nאפר", "פרק א", "אבר גלינוק הנה הכנה ביצ\nבציר\nאפר\nאפר", "בצירת הרא אינן כפינק ה\nהוזה והשמע והיהו והשכש כי אל האבורה וא\nואלזבוקה ממיצרים בענף, חניזים נערזת הרא, אך הכנה\nכי טוב ענף חניצן בעקיסא אשר כנברת כשכלי. ושיהו\nלענף צפפה ושמשה לא�זים כולם צבצית כלף כי היקז ה\nהענף הלה קורב מודיק האצפה הלה חלמה הכנה והזיזה\nטוב בתקמונות לברנפיה וליניזה כזון הוא המקום הכ GROUP\nהשכף.\nבמח�ט אבל לברנ חומף וף הענף שעריכה עינרי\nשווה ומקום מחפה כי רבים בענף פשובצית ע\nענף ליהו ליהו לכל אחד צפפה ומקום כוה לراו\nהנה לא צרכו לשושה עינרים לברנrium הרא מצד ק\nקז שדור עיניות, אומكن הציר את הרא לבענף ח\nשער צרכו עיניות לפלמה ורצדנו שובא צענים\nליניזות רכבות כתנאיות כדור הענף והמעפלים לא זאת\nליניזה לא�ז איר מתרחק ירואת מ הידן, ואחרינו נכבע\nוהשבער הענף, זוזקי הרא העצמים וכמה שנגלה אליה\nוהה השער ואחריו הענף ואחריו הקורם הקשה, ואחריו הקור\nוהקוק השולי, מאחרין המ בעצמותו וחרדי ונה שבה\nואחריו שתי הקורשים תחתיו, ואחריו השבכה, ואחריו ה\nהעס שהן בס ומשב למות\nבנתה המה\nהאוד הנה שהמ מתחיל לעצ\nמסבי ולעצם מוחי ולחלים ש\nשבו שלום מלא רחן.\nואומן הצהבים כס ענפים\nק\nכלו המה כמחזק בארבו חלוכת חודפת גазגת עד\nק", "פרק ב", "בנתה המה\nואומן גנת מוח\nהאוד הנה שהמ מתחיל לעצ\nמסבי ולעצם מוחי ולחלים ש", "שכן שלמה כפנינו לא שמת קולק עצמים וכמה בקנף\nכשלה חסם בקבין לא שמת קולק עצמים וכמה בקנף\nכלו המה כמחזק בארבו חלוכת חודפת גазגת עד ק", "כלו המה כמחזק בארבו חלוכת חודפת גазגת עד ק\nכשלה חסם בקבין לא שמת קולק עצמים וכמה בקנף\nכשלה חסם בקבין לא שמת קולק עצמים וכמה בקנף\nכלו המה כמחזק בארבו חלוכת חודפת גазגת עד ק", "ק-header א\nק-header א", "קרפיו ומוותינו בחדריו לכה יש בחריפת הרוא מן ה", "התועלת הדעותות גם שהשהגיות כחזר המוקדם", "לבדו יותר ברגה ל走了, **והכה כגרה עצמים**
**כראק** **כשלא ובערין רוב כמה שוכל אליו**\n**ברוחות** **התנועות העצבית והעדיות כהחושים**\n**והרוח כרגויים הדמוניזמים והמוכזבים** **הכרוני ושישתנ**", "בו הרוח החס כאר העדוק אויל מנה בاني. **העורים כמנו אליו** **ובנרא** **רומש שלא ינגבו** **התנוע**", "ושוכן **שהיה כה שיצמח כמנו כל העצבים רבי** **ואכנס** **הרכנות הנה ארבו נאלינוס טהסבה בו שותכן הדתמותו** **והשתנותו בדמוניזמים בהלך יותר נקאל לקבל לשנויים זו**", "הה שאמרו **ואוטר אני שנכרא רך שהיה דן ושיתן** **מזוני לעצבים התקשים בהדרגה כי העצבים גם כן** **נו**", "ואהצם הקשה לא\nימחיחו הקשה כמו שימחיה הך ושיהיה כה שיצמח\nכמנו **רפה בחרק** **קצת מה שיצמח כמנו צריך שיצמח**", "etzal cca\nyotiv leha\nshimchah\nshimchah\nshimchah\nshim

["פריט ג'אף א'", "לא הניעות קושי העצים. **הנה כוסה המה כלו בשני קדמים אחד כהם רקיק נלה אליו**. והאحد סתום החלקים נלה לעצם. ו**נבריא להזוחם תוצעים בין המוח ובין**. הempta שלא נגע המוח עצמיות העצם ושלא יוביל אליו. **הפגעים כן העצם**. ואסماם תפול הגעינה הזאת בעיניו הוספת המוח בעצמו או בהתפושטים. **אש יזרה לו אחא** והתקבצות, **ומם מתנשא המוח אל עצם הקדרה בעת ענינים**. **כמה ככם הצעקה הזיזה והנה ליככו זה כן התועל**. הושם בין המוח וככ עצם הקדרה שני חוצצים אצmeים בנינום ברכות וקושי והושכו שנים. **פ' זהה הדבר אשר יתכן פנישתו למותר בלי אמצעי אבל הוכדיל בניגודים ונהיה ה' הקרוב כן הכוח דקיק והוקובן חעצם גם והנה חם יזוד ככיסה אדר' והקרום הזה עם היותו למחה למותר הנה זה הוא קשר לעורקים אשר במוח הווקקים והגנויים שבו. **והא כשליש לשתירת המהות העורקים באריגתם בו**. וכן הוא גם **כש שబסם הקרום בעצמיות המוח בקבוכות רבים משלביו יובל א' הדרים וכלה אל המאוחר פוסק**. **כ'ילא יצרית בו לקשון**. **והורקים הנסה帳תי מדוק כוח וארבים**. **הרקיק דבוק שיקצב עליו בכל מקום אבל הוא נעתק**. **כמינו**. **ואסמן מחבר בניהם עורקים עוברים**. **בג'א הרקיק**. **ומג תקוע בקשתם בקשורים קרומי**. **צומחום מה העד והגדיקים אותו אל השלבים שלח יכבד על חומ מא' ואלו הקשורים עולים מן מקום דבוק השלבים הנקר' שגין ליצוני הקדרה וצוגה**. **שם עד שבתאר מזם הקורם**. **ה דמסמה הקד' וכיה הוא שנתחו קשר ה' קדיש ועבך בקודם גם**. **כ' יש למח בארכו שלשה הדרים**. **ובויות כל חדר בהכויב בעד שני החלקים הנה החלק ומקדש נוחות ההפר**. **לשני חלקים ימין ושאל גדר ג'א אחד והחלק הזה עווד על האשא**. **ולנער לחיוך הכותר בעטש וחלחרוב הזרוח המריש על ההושים ועל**. **הפעולות החודקים המוצירות ככאות ההשה הפנינות**. **ואסמן החור המאחר הוא גם כן נדול**. **ב' חור כמ' חלל אמר גדל אח' גדל ושהוא התחתית דבר נדול**. **ב' חור לוט השדרה**. **ומכו**. **כחלק רוב הרוחה המניע והם פ' פעולות הכה השוכר אך קטן כן חוקים גם**. **י'ר'ם כולל אדז משני חדרי המוקד ועם זה הנה הוא בཁושן הקטנה כודריגת עד דוט השדרה**. **ومש כתקענים חלקי וקב' נוטה לקושי**. **ואסמן והדר האמצעי הנה הוא**. **כבער פפובל פ' החלק המוקד**. **המאחר הוא וכ' פ' פרוד' ו' מונח בניהם ולכן גדל ואר'**. **כ'הוא מוביל מ' נגדול לגדול וכ' יתחבר הרוח המוקד**. **ברוח המאוחר כגדול**. **כ' יובלן גם כן הדברים שהושוו בראות הניכרים**. **ונעשה על התחלת החור האמצעי זה נג כדורי בפנים**. **וכתחובו בו כדי ש'יה כפובל ועומך ו'ע' זה הוא טרוחק בכדורייתו ללבשחון כהפגעים ויוז לסכול מה שיען על'ין**. **כ' הנכס המודר' ו'ש' יתקבצו שני חודי המוח המוקד' נקר כ' חבור**. **הבור שיתראו לפאח בעבר הזה ואותו המקר נקר כ' חבור**. **ש' שני הדרים והמעדה הזה עצמו הוא חדר' ובהיות מעכ' מוביל כהציר אל השמירה היה הבק' יותר למחשב**. **ולדביון כפי מה שידעת ניקולס מוכת שאלו הדרים**.", "םי מקומות ללהות ייטאות חסם א' אל\nאלו הפגולות כצ' יש חלקי הענעים כ' הלהט\nכתבל עס פע כל חלקי פעל'ו ינסנו בו נע'.\nהרק יכנס כנפי' קצב ומסבך חדי המה עד אל\nקיז א' אצ' הצהיל הנקרא אל טאכ' ואסנים כה שוא\nאך זה הנה הוא כ' חסן יסוקו כ' חסן אונן הנק'.", "ואכף הנחנויות הקשק. **אש כה חור הוא כדי ש'יימן**. **והיו הדרים רחבים ותפוחים לארוח הנפשי עס יד' שיכר'ו הורתי לגלך**. **ונכ עכבר שהרוח אסנים ישלים**. **השתגנו כ' כן מזג' אשר ללבוג א' המז' אשר למחה**. **שיכשל בו בשול ליקז בו כמג' ותנ**. **ראי' מה ש'יונל אל המיר'ו אל חלקי הרלו'ן הרישן שיבש בו א' יתור אל' החור האמצעי ונקופו בו בשול ו'אורי שלם כשרו בחרד המאחור ויהשל המשחנה אסנו הימן בערוב ומזנה המעברת חלקי הכבושל במקורה המשל כעג' המזון בככד כי כה שתאה במה ש'יש א' אך **ש'ה שירונות המוקית יתת גדר בשירונות ות' האמ者 כ' יד' ש'ה שירונות המוקית אל השריונות כ'י האבר אל האבר בקרוב**. **והמה בקשתה ל'mא者 כ' חקוקים כמצאות בשירונות**. **ו'ת כ' חוד ה' הה' ובין החוד המאחור ותחתו'ם מקומ ו'ה כחלי'ק' ב' שנ' הערנוי ב'ה הדרים הנוג' אל ח' חור א' ש'יכ' ב' עד'ה אל ש'ירניהם' אשר יתאך כ'ה השלה חת' המוח כ' הנה ש'נ'ה א' א' ש'בנ'וים ו'ישע'ם כ'עג' בש'אר החלקי'ות כ'ן הערנוי ב'כ' ב'ה הדרים ש'פ'לא ב'כ'ו נדרי ו'גדר זה נבנה בתכנית השרתג'ות הנזר'ה על' ג'א ו'ת'ה כ'ה ש'ה שירנויות ו'ה'ו כ'ה ש'ה שירנויות ו'ה'ו

["καμαρ ά", "λιανόντας μακεντράντας, υπάσιμας βρώτας καμούντας.", "καμούντας καμούντας, καμούντας καμούντας.", "καμούντας καμούντας, καμούντας καμούντας.", "καμούντας καμούντας, καμούντας καμούντας.", "καμούντας καμούντας, καμούντας καμούντας.", "## פֶּרֶק ד", "שִׁוֹדְרָה וְהָבָרָה עָנִיגִי", "שִׁוֹדְרָה וְהָבָרָה עָנִיגִי", "המוח, התיחלות אשתת", "תלך כהם ליזיעת ענין המוח חן הערזות הלהישית\nוהפעלות המהיגיות רל' הוכירן והתבונה והציור ותח\nהמחשבה והאכוד והפעלות התנועיות והם פעולות חכ\nהכח הכניע לאברים בעזוע העצלים ומאכמה כה שירוק\nבעמך כן המותרים בעצמך ותרסם וענטמה במעוטם ו\nומליחותם וטרידותם ותפלותם ומדכותם במעוטם ו\nורביס, או ארכרבו הגרתם או מהעצרם לדנפי, ומהונות\nהאודיס והמעמים אלו והתנגים והתחלופת והודיק\nבו, ומנודל הראש וקטנו ומטוב תכנינו הנכר בשר ה\nהעמות ועתרו ומבכרly הראש וקליתו ומענין משך ה\nהראש ומענין וראחר ווערן וערקיו\nוה שיקורה כן\nהשחינים והמורדות בעוררו ומענין מראת העניין וערקייה\nובריאותה וחלהיה ומשושה ביחור ומענין השינה והיקצלה\nומליעין השער בכסותיו, ורמעין ורשביו ועבויו ונקיתו\nואיזúsתית תבניתו בתלתיותו ופרישתתו וראינו\nכשברותו וצרכיתו החטע הקנרג רוש וצרכיתו הרבה\nהנקרת רוג, ומדירות קבלתו לשיבה והוארמות ונקיכור\nעל ענין הבריאות או התרמות כמנו בסדיקתו או כנישבתו\nאו או רטריסתו ושרש לעגינו\nומליעין המטרקת בעבה\nודרמות וביוראות ורוב נפלת כה הסידות וההיויס מ\nומלועט, &םלענין קלהה ושרי השריקים, והשנים\nומליעות הכנות והפעלות באבריה העצביים המשתפים\nומלוחם והם כמו הרחם והצטומכות והמקות, והודעת\nתיזה על השטוף על שמי פנים אחד מהם כמענין האבר\nהמשתף למחו כמה שיקורה ל夹和 ושרי מענין האבר\nאש יכיאו המוח בשותף ברא' זה אבר הוא ומה הוא מה\nשיש בו, אך יובל על הא מוח ולא הוראות הניקול מה\nהם מופת על מה שהא זהה וער עזרה כן הענינים ועל מה\nשהיה לעתיד האיננו נמצא עדין כמו שמקיקו. מופת\nבו במאורך האבורה והשוממות והשתוק והכ可行 לע\nה המלארכנונית המערבת וער הזריעה הקופלת מקרוב ון\nהכעס אשר אין ענין לו על כפיה או על מלארכניקה חמה\nאו כניאה וןכ הטעק כלי סמה על ששות ארי שגען\nבזכות קבלת ההוראה מאלר האותיות על הענינים בכסות\nופרוק אלו הפנים המגוייס עד שיגיע אלי ארגרים. פרוק\nכפי ההארה הוה", "afrikaner oqtaqumun core", "afrikaner oqtaqumun core", "כפעלות המוח, אכתח", "ההוראה הגדולה כמק ח", "הפעלות הנה אם היהיו בריאות ושילמות ייערו להוראות על\nטרום המוח, ו'אם היהיו עלולות מורות על פגע בו, וופני\nהפעלות כמו שבארנום הם שלשה והם החולשה ואחר:", "א ב", "להגיע בתקת דבר אחד יוני דומיה ליעשתה\nהדבר האחד לזריפות מותירי המוח יש שני מעבר אחד מ\nמסה בחודש המוקדם אצל הגוד המותף אשר בכיו ובין מ\nמה שאהינו, ואחר חגד המאצז אין לחרר\nהאומר מעבר נצרה כי הוא מונק בקצ ווטס כן\nבקט א' מה הקוקה א' יכਬול נקב ומספיקו לואימצימ\nבער משותף ביניהם וחפ שן שעבר הנה הושי מצרה ל\nעקבו באκולס צור אפיגים אצל פאר אד עכומ ה\nהחליפות ותימן יחליפו משכום מחליח מזרוב מע\nכמענט אט אצלה, &לדינ קרא משך ונקז יס כן\nבקסשה ויהו הידן עד כמשפך מחליח מזרוב מע\nכשעבר בקרום הקשה יפעס שם מעבר\nכדינ כלו האז כרור מערז צדיוק מקרביים כ\nבעלה וחמה ויהו בין הקורס הקשה ובין מעבר החזר ואה\nהetzע העבר איר בפניכי הסכנת בע, יב' הידן", "מאמר לילוי הכירתי הראש", "אומל ותועדו שההיויס המ", "כשעבר כלו ירוא כח ותונג ופה במיכר ונהא הורו", "הא הגדה קיודמה ונה נקב לחיי השער בעת הזת", "ונאמר הנה בקשת הגדים", "לדוח אס איזייס אס בערוף צור וביי ליזיה, ויהוה עס ל", "שינק אס ברום אס אירוי, ונה אינק ג'רי אמונ חסנ", "בכל דש בקביה תעריזה לחת כותרי יתשך, אל מה", "שינק אס ברום אס אירוי, ונה אינק ג'רי אמונ חסנ", "ואכלו לחיי הגדות כן כם בערוף כם שייה יתני", "ק' כן כה'é óבב' כ'ב' אס ש'ב' אס ש'ב' אס ש'ב' אס", "כ' כ'ב' אס אס אס אס אס אס אס אס אס אס אס אס", "ואכלו לחיי הגדות כן כם בערוף כם שייה יתני", "ק' כן כה'é óבב' כ'ב' אס ש'ב' אס ש'ב' אס ש'ב' אס", "כ' כ'ב' אס אס אס אס אס אס אס אס אס אס אס אס", "א' חסם", "א' חסם", "א' חסם", "א'

ספר נואולן א

השנוי והבלכול · אחר הבטלט · ומאמר הכלל בתוראה
כן הפעילות אשר חסידונס ובטולים אמם היה כן הקור
ולעכועי הרוח כן הלהות ולא ייהיה כן החוזא לא אם יגלל
ויגוע עד שיחול הכה

לתנועה לפעמים היה מחו ולפעמים יהו כימוי בקכל
הNTORAH וdKuqot v

הוהלמות ותיכלו ככלים הנהניניות · אלו הפעילות לפעמים

כן הפעילות הנפשית והוהלויות והבנהיגות וה

והחלומות ותיכלו ככלים הנהניניות · אלו הפעילות לפעמים

יבנס בהם הפגע כמו שידעת כבלטל או הודשה או כלבוב
המשל זה אמם בחוזים ונתחיל בראות כי הרצאות יוכנס
בו הפנע אם שיבטל ואם שיחלש אך שיתכלבל פעליו וש
ושישתנה כנהנהנו הטבעי ויריעה כה שאן לו מציאות במ
כבחוז כמם הדמונים שיאה כיתוש ושער וכדורה ועשר
הזורת זה כי אלו הפנעים אם לא יהיו מיוחדים בעין יוקבל
בהם מופת עיל פנע במוז ונס יורו הדמונים במטרידים
ולאומר שיאר הדמונים הלבן אין יריה על הילנה הגובע
הקהה היא קהה וואם יחסתם הכלבול אל החוז * או
נאכר גנה זה כפי המיז לא כפי התנדבות הילנות כלה ב
בריא שילם החוז השבעי * ואכנף בשכע הנה ככם

שיחלש שלא ישPhilip אל הקור או הקור פירס או שיתבלבל
שישעף כה שאין לו מציאות כחוז כבו ההמיה כהמיית ה
הנים הרבים או ככלה בפישת עם הקרן או כתפוף בת
בתופים או בכעס כעונים או שיחת על אירנות או קו
דו סידר או זולת זה הנה נוכל מופת בהם אם על מזים יב
יבש חווה בצד האסף כן הכוח ווא עז ריות וואדים נ
נעצרים בו או זולים אוילו חורדה זה כמה שיאה עלינו
ואם שיבטל לוגרי והחולה והבטל הס לרוב הקור ווא
ואזנו שישעף כאלזם שועס מחרזנה זה בשביל לוח
לחות * ואכנף אתו שהוא בריה הוא אם שיעזר או
שיחלש או שיתבלבל עד שיחוש בריה שאין לו מציאות
חוזח נבש או בלתי נבאש הנה מודה ברוב על ליהיה נג
נצירת במוז תחללה אם לא היה דבר מזוזה בחרנ.

ואכנף הטעמי והמשה ועוברים כמהל זה אלא ששנויים
מהכנהג הטבעי ברוב מורה על הפסד מזוזה בכלייהם הק
הקרובים ובפוזות על שתוף כן המוח וכל שכן כהם
יהיה כולל כהרדמתadof וברנור ההג מודה ברוב על ליהיה נג
החושים ובין כן החולשה והedזוח מורה על ענין במוז
תמודי וואו העבידות והזכות וואן כל חולה עם עכירות
כי לפעמים יהו חולשה עם זכות כמו שיהיה האדם ראה
הדבר הקרוב וכה שהוא מעט הכהירות ראיה טובה חכה
ויראה הדברים הקטנים כהם * ואחר זהם יזרוק או
שירות כהירותם יאה להשיג כי העכירות והזכות לופ
לפעס יהיו ייחד בחולשה והזכות הנה יהיה בלי ספק עם
הויקו * אך העכירות תמידי מורה על ליהיה והזכות מורה
על יובש והעכירות לפעם יקבע בחוזו בפתע ויהיה ככנו
הסבות הסתיבה וואו כזיה על ליהיה אידית בעורקי המ

de significationibus
ex operationibus an
moribus 7 moris

פֶּרֶק ו

המות והלהUTION, הממשל הזה בקכלת הוראות אלו הפנין
שהי שילן על דרך הכלבול הוא קרוב כשכל למזמים י
וישב כידר הטריטין והולות הגדה הוא ברוב נסך לקור אל
אם היה על חלקי הוראות הגדה ונפלת הנה הגד ופעמים י
רוב זה כן החוזא אך החוזים נוגרים לבחנות בק-header אל קור
ואוה כמה שלא יגדר כלק-header היקו בזוה ופסדו איננו כורש
לבחנות חסיד כן ראו שלא יסכלים אז באותה הנה אלהא אבל
יעמיד היות הארים הנ公רים לכל אחד כשני הומנים
והבטל הנותה הנה עליה הזומק כבות החרמים אם היה כמח
מחוזיות וואיה כבתת פניעה בכלים כפסד ותץ וס
וסטרום ובכל החרמת מתקדם מזי היקו כמחז או במחז
באבר המנבר עצמו
רשה חוק הקור>v מזי המוח ויכעש שלא היה יתג בום
משתף כה השמע והרדה כי רוב פניעה אשר לא יסוד
בנקר ונהשתו מגז היהי כן הכוח ולכן ייוו שאר הושו
אם יוניק במדחתם ירעד על פנע בסה מחום או יוניש לא
ינגעו די שיפי. וכח ושהמע והטעמה והרוח ברוב מזון
שמנמה היהו במחז * ואסנום הפעלות הנתחנת הטר
כה המהל ויהא ויכא וברעון על חוק מזון הכוח בבללו.
הולות מה יתג הנקות לערולות חלקי הלה
והערכו כה יתג התחזים כה יתג התחזים כה יתג התחזים
והערכו כה יתג התחזים כה יתג התחזים כה יתג התחזים
והערכו כה יתג התחזים כה יתג התחזים כה יתג התחזים
כן האנשים כי שיש לו לענין הזה כח שלם עד
שהמשה כח בחרת ותשברת יטיג בחרת וברק
הבט אחת ויהי קולב ובענש ודייסר ונהתיותיו וו
השאלה עז איהה שלה יישר לישוב ולולח ונהיש
כתבנית, כן ענין רבים בק-header אל הגנין
בהקט אלי הטעמי, חוויה ותיזה וענין הנה יתל מפ
זייעת הדפתי כי יצרית אל פנאי כה חנוכת כה יתג
ומכמשה ויהו כה אס יקיה דרף כנור וו הגד אס
שלא יישר בו זורת דמין מחרז איר סורן כה הגד אס
בני ובני המנבר שיחוש ב * וואם הוללה ותרשים כה
שנוי כן הכננה הטכעי שידמה כה שאין לומצאות הלה
כזיה החולשתו וכש徒 פעליו ברוב על הפלת קור או יוניש
בכוקדם הצו או למותות ותקור הוא הסבה בעצם ושה
הארים הסה במקה כה ית כמיכאים אותו ווהו טנה
פעליו וערוכבו על יתירן חום וכה כלי רוב הענין וכפי
כה שאנסם בבחנות הרגישים * וויקתה החולי הזה
לבייאר השכל עד שהשיה ידיעת בתנאה וכנבונה ברא
ודבנים עס האנשים ברה אם שם ידידים עם ענורש
ענינים אמנים נמצאים כחיז וידידות קולות תופו ומות
ככו שפרה גאלוניס שקייה לברוקים הרופא * וסם הפסד
בפה המחשבי והמדמה אם כטול יוקה זה סך כה וו
הלשה ויקרא שנות * והתחלתם קור מוקים
המות

["מאמר א", "פָּעַם בָּחֹז אַלָּה שֶׁיָּתֵר מִזְמַד בָּוָה שֶׁיָּהוּ בָּכֶר הַנַּגַּה", "כשתקו או בפלה אחד כן הגוף כפלן ולקוח הרה',\nלפעמים יזדנו שניהר הרש, הגדה שמה מחסן המוח\nאו יבשו בעצמו או כרבר מן העקבים הצומחים ממנו אַך\nזה ייהו אחר חליים רבים ומעט מעט ועל אַך התי ואיתו\nשהוא כאבר אחד כרפֿין וכיצא הזה הנה הוא לפעמים\nיהיה מפַני חליים מiazדים באותו אַבר 'לפעמים ייהו\nלרחית מותר מן המוח אַילו ואסנים שנויים הנה אם ייהו\nפֹּתַם מוהד על לחות, וָם ייהו מעט אַזורה על\nיוכבך רל בחלים ואותו שמוֹיח למות הנה הוא כמו שמי\nתנועות הנכפה בעת הכפיה אשר היא כרשה כוללת ולא\nתיהו אלו מלחות כי היא הווה בפֹּתַק או בשתוף אַבר אַח\nאַחֲד כְּפִי כְּמַ שִׂיגַבָּא'.\nוהנה מוהד על סטירה כלתי", "שלימה וכמו רעם מראש כי כל זה מוהד על ליחות עבה\nבאותה הגד\nכִּן הַמּוֹחֵז אַזְלָה שֶׁמַּךְ אַסְכָּל\nאַחֲר חַלְיִים קָדָם וְהֵיהּ התחדשו מעט פָּט\nהַמָּא בְּכִל הַמּוֹחֵז הַגָּה וְהָאָמֶר\nבְּכִלָּהּ מַה שָּׁאַמְנוּ בְּעָמֶּךָ אַלְי כָּל הַתִּיעִות יָזֹרָתָהּ כן\nכְּנַגְד הַתָּכִל\nתַּלְעָטִי הַגָּה מֹג בְּשִׁכְל חַס רַב שֹׁמ\nעַל־צְלוֹת הַגָּה וְרֹפַח הַגָּמָז מִקְרָא וְלֹא יָהִיוּ\nתִּגְעִוּתָיו נָטֹות לְרָעָה הָחֹם וָם יִהוּוּ נָטֹות לְשָׁק\nולא יְהוָה הַכָּח הַקָּלָה הַגָּלָה הָאָמֶר", "נטו אל היסט\nוכמה שדובה לעניין הקטל ה Gehenna\nמענין השינה וויקצ\nנמכת לירע מונרטרט מרהא או קור בקפיא לתחנות ה\nהכות הטרנישות או ללהוק התחב כהרוח הגרשי\nלהלטג' התחנה או ליהוק חיכ הכהות הגד לצע פנים לעול\nהליה וידחה ע地位 הרגל הגרשי בהשתכח אחר כה שלא התחנה לחיות\nשהותה אחר המאכל הנה כה שלא התחנה השינה על היכתה\nהטכני וֹיָה תמשך אחר העמל והתנועה הנה סכתה לחיות\nהטכני וֹיָה תמשך אחר העמל והתנועה הנה סכתה לחיות\nואַקְפִּיא וָם לֹא יִפְרַל וְכָמ הַמִּקְפִּיא וְלֹא יָוֹר הַהוֹר\nעַל הַפְּלָגָת קור מַמְה שֶׁכְּרַהו הַגָּה סכתה לחיות\nזְמַך תעורתם\nגַּמְיִינָס יראה שכתה כְּמַאיכיָנ\nלחיותיהם הבוקוות\nכי יערמו בהיזיקל למות אַל", "המֶז אַז וּכְשַׁד אַז הִיא הַזְּמַן וְהַזְּמַן בְּרַבָּכָל פְּכָה אַבְרָהָם, וָם שְׁמִי\nולבּוֹד עד שִׁיחַבְּכַתכָּל בְּמַשָּׁאַנ וְכָל־נַגְּלָה\nוָאָמֶת הַמַּלְאַק אַמָּךְ וָנַבְּן וְכִוַּן וְקִירָא עַרְבָּכָל\nאַס עַל מָורָאָם עַל לְיִחַי אַרְמַיִת הַכָּמ אוֹ יִשְׁמָה וָהָא\nשְׁמַעְנַג וָהָאַמְקַנִּיא שֶׁהִיָּה עַרְבּוֹב וְכִנסְרַז עַל וּא עַל לְיִחַי ש\nשְׁמַכְשָׁמָה בְּלִגְהַי, וָהָנוֹת מַאֲלוּ מָוֹדָת אַל רָכֹת\nהַלַּבְתָּר וְזֹרֶךְ מְוֹדָה עַל הַקּוֹר.\nוהנוֹת מָמַח אַהֲרֹן", "והעַס וְזֹרֶךְ מוהד על חום ופפי והפרשים יש ביביּם וְהיֵה זה בשתוף\nואַזְנוּה נָגַדְי אַז זה בְּשִׁטְר וְלֹא יִשְׁמָה וָהָא\nאַחֲר הַיִּזְעַד בְּהֵא וְתִמָּת הַמֶּרֶשִׁים אַשׁ זכְּרָם אַזְיָה\nובְּלַכָּהּ אַס יִתְגַּר עַד הַמֶּחָבֶשׁ תַּנָּוּר־תַּנָּוּר בְּשִׁכְל\nותהכְּפָךְ לְמִינִּים הַיָּהוּ הַיִּהוּ לֹא יִכְבַּר בְּשִׁכְל\nהַמֶּחָבֶשׁ כַּחְלָא קְרֵי הַיְהוָה כְּמַי לֹא יִכְבַּר בְּשִׁכְל\nעַרְבּוֹב השֶׁכָּל בְּלִיטָנָה\nוָהֶכָּמָּהּ פָּעַל בְּשִׁכְל כָּמַי כָּל־נַגְּלָה\nעַד־אַרְכָּךְ כָּשֶׁקֶה הֵם בְּשִׁכְל כָּל־נַגְּלָה מִכָּל־נַגְּלָה\nנֶצַּח אַז לָשֶׁמֶת חַזְק וָגַע הַדָּה הַהִיא עַל אַרְיָיִם\nוָקְלָה־לֵּהוּ שְׁפַל בְּשִׁכְל מִן הַשְּפָל עַד שֶׁגַּעַלְּהוּ\nהַעֲנַד עַל שְׁכַח הַאָדָם שְׁמִיכַוְּדוֹ וְשֶׁעַד אַזְיָה וְזֹרֶךְ כְּמַה\nשְׁכַח הַהוֹלָה בְּכָרְתָּהּ וְכָרְבָּתָהּ וְהַפְּלַעִים יִפּוּל בְּלַכּוֹ\nשֶׁשְּׁן לְהַהִיא כְּל עַד שְׁפַל חַס לְיַחַי אוֹם עִם לְיַחַי\nהַיְהוּ הַיְהוּשַׁה וְהַמָּה אַמְצָהּ בְּשִׁכְל הֵם", "זֹרָאָם לֹא יִפְלַי הַמּוֹחֵז וָכָמָּה עַתָּה בְּמַי כָּל־כִּי\nבְּלַכָּהּ אַל הַפְּלָתִים אַזְיָה הֵדַבְּרָתָי תִּקְמֹךְ עַל\nאַרְבָּהּ וְהֵיהּ כְּמַשִּׁינ עַל־יָוָר וְכִוְיִם אוֹל עַל\nהַיְהוּ וְלֹא עַפְּנַי הַיְהוּ לִקְדֹשׁ עַל לָחָת הֵן\nהַיּוֹב וְלֹא שְׁכַח הַאָדָם שְׁמִיכַוְּדוֹ וְהַבְּהֵן הַ\nאַזְמִיּוּשָׁ וָשָׁוּוּוּ אַז כְּשֶׁנּוּפָּה\nקָבְרָת הַהוֹרָא\nעַנְגִּי הַחְלוֹמָה וָהֵא כְּמַשִּׁיר לְצָוִד אַל הַכָּמ הוּז\nהֵא כְּמַי בְּכִל־הַיּוֹמָת כְּמַהֲרָבָי הַכְּלוֹמָי הַחֲמָס מִזְרָם\nעַל תְּבִרַת הַאֹדֶם, וְכִן בְּרַב הַזִּי הַדּוֹרָם דְּמִים מִזְרָם\nמִזְרָאִן וְצֹר לְמִגְוָתָם וְהַחְלוֹמָת הַמַּלְיָבְלָם כְּמִים עַל\nהַזּוּב וְלֹא כְּמַכְלִים כְּמַלְיָבְלָם הַזְּמַן כְּמִים\nוְכִן הַהוֹלָמָת הַמִּצְחִידִים וָאַשְּׁלַיְהוּ לָמָּהוּ", "הוֹלָמָת הַמִּצְחִידִים וָאַשְּׁלַיְהוּ לָמָּהוּ\nכָּמָּהוּ לְמִצְחִידִים וָאַשְּׁלַיְהוּ לָמָּהוּ\nבְּכָל־תּוֹרָה כְּל הַפְּלָתִים\nהַתִּגְעִוּת וְכָה שְׁדֹבָת הֵלֶם\nפְּרֶק אֶל־פְּרֶק אֶל־פְּרֶק\nסְמַלְמָס\nדָּמָס\nוּהוֹלָמָת כְּמִים לָהֵת כְּוּ\nכְּמִי בְּלִיטְרִיק וְרָבָ", "Infusio n. ex Sertissima", "unione operationis ex h. et al. ex expellimus", "huc hucque ex operibus ex h. et al. ex expellimus", "huc hucque ex operibus ex h. et al. ex expellimus", "שְׁוִיִּשׁ עַל כָּל עַנְנַי מַצְד", "תַּנּוֹה כְּל יָפֶק", "פֶּק\nח", "הפעלות הטעמיות ממה שיתנער", "כִּן הַגָּנִי וְכָמָּה שִׁצְמַד כְּן הַשְּׁעַר\nוְהַטְּמֶר אַל", "א ב", "לִפְנֵי הַמִּצְחַק", "קְדֹר אַל\nלִפְנֵי הַמִּצְחַק", "קְדֹר אַל\nלִפְנֵי הַמִּצְחַק", "קְדֹר אַל\nלִפְנֵי הַמִּצְח

["ספר ב' אופ' א", "שיתראה כן המודס' והשחינים' ואכנם האותות הליקוי\nבזולת סוג דפעולות השבעיות הגה יתראו בכמו הכוהרים\nההנערם ליחץ בכמותם ואיכותם או בבניעתם והתגער\nיהיה כן הזרם וה blind * וכמה שיתראה על הראש מן\nהשחינים והצמאים וה��רים ומשהמה כן השער\nכי השער יצרה כמות חמותי החומז וקול מופת כן השער בס\nבנוהירות צמיחתו ואורה ושרה מה שכבר כנינו בעניין\nונזיר דרך ההוראה כהנערו: הכותרים כהמהלכים ה\nהנוכרים ואלו הכותרים אם ירבו על היותו הנזרן\nיורו על הסבה אַר יובה בה באבר המוחרי * כן שיער\nוהשהו איגו הלוש * ואכנם אם יכנער ההנעריות או\nימעו וימצץ עס זה אם כובד ואם עקצה אם סלוד או\nמתיזה וואס כביד ראש וערצול אין מורה על סתירה חזון\nוחלשה כן הכה הדוזה ופלוי ווקובל נופת על מינה כי\nהס דלה העוקת השוררת מעוטת הכבוד והברכית מראה\nהנשים והתין כה ששהייה אדוכית ו, והדפיקה הכובית\nהאכדית לראה הפנים והעינים והנופת העורקים כורה\nשהי דממיי * והעזמת והברחה המשנה הכרה אל הע\nהפרצות והיא כביאה השינה והתינוכה כורה שהיא ל\nליהז ללבנה * ואס ידידן הברנה באותו, ותסף\nהבחשבה והיה הריש יתור קל הכובד ולא תהייה השינה\nבאותה הכנתה ולא היו שאר האותות מורה על שהיא\nשחוריי * ואס יהדה דבר זה עס צולבל אין וסבוב ראש\nוהattef מורה על ששהייה מלויה הדר ותנערנות ואיד או\nשיש רה חום פזובל בה * ואס היה העצר הכותרים עס\nקלוות ראש מורה על הויש המוחלט וששה הזה אס הו\nהורד נו מיוםך בכמות ההנעריות להירק והכנע ככנה\nואכנם פה שהיא מאכיתה הגה כפו הנשה אל הכרכופות\nווקיקות כפרירות ובלייטת העורקים ו Thompson עקצה מורה\nשהיא אדוכית * והנוטה לאודו ולשתיקות עס אודם ת\nהנשים והתין ובליטת העורקים מורה שהיא דממיי\nוהכליזו והבתיקות עם העוד שאר האותו והכריו ונק\nהמסש או חתם הבמשו כורה על לבנה שעלמה בה חוץ\nוהתפלה חקר העכ המשוש מורה על לבנה פנה *\nההראות מאכיה הכנתה ברקה בברחה ועטמים ומשושו\nועצמו * ואס כן ההיה הגה עפש ורייה וודתו כורה עלי\nהוזרף ההיה אליי יורה על הקיר ולא כהוראת\nהראשון על החום * ואכנם כה שהוא מלויה בדביים אשר\nיתרואז על עור הראש וכש שלמה אלין כן השחינים וצ\nהידרים כרוב על ליחות היו והתנערו ליחץ לא יורו על ע\nענין המוח בעת זאת הוראה כרורה האדים אלם אם כן\nיהיו בתי תוסת וואלה יודע כמות המרסות הכמות והקריות\nוהקשות מהם והרכסנות והשחינים הבתרחבים והנשים\nהוזלת זה ולא יקשה עליך קבלת ההוראה מהם על ענין ונק\nהראש גם כן * והשער גם כן כבר ידעת בספר הראשון ס\nסבת התזדשו וידעת הסבה בקיצותו ופשיטו ורקיקו\nועכיו ומעושו ורבויו ונהירו צמיחתו ואורה ועוד תדע", "כות סריינו והשתו בשעורים מיוחים ותדרכם אין\n理事ים ההוראה כן השער * ותגנו בניגן כהו על אונז\nהמסום לברחנו מישתון הדבור והאריך אונז", "בענין הלקות כן ה\nהאות ההנברות ו\nוהתנירות ו\nאכן כהן הסכום ה\nבענין הלקות כן ה\nהנבראות שגוי כנו\nוהנендות באותם כ\nוהה הדרוכה בכגון ו\nוהאנדות ומזמן י\nפבראות ושבני כנו\nבמה שדק כן הכאר\nבנוגים כלע לער מ\nעל כיוון שנאפשר\nליה ליה כהן יתבנה\nליה אן אן אן\nיהל ליה אונז תארו\nבצקה האהרה כן כ\nהיה כטח בלו ת\nהיה אס לן חן המ\nכלי ענין לער\nהיה בקלה כנ\nהקריהן זהב\nהניר ובריכת כ\nוננופר ובריכת כ\nרדי מוני הencia\nתעלת במנדה ו\nהערפל כהש ש\nהיה החנש ו\nוהנוגיות * ו\nשינוק ו\nתינער כ\nהנבראות כ\nברנה א\nהנזר ב\nשינוק ו\nההוראה כ\nברנ\nשינוק ו\nהנבראות כ\nברנ\nשינוק ו\nהנבראות

["מאמר א", "זיז שמות אוחז שאותה הטרטדה אין טמה\nשהיה תביד אך אנחית התחז בלו־גלו בלו\nהיותו ובלא אוטו * 'גזר זה לא ישאר הגדה החס\nישאר אוחז וירוב ווהגעריות * 'אם ינברו וילדהו יש\nמחז קר וליה * אך יששתו יוזרış בזומ העניסים העפוש\nוהחיים העדישים והמורות כי הילוח זוהא אונו טבע\nשימען נבר ויהו העפוש * וואנקם אם היה קורר המזון\nלא יזוה דרış הילוח בפעת אל בארך הימיםена אחר\nשרוב הטרטדה תתחדש בלה והיו אורות קורז מזחם\nהבה נעצאים וסא זהה כל למלות הגד עכזב או אז זהה\nהמרידות בז לארח משני דביס אס שיחלוה תעלף כן ה\nהקר ומסתי קורר הכה האמכל המשנה לבה", "וירטלה הטרטדה * וואס יתידש זה הקור בפעת", "אודרטבה ויהא אוטו בפעת ומדמה * 'ואס יתודש עס זה סתיכה", "בעברים ייכא שיעצ הגדות ועוד זהה תיד ושב\nושקדה וינא כמה שזוהה בפליה ויהיה בפעת וואנק\nהזוהו יוזר בנתה שנגוב הפליה בפעת אם יפ\nזיז ונאש בבת אחת ל�דזיו ויהיה בנסerות היבש הקור\nוהיה דוכה בכה שיפלף בו מנותה החום ואותה היכזב * אלז הם האותות הלהקות\nבמפרת ההפרלות ויהיו אופי תבירות הופלות\nכפי חלשה הגדות השבעי כל כך בנההה כה חולש\nהגדות השביעת נמשכת לארה הסת וואל כל הכ\nהגאות ומדכנות ליקוחים צייד והיכית אבל לפעמי\nוקה צייד * תבנית ויהו תועלת בנה תחאה בפרה הידועה\nבשם כבעי כמקר רישם ב弯ביה אבקון על שאה הנותן\nבשעב", "בקבלת ההודאה הווה ע\"פ * ד' פיר' מ' אוניבס\nהיא וגלוייה רארת שטעד שכנת קמנות ראש לא ביטר\nהא ונקט החזר בלו כן שכנת גדלו הא רוב החומר ר' ה\nחצר הערבי כלו מטפה הורע המתחלזק בחלקה הטב\nהפעת ראש * ועוד אם זהה מנקט החס עס חח link\nזועה מזאת שיאת הלקטן הרא שוע התנכת ביצירא\nאש יזוה על חלשה כח גם ני' ליא ינען מזער תכונה\nבנוזה ווהל כהזיו וערת הדדן למחה הניתניני והטעב\nלך גורו על־ברוי ויעזרה החברת הפנים ונקראת אל פראסא", "השכנת באס זה שואל נכל ד' ר\"ב ליבב כירד העכס בכן\nבדברים * וואכד גאלינוס הנה קסן הרא לא יכעכ כיל מ\nמחורות על רוע תבונות החזנו נודול הרא איננו כוכבו\nההודאה על טוב עכני המוח שלא בתחז בוטוב התכנית\nועבי תצוד וזרוח הזהה כי אלו נמשכת למודל השדה\nוהליעות נמשכים למודל חוט השדה ונקוח הנמשכים ל\nלהוקה מוח כירור החמר אם יתחבר בו חוקו כן הכה ה\nגנאייה הרא לע תכונה אותה * ותמה שמחוזק\nאISKH爲ה זה כל זהה דמיכו וחס לשאר וואברים * 'ואס\nיהתברו בלו חלזה שהכל כהם יתizקע עת הניתנכת הליש\nקיט השדה או על־יהו מה שמקס בור רעמה כנו * 'גלו כי כלו\nהנערים שיקדה להם נמחק הראש וגדלו מה שאינו בטבע\nאכל על רך החרי ויהיה סכה בור חומר יזדה על־יהו * וכן\nהירה ידעת עתה אותות קוט הרא וגדלו ונאותות טוב\nהטוח שלא יתפעל מאידי הידן וכה שנתארהו עשה יפועל\nבדקרוק ווכו ונאכף שכר\nבקבלת ההודאה על תכנית ה' הראש * אבנ赶 האותות מחבניתו\nהנה הודעך זה כש\"ע עצמות\nראש התכנית השבעי ל'ראש או זה הוא ווהתכנית החזע א' זה הוא ונהה רוע תכנית אס יפול בחלק המוח יו יותר מזוק כל ספ' בסגולות פוללות אותו הלהק כן ח' המוח כמו שאל גאלינוס כי המ的具体 הנקרא פלאט והם והטרוב כמונח תמוד ורובית כשתי קצוות כגונה אלא א' אם תהייה דסכה בלו חזוח כנ הכה היציר כלומר שה\nשהפילן בפעלו וטרה על חלוח הכה זה תכנית הצאר ו\nושער וחרוה\nפֶּרֶק יב\nההודאה הלהקות במכובד הרא וקלו וו וקלו וκαβιν * אבנ赶\nוהלדות הלהקות במכובד הרא וקלו וו וקלו וκαβιν * אבנ赶\nהמיכל פור על ליהו שהיו אך הלהיה האדוכית פועל\nכובד פות ושרדה יותר והשוריית פועלת כובד יותר\nכמה ויוויש יותר כ' * והדכתיית פועלת כובד יותר חק\nכשדי ונק וופק בשרי העין לנקת הכיבום חם\nואורם וגרפ וערכים יותר חק * והלדנית פועלת כובד\nיותר כן הכל וכבכ פותק וןמיכר כמחיר סתום הנקבים * וכן הרטב אס לאס\nהאותות הלהקות כן החזם ונקד ר' כה שיכשמה\nראש מהם בעצם ומשישמה זריזה כהן ויהו לא א' יעדים כך * אבנ赶 החם מוהע על חום וסא יתמד הנה\nהא חום מזג'ו אם יתחדש יזיק אז הוא כקרוי ון משטט\nהקר על הכוון ון משטט היבש הנקב על הקזק אס לאס\nיהיה קא שמחן כמחיר כמחיר מזועי וכאכבים המאכלים אשר ידמ\nזוהה חום כבפנים מזועי וכאכבים המאכלים אשר ידמ\nשיש בראש מקצת אנשים שמן אוכל ותנוקים הסילדים\nהנה חם מורים על ליהו חמה ורדוקים מורי על כורסא\nהמה ויתזק ואותיהם\nבשקודת הקהות ולחכרים הלהזרים מורים על ליהו\nכבדה קרה ובממתחים מורים על ליהו רוחותית והטעק\nבזקוק ההודאה היא * וכאבכ א' שיא הוא באלו יהודא\nבכלה למות זה יורה על כמו הכאב הנקרא כזבע ופֶּלֶח א\nהרא הנשנים * וכאבכ גם כמ מוהא מצדו כמו שהכאב\nאש בשתוף האצטום זהה על פנים מה ואותו שיהיה ב\nבשתוף הכבר זהה על תכונה אחרת כמו שאז物理 * 'גלו\nיורה על זה התמדתו כי הכאב אם יתמיד במוקדש הרא\nאכ", "קטן השדה או על־יהו מה שמקס בור רעמה כנו * 'גלו כי זה יקדה מוספת הראש כנודל מה שאינו ט־עי כלו ה\nהנערים שיקדה להם נמחק הראש וגדלו מה שאינו בטבע\nאכל על רך החרי ויהיה סכה בור חומר יזדה על־יהו * וכן\nהירה ידעת עתה אותות קוט הרא וגדלו ונאותות טוב\nהטוח שלא יתפעל מאידי הידן וכה שנתארהו עשה יפועל\nבדקרוק ווכו ונאכף שכר\nבקבלת ההודאה על תכנית ה' הראש * אבנ赶 האותות מחבניתו\nהנה הודעך זה כש\"ע עצמות\nראש התכנית השבעי ל'ראש או זה הוא ווהתכנית החזע א' זה הוא ונהה רוע תכנית אס יפול בחלק המוח יו יותר מזוק כל ספ' בסגולות פוללות אותו הלהק כן ח' ח' המוח כמו שאל גאלינוס כי המ的具体 הנקרא פלאט והם והטרוב כמונח תמוד ורובית כשתי קצוות כגונה אלא א' אם תהייה דסכה בלו חזוח כנ הכה היציר כלומר שה\nשהפילן בפעלו וטרה על חלוח הכה זה תכנית הצאר ו\nושער וחרוה", "פֶּרֶק א'", "בדקרוק ווכו ונאכף שכר", "בקבלת ההודאה על תכנית ה' הראש * אבנ赶 האותות מחבניתו", "הנה הודעך זה כש\"ע עצמות", "ראש התכנית השבעי ל'ראש או זה הוא ווהתכנית החזע א' זה הוא ונהה רוע תכנית אס יפול בחלק המוח יו יותר מזוק כל ספ' בסגולות פוללות אותו הלהק כן ח' ח' המוח כמו שאל גאלינוס כי המ的具体 הנקרא פלאט והם והטרוב כמונח תמוד ורובית כשתי קצוות כגונה אלא א' אם תהייה דסכה בלו חזוח כנ הכה היציר כלומר שה\nשהפילן בפעלו וטרה על חלוח הכה זה תכנית הצאר ו\nושער וחרוה", "פֶּרֶק יב", "בקבלת ההודאה כמונח הרא וקלו וו וקלו וκαβιν", "המיכל ביכוב הרא וקלו וו וקלו וκαβιν * אבנ赶", "והלדות הלהקות במכובד הרא וקלו וו וקלו וκαβιν * אבנ赶", "ההודאה הלהקות במכובד הרא וקלו וו וקלו וκαβιν * אבנ赶\nהמיכל פור על ליהו שהיו אך הלהיה האדוכית פועל\nכובד פות ושרדה יותר והשוריית פועלת כובד יותר\nכמה ויוויש יותר כ' * והדכתיית פועלת כובד יותר חק\nכשדי ונק וופק בשרי העין לנקת הכיבום חם\nואורם וגרפ וערכים יותר חק * והלדנית פועלת כובד\nיותר כן הכל וכבכ פותק וןמיכר כמחיר סתום הנקבים * וכן הרטב אס לאס\nהאותות הלהקות כן החזם ונקד ר' כה שיכשמה\nראש מהם בעצם ומשישמה זריזה כהן ויהו לא א' יעדים כך * אבנ赶 החם מוהע על חום וסא יתמד הנה\nהא חום מזג'ו אם יתחדש יזיק אז הוא כקרוי ון משטט\nהקר על הכוון ון משטט היבש הנקב על הקזק אס לאס\nיהיה קא שמחן כמחיר כמחיר מזועי וכאכבים המאכלים אשר ידמ\nזוהה חום כבפנים מזועי וכאכבים המאכלים אשר ידמ\nשיש בראש מקצת אנשים שמן אוכל ותנוקים הסילדים\nהנה חם מורים על ליהו חמה ורדוקים מורי על כורסא\nהמה ויתזק ואותיהם", "המה ויתזק ואותיהם\nבשקודת הקהות ולחכרים הלהזרים מורים על ליהו\nכבדה קרה ובממתחים מורים על ליהו רוחותית והטעק", "בזקוק ההודאה היא * וכאבכ א' שיא הוא באלו יהודא", "בכלה למות זה יורה על כמו הכאב הנקרא כזבע ופֶּלֶח א", "הרא הנשנים * וכאבכ גם כמ מוהא מצדו כמו שהכאב", "אש בשתוף האצטום זהה על פנים מה ואותו שיהיה ב", "בשתוף הכבר זהה על תכונה אחרת כמו שאז物理 * 'גלו", "יורה על זה התמדתו כי הכאב אם יתמיד במוקדש הרא", "אכ", "muni Capitis", "muni Capitis\nmuni Capitis", "muni Capitis", "muni Capitis", "פֶּרֶק\nל' פיר' מ' אוניבס", "ל' פיר' מ

["סדנאות אַ", "Signatures", "וכאוחרו גם כן מורה לפני פינשין\nבקבלת ההואו הליקות\nמעניינים הם כענף\nלמות כמו וערז והלשין ו", "והפנים ומענדי הלהא ושני השקית והשנים והפרקד\nוהעצבים \"אכן קבלת ההוראה כן העין כבלлим הנה\nבענין עורקיה ומענין כבדה וקלויה ומענין כראה של\nבכרכמותה ודעיבת זעפירותה או אדכמותה וענין ב\nמשושה וכלי זה הוא קרוב הוראה למה שיחי במוח עצמו\nוגו יקבלו כופת כבה שיול מבנה כן הדע\nוהלפיץ\nוהי שיקרה לו כן העצימה וההבטה בפתחת העין\nסוקר דנקרא שאוניות דענין העפיץ שקיעה ובליכה\nנודל וקיטן ואניש ווכאבים ; ונ könב העין הנה יורה על\nזונש המה והורת הפליץ והדנע אם לא יהיה לעלה ב\nבעין עצמה כולה על לחיות בוקדש המה וגויל עורק מל\nהער כורה על ה備ום המה בעם ווהלת דעכ בכיי סה\nרטרת מורה על חלישים חדים ועל העבר המה ומורת תוי\nכלל כך אם יזרה מעין אחת וואש ויחיל לבנות האיש\nוהליץ בברישן וטעינות וחרי תקינק אז הוא קרוב אל\nהכות\nהערין שנשיאת פתוחה לא תעפץ כבד שיה\nבעבי הפרץ וטעינות בליטגיאה ואוהה שהוא\nעצמה ותבכלת בפתיחת בעו שיה בברוב בליטגיאה ווּ\nנס כנ פרשין וטעינות בעת הכחת המורה על געב נדוני, ב\nריבב העפיץ מורה על חום והבער ששתות, השאירת\nלערל בקולקhaus הוא בעב השרסם וברסאס וברצמה על\nזרוב הככל ודרenkגינא, גם יקבלו כופת ליה\nמ וטעינה על מחשבות ובהו כמסרבות העס היגוי וופ\nוהשדק והכליטה פורה על המורשות או כלוי כלי המהו\nוהשקיעה מורה על תחת רבה כעצם רמות כמו\nבענור ותמהו ליב הנקרא קטן והושק ונה מחלפת\nהכונותם בעו כשן שנבדיל זה בקולקוז, וכן לטעמים\nמורה על חברה כמוה וסחת בו, ואסם הליקות מל\nמענין הלשין ככי הלשין פועמים פורה כבראה ש\nשלה על ענין המה כמו שמחורה הבראה הילאף שלה ע\nלפירשין וככדי שיוודה בתנברתת האדומת עלינו או ירק\nהערקים אשר תחינו על הנכפה בעו כהיד\nקבלת הוראות כבראה הלשון כהוראה כבראה העין כי\nהחוק היהוד כמות ואסנים כראה הלשון הנה לפיכים\nנורה על ענין האצטומא, אם יdenע שיש כמוה פגע לא\nזדק קבלת הוראות בו, ואסנים הליקות מענין הפנים\nאסנים כמראידים ואהיה דעת הוראות המראים על המזג\nזם משנוג וזרונג כי שכנם ודאכמותם כמות על דג\nתוברות הדם, וזרונג עם הכרכמות כורה על תנברת\nהאדומת, וזרונג עם דעיכה וכהית מורה על תנברת\nהיווש השחוריו, ותעודרותות התפיזחה כורה על תנברת\nהמיכיות בדס הנוגר מהיר שיוו אל ענינט כקריים\nאינם שרצים, ואשר תדע שאן על כנף שתשה התא\nאלא בזד הנבר\nואסנים הליקות מענין המפברת כ\nכי אם תהייה עביו וחלק הוראה על החוזמכה המה ושבעדי\nואס תהיה קצרה ודקה כולה בהך", "לקבל ההוורים הפופוליסת ובה המכה כהו אינה להליכה\nשבה, ולא אם תיהי פנינה כהו היהה המכה להליכו\nשבה אבל המכה כהו דובל ותכה הדוחה אשר כבנוי\nלדבר כמני תובא אשר ניכרים, נוער כן וכמה הוהיה\nבעדדי הצורכי כי צדדי הצורר מקבליט למה שיזדה המה\nבבש הגדתי אשר בו, וSon ענין האותות הליקות\nמענין הלהא ושני השקית והשנים, ושהסס כן,\nוהאנץ\nהליקות מענין האברים הצהIALים הפנירים הנה ה\nמדר משפי השטף כי בין הדויו שישתה הגדה והטט\nכדי שום אס יתמידו הפנעים עליהם יכיאו אל המה הימן\nהחולי אשר בו.\nהלפעות יתולדך איר בכם זהה\nהמוה הנה מן הצהIALים אם חזק ווע: מיהו בנותוילום אשר\nנבראים שרשי מודר על חזק המוה וומרה: חיכן זה\nההך זה\nפֶּרֶק יד\nMeibam\nכשחף\nאַרְבָּעָה\nאַרְבָּעָה\nאַרְבָּעָה\na\nאַרְבָּעָה\nאַרְבָּעָה\na\na\na\na\na\na\na\na\na\na\na\na\n

["מאמר א", "הנפלות כמו בעלי הזרה וכיוואס בהס וקבלו הייק בטעLEY\nהרייה החופים וכבעוש עשיית השינה עם קלהות והראות ע\nעדיק העין וכагום וכירות ההתפכותם בעצה והסכמה כ\nבעין הנערים ויורה עליו המושד ואודם איראה בפנים\nובשל החותרים הנשכפים והורקים והשתוות בעשר ב\nהבייש ליווחים, ואכנים אותן המזון הקיר הנה תוספת ת\nהתנירות החותרים להוץ כפי מה שרכנו כן התנאי", "ופשטר השער ומדוע שחרותו וטירות השיבה ומדודו\nהפעלים כן הפעעים ורוב הנזלים והקותות היבכם הוא ס\nקיטא בפוחתה שבפבות והתרת המתקנס מאחור תנועת\nהשינה והיה צורתו כמו צורת המתקנס כוקנים ורוב\nהעפלים והקיים על העצה והסכמה בעין בקנים ת\nואכנים אותן הכזון היבש הנה קיין מעברי החותרים ח\nזוכות החושים והוקה התועה והוקה השער וכירות צ\nצמיחו לתללה השער, ואכנים אותן המזון הגרוב הוא\nהקדחת ותלתלה השער ואחר העצמות ועירות החושים\nרוב פשטיות השער ואחר העצמות ועירות החושים
המותרים והנגלים והשקעת השינה, ואכנים ozotot המזון\nהמסה היבש הוא העדר המותרים חבות החושים יחוקה ת\nהתועה ומקיעות השינה וכאירו צמיחות וטעར בהתהלת\nהזוקו ושרותו וכיצתו ופהירות הקדית מאד חום רם\nהמשוש בראש ונגון עם אדם בכרור וכעץ והירוק\nהמסכה וכארו בה וחוקה הכבנה והזכירון וכירות הפע\nפנויות הנפויות ואכנים אותן המזון והדלה הנה\nאם היה המזון הנפויות, ואכנים אתות המזון והדלה הנה\nישף והעורקים במבארים והמשוח חס וך", "והמותרים ירור בנויסלים והשער יותר פשט נוטה לעריבה הנקר\n borללי מהיר לקרחת וייוו הכומ וחרטמה כהרים\n אליו, ואכנים אם ייהיה רחוק כינו היה בעל מדוים כמקל\n ההזוקים מן החום והור ונהיו כהיו ועיניו חלושיים בעצמות מוד\n וייוו חושי בעליו כבדים ועיניו חלושים והיו יוכלו לס\n למסול בלו שינה ויראו הכלומות המבורגלים, ואכנס\n אותות המזון הקיר היבש הוא שיא הנה ראש קי המושך מש\n משתנה המנאה נתרה העורקים בו ובעינים מאחור צמיח\n השער הצהוב מאד הנקרא רוג דק מאחור הקדחת וכל ש\n שכן אם לא ייהיה יוכשו יותר נוגר מקורו וייהו מקבל חז\n הזרק במקדש על התנאים הנקרים ייהיו החושים זכים ב\n בבחירות וכשיבא בשנים יולש במירה ויתש חז יתירה\n הנביעה וייהו בריאותו כתנגעשת ופעם היה קל ראש פ\n חתוח המהלכים ופעם היה בהפך, ואכנים המזון הקיר\n והלה הנה היה בעליוור השינה ונשקע בה רע החושם\n עצר נרפה רב הרקת הסתורים מן הראש ויורה עלינו אח\n הגדות ומחירות נפילת הנזלים, ואכנים אותן הכורסות\n וזולתם עוד נזריכם בפרוק פרקים", "באותות הלווי הראשון", "הלווי חולי * חסדי", "זהוess א\nen\nen\nen\nen\nen\nen\nen\nen\nen\n

["ספר ג'אינן א", "הראש וראוי שישכרן ויזכרו אלו ואותות ואין צריך שנה\nטנישוב להוכרים בכל שער כן השערים אשרSecond them\nכחלی צדדי וראש ואננו אם נזור כה שער מה\nאמנם נזור להוכרים הלויות זה עזר עליו ויו ויתer איכת זה\nוהזדה אל אלו כללים בשארים אחרים כבר קצרנו בהם\nבמה שהודנו בשער האחר הוא וןך ראוי שסמים בע\nבעצרך עלינו להזור לעין אל העקים הכלליים כשער\nפרטים בראש האלדins אלא כמה שככר לא נכרk בם\nכלליים והוזיב יחרוד זכרנו בפרטים", "אותות רוע המוגה חס בם\nבליהה... ייהי עליו\nהתלהבות עם הערז ווכד", "ותעורה דצער בתגועות ובלבול בדורך ועש וכהירות ב\nבכעם ואודם העינים ויקבל תועלת בקררים והזיז", "בכוממיס\nאותות רוע המוגה הקדלי ל\nליה... קור כוח עשר עזר\nכודד עוצלה וטנת ולובן כ\nמהאה הפנים והעין והסון בע\nקכלת תועלת בכהומנים והזיז בקררים", "הראות ותוער המוגה הקד\nליביה... קול ותקרת\nההקות ונגכ הבחרים ות", "אותו רוע המוגה היה ב\nליחזק עוצלה וטנת עס\nמעוט כובד ומעוט הזרת", "נתבנורת התתה...\nפרק כב\nאותות המוגה המרבים א\nאש יוזו ליהזיה 'הזגת\nשכן מוגי האותות מהזרים ו", "מה שיוו או השואת ופלגת שבה וגבירות שינה\nפרק כב\nאש יוזו ליהזיה 'הזגת\nשכן מוגי האותות מהזרים ו", "יוקול מופת על תברת החום עס יובש בתהורה וערוב\nשכל ועל תברת הקד עמו בענין דומה ליהולי הירדו ב\nבקפיאה ולפעמים יובל אליו ויקול כופת על תברת ה\nהליחות עס החום בתברת שינה אינן חזק התרדמת ועל\nתבורת הקור עס היחות בשינה התרדמית ותצרף אל מ\nמה שהורדונו שאר האותות המורבים כאותות הפרני\nהאותות תברת הלויות אך אכום האדobeית הנה כמו כוב\nאין כופלת ו.קלה והתלהות ושרפה חזקה ויינב בנהרים\nצמסה ותוערה וכרכמות מראות העין והפנים ו.ומכדי\nכורה עליה תופפת כובד ולפעמים יתחבר בו דפייקה ויה\nוהזה עכד נפח הכנים והעין ועצלה ונתון ור\nלובן כראה הפנים והעין ומעוט כרכומתם עס כובד מ\nמחוז אן הכובד עס הליכה הלבנית יותר ועם עצלה דף\nרפיין תגעה ותדמלה וכחלה וערפיות יכורה הפנים ו\nהעין 'ואכון בשותרויות ייהה הכובד פחתות ותיהה הת\nהתעורה יחרור וערובר שכל ומחשבת נפסדת וכהות מרא\nפנים והין", "אמנם אותות המורסות החמות הנה קדות דבקה ונובד", "דפקה וכברי מיט לטרש ה'ין, 'לעכע"כ'לטער מש\nש"ע העינים וערובר של וריהה דפק חום, 'ואס תחיז\nבמוח צמינו ויהו דבקת נוטה לגללי, 'אם תהיין ברפיש\nיהיה הכבא יותר חס ויהיה הדרק יותר נוטה אל המשין\nוהאנז אותות החורסות הלéesה הה שבמה תחרת ור\nכבוד ובקד ג'לי ופה ונאכ\nואאנז אותות החורסות\nהשוריית היות תנועה ובלבול דעת וכבר כהשטי ו\nדפק 'וכע עזנו כה שרא שיכר הנה מהותו חלשה הזר\nוהזקן ואותות הליזה הגנברת עליו ואותות הלויים הניתן\nכי ושיהו בשטף מאיר בוגנו על כה הרדרנסנו כוה\nבשכל כאב הרא וירויין כי כה הנה בקול ההא\nוועתק בגב' אל שר העריס\nגזרה שטרק איזו ליהיה כח'ו וירוי האותות ש"ע ע"ה\nם ב Poolס ו"א בד"ן ה"ן א"ו וו"יהו ש"ת אנהג"נ תחל\nבבקה כן הסמאריזמה וערוקי הרא הנוסרים בשער ה\nההווה במו וערוקי הבנעה ו"אף וערוקי צ"י האוניס ואר\nשתל"ק כח"ק בד"ן ייהיה העניין לול\nוהד"א נובק נקיזה ואודג\nשגרר הלהיות החודים כ"ס ב"ק תחל"ה כי ב"קזוהא\nהרקה משותפת בתלויות ו"א ת"ה הלהיה דמ"ל סטנק\nהוקה י"ו י"ו ליהיה"ה ח"ב א"ו כ"ו א"ו י"ו ה"ה"ה"ה\nבשתנף הנוף כלו ריק"ה כל"ל. א"ר"ק"ה ו"ר"ל"כ\nונשה ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"ה\"

מאמר א

ואס תחייה הלהירות עלות מזד אוחן און כנף האג
כנף אוחן אומם ליכך הצר כלו את מזיודן מטרף גוף
כנף החוקקים ותתית נבקות ותתית הגדות הגדולה
וניק האבר בשל את עיה הגד האבר הצטז אויב כנורא
פינרא ואס עיה הטרטז או בכהי שיאודזנו. ובכ כנף אמר
וננהו הכן כפי הכהיג המוזחת אליין. אלו ענו קרים
כלליים בענין הלהירות. ואר יז ליה יתדש ב
בשבתי רועז מונ הרפואה בזגף ומנה שישתתפתי בזיהו
הבנגלתף ברגס כן הלהירות כפי פכרת בעלי הכהיג ש
שיכר מיום שיכלה אלין האבעג או האנקיזה כהיד נקצה
האר אס קומק שיכלה אלין עזג טוט ארכו
וננה דגש ויהו גוף כלו היהו שכבר הגיע לאש ליהו שופעת
הקדה פניקל ואס עדין לא יז הגיעה זהה בחלתיו הטענה
הקדה האחל. ואס תופת הגדה קומק שיתחיי להיע ב
כבו שופט כהה מישתובת ליהירות בקביל היציון
או האבה או זולז זה הקיד באשריקה. ואס תרצה למשוך
תורז מהו הקיד האגון ושרושה תסוק למחלו הקריסול
זת וקתי עורק הרגל. ואס עיה לשתוף אמר בקיד העור
השופט ליהירות מנקות ויהו תרדה. וואס תרצה למשוך ליז
הלהירות משעת. ואס תרצה למשוך ליז עלי הגדה האבר
השתוף קיד עונק האבר המתף

קקודם בעולה ותפול בפניך צד הראשון ואדר

זומא תפה ותפא דגש אשה בברז יתיה דם חתוני הער
לכדב בו חנה שיהו גוף בכמם מחריצוני קקרת הגד
כפכ שומ שנברזה בלהויים פשריש. או שיהו החולי כו
מסכ. כקריב לשליש ותריה רפוא וקלה. אזקרני
המצה אצלו ליכוץ מהקדה קידן ואחר דקחת הדם. קה
למשוך אוחן ליכוץ מהקדה קידן ואחר דקחת הדם. קה
אש עיה הגדא מתאר וואחר דקחת הדם. קה קהרקים
הלהירות ממכלא לונג וסוסיה הפירות. או יש אשר צדק
וועשה החודש. וואס תחייה הגדה קהש בכו שופט הרחל
בשלק קידן מארודא. ואכנס המחלשים אם תחייה ליהו
לנadianה או שחרותה הגד אמנות הסמים אשר עשו בשתוף
המ שפז בו דקרוק ותחת כמם כנורא דעל לב
שוח וארטנטיש ארקסיננס וקומומילא ומלוילוט ואניט
והלופי ואפרומיק. שארנו זומן מיזяחורים לשזרוית
ואשרינאה וארש וקימינס רודוא ואברטסומ. וכל כה
שיבתבנין בלהירות התכלה ובשומ מרכסמים החמי גם
כני השכל בלהות בלבניי השאירני כתחל לבה. שונזרבו
ואלו הסכים ראית שתעלת במדרגות כשיעור הלהירה שא
תחיורת הכמות חזקת האיכות. נשים הרפאות ה
חנאות חזקות עד כבודה הרעייה כמו פלישוי וואפרובן
וורזת זה האלמי אליין. או יש אפרוד מרתיחת הלהירות, זה ב
בדהוות רכה מאד שפנוד מכנון. שאם תתחכם תוקף
 ותחייב מתחיזה מכביעה ומומסא הנה אין רואי ש
שתחיל שעריק מבנה דבר. ואחר נתחי בישולג לשאר
והכון בישולג הלהירות השאות הפנות שתהיה הרפואה וה
והלביש ברפאות שווות החומם ויעשה השקט והקשיי
בשל הלהירות השאות הפנות שתהיה הרפואה והמבישה

ברפאות שנות החומש ויעשה הרשקה ווקשיה לבלשל ה
הליזה לאש. «ואס עיה כעשת הכמות או תחייה הלולות
האיכות נסfxק מאותן. שאן רוכ חבוכ בהם על דקלה
אש במדרגה הרה שונה». וואס עיה כמצעת תפעל
במפועדים. ואכנס אם תחיינה הלהירות שהנוריות לא ת
תסתף על אלה הרפאות ללהויג עלי הגנוב. וכש אס
תיהה השחורה בלתי עכבעית אבל היא שרופית גם יצרתי
לבשל הלהירה השנוריות אל רכוך והרטבה בלי ספק. «א
אחרי הכא בא ארוותם במשבלים המתחידים כך התנה אश
במדרגה והשנית והשלישית. «והיות כן שניהוד הרכב
הברשיבים עם חמים ועם מתיבים». ואכנס הלהירה התחכה
בה וешולה ככה שיתבר בה שני כחותה. ופופה עס זה
והיתך ולוין המהידים. אשר יש בהם מוקר
הרחיעה ככני השוער והלב עשרים הלהו וירדיק הלהבמי
שיהיה בו הנשלת הנבוח עס כ Abel הראשון. וןן המחלשים
אש בברנארה עיה שיעשה בכמות. אשר כבכ ברשכו בהם
על החרפי וואירול וסחישת מטה הרוזה וירק
הקריות כלוםהנכתבים בלוחותיהם כן הסמים הנפרדים
בערבים בדבר חן חומם כדי שיטעך וועריך כהותיהם
ואס עיה כה זה ועומק תוסק. מינול ויאטירה. וואס
תיהיה בבעל העלה תועדה ותרצה שלא יעיל תשים כו
קלאת פאפור ו. אוכר אן כי הדובץ משטף דכל הלהויג
כי קורדו אospher ישישבר בפההותה שבכבים. אחר יש.
שקיעת ברפאות וחרבו. אם עשה בלהירות הקד
ואכנס בישבון הלהירות הכמות הנה אין רו. כו ווהשנים
ההומים כלום הנברכים ברקון הלהירותים מכילי הרי הפרחי
והצמים נכנסים כישבושה הקד者. «ואס עיה הלהירה חזק
הקר אוברי הכמות או כבודה התכנה. או הסתמים החמ
הולוקא אוניבר הכמות בכבודה הכמה, ו. אם עיה הלהירה חזק
זונקב ונקרס וdTושג ונקוטורן לברניר ונקוטור
או כן שיקושל בו. וודוא ללה ופודנגרה או שבת ליה או
קבונלד ללה וכיצוע them כמה שנגבר ברקון ושם.
תלקטס. ואכנס שן בישלמה והגה בדקדוק מנה כהיר ולא
יקובל תזועלת ברשות ובפרירות. תנועת רכ ההאות
כפי כזו ו. ואנינו נקביל הלהירה בהרחה. או במשיכה להפך
הially או בשנמה יתד. ומישוכה להפך הצד היא המשיכה
אל הידים והרגלים. וועזור עלין הפיטסם במלך. יש.
דיאלולס או כן קומינלד כפי החז. וכמה שיעשה כבה
שאגנו בו התנודה השוכנית הראשונה עד טלא יתנעוע עם
הנוף. ואכנס יניע האברים השפירים כולם לבדה. ויא
תנודה שיהיה האדם תצוה. אצלו עסן כנבל. או משכלישל
בברח יאצז עלין גופו. ולא יסוד כהניע הרגלים ווערבלם
וה אחר הגדה ותפיפת הקצנות וקשרדום בלמעל רמסה
כוה חומן. וכלי בשן בעת הגדה. ולפעמים יונקה הראשון
בתגודה נקלה כרפיפה ומעידה עד הסטרק. וועשיית
ההכרעת הנקרא טרגלישן. הוא מהרכבים המוחדים כמו
שיפעל באחרית נתרגם. ואכנס הענין הכלל לשת
הנהגנות יתוד הנת החקוקים ותפיטות והפיררים הגדועי
כפי הלהירה והכה כולם הם כגנאים ברקון. ואכנס

["ספר ג'ואומן א", "ואסכן המשלישים אשר יירוקו והראש בשתוף הגה נרגי גורא ונגרני קוקש וגרגא אשטיקוש ואלו הם יותר ג'אותים ל'exיירות השרופות אשר גובר עליהם הכרורות ובה עס זה עזוב אבל הם במשתותפים לפריטות ולביניות והזותר חזק מהן כהן משדית אלואין היקוח בני הגדבא ו' כל כך אותה שיאור זוקה ממגנה והיראה בתוכה ברקון או כשתת גורא וקיא בסכננתן עם זרע מרק' ואסנים בשרי מודר ופרוגש וופום שירא ב神קה הפירות ו' ושקה וואליש ושבל קשיא פישטולג'וכריצת בהם כה מהזוקות באשקמוניא וזרוחתה כפי ענין הגוף והיוות רק מקדמת והיותה כו וכפי השתנים והכה' והנה אלן וכיצת בנים נאותם ל'exiירות המדרידיות והרקוקות' אוכנס גורא ארכינישט גירא רופי וגרגא לונדוניאן ונדג גאלינוס'וה והגרגים חלקוחים באבן לאודז ואליבорים כה' מה שז שינכרותם הם מאזים ל'exiירות והשהויות ו'ך כל כה שיבא בו אשטיקוש ויותה להם גם חקיא ב神ק הסכננת וברע' צנן ובשר קולונינט' עס שאר הרפז' והמניעות הילירות הדקות כמה שדרנו ושאר הכורכב' הכוכבד' ברקון ובי יש להם מודרנו הרומז כה' שיא' כנירא חורכד ואופייתי וארג'יניק ורישטוד וכיצת בהם ואור הגרגים הגדולים אחר מיני נירא אחר שני מי ביני אלי כנברום החחור לשוהה והליבן ללביבה עם אצורה ושירה ו'בן לאודז ואר אסיני לשוהה בלי אזהרה וכלי שמיה' וראוי שיתזיל כן היזר חליש דודרינ' עד שיעד ענין הלה שהיא כבר פנסק' ואסנים ובש"ל משלים לנקות הראש הם כ'יני גרגי אלסינאריט אשר לנקה מהם גגרים גדולים כדי ש'פּול' ו'כעט הפעל הספיים בעכוב ולא יזיק לטעדו השנותן ו'ישיו עליו שלא יבטל התנועה ו'זריקה פּעלם ו'גנה הבה העקר והיסור בהם היא האלואן ו'נוג'י. ו'נודז יבזח בהם מטשטי לוזק האצטום וובאู่ בהם מיאדאנגלש ו'גא ריזה בהם האהדים ההמים אשר יולדו באצטום וויוק ובראש ו'כיצת כזה' ו'ופעטמים זהה עשית השקמוניא עס רפז' ו'אלואין העשוויות בסבוק נקוי האצטום ו'צמו או האצטום אס זהה חולי המתח בשתועה כזון ליהכזמה הבופול' ל'ליורן בעכובם ו'ויעוד הערוות הקמוקה כה' שללים הנקוי ו'ליכן ראוי שתזדק כה שיעזר אל הקני'ו. ו'אף נרצה לעוור בהדצתת הלהיוו הלבנ"י נעזור בכשר קולוקונשידא ס' זנוביל תוריד ו'אשטיקורש' ו'אף נרצה הועתת הילירות השחורות נעזור באליבורום מעט ו'אפריטי ו'פ'רליפיורי וכיצת בהם והם נגרים כרבים בנטההות מתת כתחלפות תמצאים ברקוח ו'ויעוד תועלתם ו'בחירתם שם ואסנים הנקקים המזוחדים בראש הגה זהו הערעורים ו'יהו היוו הבוורים נעשה בכל' 'ואם אין הילירות כדריות מז' מזוקקות לא יעשה בנקיים הערעור כפחד ניילתם אל חח החוזה, ובכף קנו יתרן חדרות כ'ן הרפואות הנקות החדרות כ'ה כבידקוקת לבעלי האדומיה לא'ט ו'כנתה ו'שוהת זוג לא יessה הרושם בערעור רושם כ' ו'ואם זהה הדבר מהו כועיל הגה הסכנגבין הדעוני עם כ'הגדבי או בלבד ו'נ", "והסכנבין השקייריש ו'הכנבי' הנקא ו'היקוי קוריק' ו'כ' פירונ弘 ו'שקה ו'ואליש ו'תור אנס עס עס' קוריק' ו'כ' פירונ弘 ו'שקה ו'ואליש ו'תור אנס עס עס' אשתקמוניא ו'היה עס עס' הנה הרגד' היהו ב'כומורים ו'אלואין או'ו נ'ו נ'ו נ'ו נ'ו נ'ו נ'ו נ'ו נ'

["פָּאָמָ אַ", "במס וראט וע יבב השעלן הרפרן ויצנ וושף ונאס אַן־אַסינ וערישם קולע ויציitech כה וָמָי שיכושל בנה הקובatz הגרים וְכָהָם היקְמַצְיַקְתָּה תַּקְדִּי\nשִׁכְלָה וְרָבְהָ וְכָן", "במזנים כהַנִּקְר כָּמ תַּמְרִי וְרֶיחַק־פְּרָמָת הַזֹּקִית\nהַקְרִיּוֹקָתָּכָּמ פָּאִיר אַפּוֹ וּלְתָה אֲשֶׁלָּה כָּעַת הַ\nהַצְּרַה הַזָּכ וְכָבַד וָזִמְכָּל הַהִיא מַשְׁבַּר כָּמָא\nהַמְרִיִּם הַחֲזִב וְצִדִּיקָת וְקָדָק הַהִיא כָּמָה שֶׁל אָקְל\nתִּקְוֹת בְּבַרְפָּת חַלְיַי הַרֹא אַלְאִם יִהְיֶה בִּשְׂפֹ לֵיהּ\nבַּצְּמֹת כְּמִי אַפּוֹ וּדְהוֹת הַיּוֹת בְּבִנִּים הַמָּקָא אַ", "אַרְמַלְאִיס עַנְיָכַב הַרֹא כְּמִי אַל־אַסְנִי אַגְנִי כְּמִי בְּרִבְעָיִם וְכִיָּאַת הַזֹּקִית", "הַמְדֹכִים הַחֹז כָּמ הַקְלִיקָה כְּמִי בַּבַּקְלִיקָה הַהִיא מִנִּי שְׁמַנְתָּה וּכַבַּב הַרֹא אַגְנִי כְּמִי בְּרִבְעָיִם וְכִיָּאַת הַזֹּקִית הַזֹּמַי הַזֹּמַי הַזֹּמַי הַזֹּמַי הַזֹּמַי הַזֹ

["ספר נ. אופן א'", "אזרישת כבז באביי וראש וכל\nתתלפרת ור פוק חבור או התחברם יחד. ושנו הכזב\nהש אדז מהשהה עשר הידועים, ואס ייהו ליה הוא לתי\nלערז באל או. אם ייהו עס ליהו יתנועע שתתנק ה\nה Know, פּוק החזבר ידוע. וכינו כפי סבירות ידועים\nישתכרות שת פבות הכבז אחד היה במוסי, ומורס\nשמה שידעת כיניהם כפרים ות. שה כל זה היה בעצם\nוהמ עצכו, וָהֵי בקרום המקף אותו. ולפעכים\nיהו בשני הקדומות הקפיפי בּו ולפעכים יהו בעורק\nזֶה וְהֵי בְקַשִׁים ה könמיס הורצז כַּהְגָּלָת בְּהוֹ שִׁ\nבִּנְיָם כְּהַפָּחִים ה Knowרים בנתה הנזר, וְהָהֵי הֵ.\nסבכה הכיזה לֹא זה מאל האבריס. יהו סכה קייכת\nבאבר ביצמת וָנָה כשתף זולתו. אם באבר כהובר\nכינו ובין אפרי הראש כהשתרנות העצמים בזוה אצטום\nוהרם ונקם הכנדי הרא הטרפשא. ואפרים אפרים או\nאפר שיחב כיניו ובן הצו החוז בשותרנות העורקים. מ\nפהורדים והערוקים השריונים בכו חלב ונקבד וטחיל\nאו אפר שכן אויל שכונה ארהית כמה המיאה.\nהכונת\nתחזין וכבודה אויל וגעים. אם אפר כשתף לאבר\nמִזְרָחָה וְהוֹמָת מִזְרָחָה אַרְחָה כָּשְׁתֵּה הַכָּלִּים\nואס לשתף הנוף כָּל שֶׁיָּהוּ בְקָדָשָׁת, וָהּוֹ שֶׁיָּהוּ בְשַׁת\nהַנִּפְלָה הַנָּה יִהְיֶה בְּהַקְּפִים וּתְפַי כְּלִקְפִים וּתְפַי הַכָּלִּים\nאָד הֹא באבר המשתף כָּל שֶׁיָּהוּ בְשַׁתְּתַפְתּוֹ. ה\nאַצְטּוֹם אַס יִהְיֶה שִׁכְתַת מִלַחַת הַשְּׁדָיִם אוֹ זולתם\nאַל הַקְּפִים כָּל שֶׁיָּהוּ עָל הַקְּפִים תּוֹסְפַת מִני הַקְּדָה\nומאב הראש כתחל כִּדְי אַרְח כי נמנו שבתה וּכְל מ\nבַּנָּגַד הַתִּחְלוֹת כָּל כַּב הראַ משתַּת הֵין שִׁתְמַד\nהַכָּב כָּל עֹד שִׂיעַמָד הֵין וּלֹא יָסֹור בסור הַטָּה כִּי יֹת\nיִתְמַד זֶה הַנּוֹדִל כָּל, וָכָמ בַּב הראַ בְּמַצְלָת דבר דהו\nכָּל הַשּׁוֹם וְלֹא יִשְׁמַנְתַק אִפְּתַק שְׁכַר הַבָּה\nוהי עמדת וְעַמְד הָוּא בְשבֵל וּלְעַמְּם יִהְיֶה מִקְרָה\nואֶר שִׁוֹדַח חֲוָלִי. וָאָשִׁיר חֲוָלִי אַרְח הַקְדָּוֹת הַחֲדָוֹת\nיִכַּר עַל עָלוֹת כָּחֶוִיִּת וְכָמָּה עַל לָכָה שִׁבָּה מִלַחְתָּה\nהַלִּיָּה בַשְּׁלִיחִים בְּרִעְתָה דַּם אוֹ זולָה. וְהִיא וְהוּלָת הָאַש\nיִכַּר בְּהֵם הַדְּרָה וְשַׁוֹק אוֹ שָׁטָה אוֹ רָפֹיו אוֹ הַרְשּׁ.\nכְּפִי עָצָה הַלִּיהָ וּפְי תַּנְעָה. וּכָב הראַ מ\nתַּחֲלַק מִצְוַק כִּי לְפַעְמִים בַּאֲחַב כְּלִה הֵא וּמָה\nשֶׁיָּהוּ מִזְה כָּוָרָנָש וְקָדוֹק נֶקְר הַפֹּא בַּעַ. שׁקְק\nומלע מִקְנָא וּלְעַמְּם יִהְיֶה בְמִצְרָמֶת הֵא וּלְעַמְּם\nיִהְיֶה בַּאֲחֹר שְׁבוֹ וּלְעַמְּם יִהְיֶה כְּפִים בְּשַׁלִּי כָּל וּכְה\nשֶׁיָּהוּ מִזְה מִורְגָּל וְשַׁוֹק יִקְרָא כֹּעָב וּגְעָב בְּדָוֹדוֹת אוֹל\nכָּוִב כָּבְלִי הֵין שִׁכְל הַרְשּׁ. וְנֶקְר בְּעַבְרִי בְּצִה\nוּכָר, וּכָב הראַ מִתְחַלָּק גם כָּל חֲזֹק וְחָלָה\nוּשְׁעָוִ, כִּי יִשְׁמַנְו שֶׁהוּק כָּמ אַד כָּל אַד שֶׁק קְרַך\nהַנְּרִי יְדֶק הַצְּמָה שְׁלִעֵלֶה כָּנוּ וּכָב שְׁלִיו הַנֶּקְרָ.\nבְּעַבְרִי דְּרוּ, וּשִׁ כָּנוּ שֶׁהוּק חֲלֹשׁ. כָּל שֶׁיָּהוּ בְרוּ\nבְּחַוִּי נֶרְגֶס הָוּא לְטַרְנִיא. וּשְׁמַלְּשׁוּ מְשֶׁיָּהוּ\nדַבְּשַׁוּק וּשְׁ כָּנוּ בלִתי דַּב, וּלְעַמְּם יִהְיֶה כָּל\nהַרְשּׁ. אַשְׁרָ סְבֹת הַלּוֹשָׁ יִקְרַת. לקצת בלתי קֶצֶק וְקִרַת\nלִמּוֹ שֶׁהּוּש כָּוָהוּ חֲזֹק. וּלְא יִקְרַת לִמּוֹ שֶׁיָּהוּ הַשּׁ מֹחַו\nלֹא יִקְרַת לִמּוֹ שֶׁיָּהוּ הַשּׁ מֹחַו.", "הלוש ובכל הנה כי שׁוּהוּ חזק הושע המזה יהו לָלָע\nכָּבַז הֵא כָּל סָב כָּמָה וָנָכִי יִשְׂרָאֵל הַלּוֹטְשׁוֹבּוּ.\nהנה הַחֹזֶה יִהְוּ שִׁתְרַק לְקָמָה וָכָל תָּלַשׁוֹ,\nוכדִּי זֹדַק כָּל־לִי שֶׁהּוּלָה נַשְׁכָּל לְהוֹדַע וְ, וְעָדְיָ מַצְדָּ\nלהזֹק הַשּׁוֹק כָּל סָב וָנָכִי כְּקִדְ, וּפְכָנָה שְׁלִי. אַפְּלִק\nהַרְשּׁ. הַשֶּׁאַך לְוָקְרִים, וּפְכָנָה שְׁלִי. אַפְּלִק\nכְּמִדִּים בַּצְּדוֹק הַרְשּׁ. כָּל־יִשְׂרָאֵל מַצְדָּ\nבְּצַדְּי הַרְשּׁ. כָּל־יִשְׂרָאֵל מַצְדָּ וְקָדָשׁ\nוּרְבִּיאוּ לְמִצְרַיִם אַרְבָּאִים.", "וְיִתְבּוֹא לְמִצְרַיִם אַרְבָּאִים", "כָּל שְׁתַבִּיא הַקְּוֵי וְעִתְי אַ שְׁדַי הַעֲצָבִים וְיִחְשׁ כְּלִי הָאָפֶּה וְהַקְּוֵי הַמַּטְשָׁנָי ו

פאמר ב

שהם וקר לא מצד שמה ליווים. אלא על הגד הניכר
השבו ה Chemistry אסם אסם אין שיהו סכתו ליהו חמה דמיי
או אరזומית או נורaint מודד תלויה תבשא בע defense
הירטס * ותא שיהו סבתי רוח או אין חא. אין חא שיהו חמסה
גנועה מחכמת גנופיית או שריית סכתו בנו פנישת אש או
שרת שמש או לקחת זומן חמסה או רפואה מחמת אן
בדררים הגלילי. או שיהו סכתו בנו פנישת אש או
שכנת אב שתחנתם ושתשתופי. וסנות המזמה הגדה
הכמביא חס הפך אלו טזיכרלים דף בכפבר *סכות הירטס
אם גנובים כחזר בתה ושרפה וקטב ברהרי והתחכושו
והמות או כמקאים טענאות או יכניי פאך או בלתי
פתא שיכנען הנזון כמעקב אל ההא * ותינגו אברין
הווה או בתפקם הנזון והתכת הלהזות השרשים. או
נגנובים כמקפנים בהכנתם או בנקיים או שכחם כה מנגנ
והשמון הווה כח ים אש או כעט הלהזות או בשנות ה
אר שיכבר נוג ורכשתו פירון. והתנועות הנפישות
והגופיות הפוגERING מנגנובים בחרה הגדה. כדי
השמאל והתרה והזלה דם ותנועת הגדה. והדרוקים יש
משה שאר הקדות בארבים בלוג אפר וראש יריכתף בהם
הראש במו הדרוקת הגלילי כנוף פלו * ויהרקי הפירטס
מאגר דואל אפר * ויש בנו רהוקות בארבי רגש כמו
הנולים והובאים האפרטורעיה וכניין הגדה והגנוי
בעשורים ושאיפות הוגנאות וכסות הידוש הסק המרו
הליחות אפיי * שיאנו הדרקה כה תצום ועזיבת

המאכל או הקטדו.

## פרקד

במעני כאב הראש הווה סכת
פרוק הבודו * פרוק הבודו קדוקה המוז * ולפעמים יקה א
עכצמות * לפעמים קדוקה במעוקד שיבקע * לפעמים יק
יהיה כהו שידעת מזנעות האדים
והוחות נסכת
טחלה אול סלטמה * לפעמים היהו מזלה מאכלית * ו
לפעמים היהה מהכאה או כנופיקה או חחף מוזן ואותו ש
שהווה כנובים וירא לא כוח ותורק וירא נוגע לאר
ותפיד לתחאיב * והפווה והכאה לעפעמים ייחו נוגו של
לופא לפעמים יניעז צע שיקטשקה המוז ותרקמ ומו
והזלה כarket צוריפי הודו כי לפעמים היהה הסבוק בקב
האש תולעת תולד בידוי ההא בתנועה * ומאכלת
ווששתה * והנה הדריקו רבים זה ואין ראוי להזוק כי
תולועים פעכיסרבות יולרן קכז מוקס ורגא
או
בעלוני הגנירים ואפשר שיחד אצל הקדום הגדילי

ולכלי זה בפּליא
ואל במעני כאב ההא הווה מ
המורשות * המורסא אש
כמ้ำ יתדש האב לפעמים

## פרקד

והיה בקריאת המוז לפעמים תיהיה חמה ותקרא סראס
והא פירשין * לפעמים תיהיה קהה ותקרא נתדס כילוב
הכאה והיא לשרינאה * לפעמים תיהיה מורכבת ויקרא
ענין ענינה התרדמה תערנויות * לפעמים תיהיה קהה ו
לפעמים תיהיה בauxצ המוז ועצמותיה והיה חמסה כ
ונקשת פלנובנית או ותרה * וואס קהה * וואגביה הכדיל זה

יובא בקבוק * ופעמים רבות ייהה שתור ומצא כן הרה
ובא באן או בלהינה מונלא אד הלהו * או ליהיה כמיכית
פֿרקה
כאיכות הוקרות כאב הראש
הלהזות * נאר כה הלהזות

ואם במקה * ותהה שיאר בעצם תשה המזמה בעצם א
תפרק החבור בעצם * ואסם * תשתה חמסה בעצם על שני
פנים אם בשכונה אם כקכיעות אם בשכונה כמו שיהדה
הליהה התמעכבת חמה או קהה ותחכס או תקד חכום או
קרור וכשתפרד הליהה ממה שתערבה בה יכלה ויטור הדר
לא לא ישאר זבר נחשב בו * ואסם אסנו אותו שהוא כקיעות א
אנסם הוא שתהיה הליהה ככר השקעה הרושם והאמistan
שאפלו תפרך כירקה או בהתכה ישאר האיכות שוקע
ואסם היות כמס לבקב הראק בעצם על דף פרוק חבו
בתנועתם לבקבת两个 וועריזם ואכופר * ורוב מה שעשה
שיכאיבו בהגעה הוא בעורם רוחות ורוב מה שעשה
זה ליחות קיות ימסenk חום יודזן במקה או מזונות בעלי
רוח מתערבים בשכלי חום * ואסם הנשכות האכאלות ח
הם הליחות הגדה * וכבא הראק הווה כה במקה הרא
אם יחודשו סתימה מורסיית * או בלתי מוסית
והסיבה יישך אחריה שנוי
מזון כמו שידעת ויכשן אחריה פרוק חבר * וה כי הליהו
אש יריעו הטבג בון אס על דרך נגיעה ונקי א על ד
דף ברירה וחלק המזון וה שואו יניעה בבעברים ט
טרביים וס יסתמייכן וו וא יכישע ויעמו והאמית
בהיכת הלהתיחה והמת זהה מהייבת פרוק חבר * והסתיים
תקה בעצם המוז ותתחדש בזరידים אשר בו גם תתחדש
בניגדי השדייני * ותתחדש בדרי קדרכיוו * הסתימה
תקה כהליחות אם בשכלי דבקום וסם בשכלי רביים
הדוק לא ימצא כי כמ בגדנה והעדי יכל כלבנה
ובשורה * והלובנה סמות בדבקות וכרוב ובעוני
והשהורה בעוני ורבוי * והאדמה כותמת בברוב וןן חום
ובא הרצג הבחורני כלומר הגנובני היהי טחן כאב ה
ריאש אשר סבתי תנועה טבכית על ידך הגדו * וכבא
הראש הווה בארית עכומ המאכל הוא מזין כאב הראש
אש סבתי תנועה שבעית על דרך הברור * ואסם הנת
הליהה המזקת באבר ראוי שנקרכו מהשרשים הכלליים א
אך שתדע שהם היוו אם קסומות ההגעה וההער * ואס
שיהיו מזוניות כלומר שנולדו מיה מזון המוליד כיפוס
רע בעצמות או באיכותו בהפסך שהוא בעצם המזון או ב
בסדרו או בשוררו או בעולו או בשאר אופנה הפסרינ
הנוכרים בשערין * וכזה חמין כאב הראש מאכילת השום
והבצוי והחרדי * וכבא הראק משתיית הידן וכבא הראק
כן לקחת הקרים * ותנועת הלהזות כאבים ראשה שיזכר
מהשרשים הכלליים והווה הוא מכללי הליחות הכמאיבות
ומכבא בתניזת * והכשף למעבר טבאי שגברא
יותר צר מהמה שראוי לו בעצמת או אושיבק לחדש מעבר
בעלי טבאי * והאדמים נס כן הם ככללי אלו וופרלו זה ב
באיכתם או בלצם הלהזות במקומות ויניעם * והירות
והאדמים יולרו בגוף ובמখ עצמו ונו ישאפו מחוץ או

Isaac acidum
aromatic

["ספר נ夹明 א", "לحوظ שתוף חזק וצדיי 'הבטן גם כן, **כсяר ות HEL**\nוהסכל המכדיל וברנויות הגד�ות כלם, **צדיי הנקד**\nוהראשון המשותף בכום **שה שיקו** ו**שיטר הנקד** הנקד\nקרת המהו ' ו**עפמים** רביות **יהיה** **כאב** ו**ראר** המשתף ב\nבעת העתק חלחה, **כמורד** האגרים **זומיכים**", "המשתפים אם תועוע **לעך**\n**מיג** המאגר **חלקים**، **אנס**", "Designs Academy\nFRAKSELA", "באב **ריא** ההווה **כוסר** ו**הוותה** **תון**", "כמו הכהא **או** נפיה **או** נגישת **דבמים** **כמים** **או** קרים **או**\n**קט** **ברדי** **בננ** **או** **ריזו** **צרכו** **או** **כבושמות** **או** **ננאש**\n**או** האצרה **וָרֹחֹוּ** **בָּעָם** **וָהָאָן** **וְהָהוָה** **לְעֵלָי** **מִצְעַת**\n**וָסַמְלַע** **מְשַׁוֹד** **וָרֹשׁוֹ** **פַעַל** **הוֹשִׁתַי** **בְּהַרֹאָבָו**\n**במ** **ש** **מ** **נ** **ב** **נ** **ב** **ש** **ע** **מ** **ש** **ע** **מ** **ע** **ש** **ע** **ע** **ע** **ע** **

["מאמר ב", "כמיכר ונקיאק אסקוטומא ווטריניק ואמנים הוהיו\nמסוכנים הצופים היהת אינותיו הרדש בזומן המזרים\nעפ"ה הערז המיכר ויטוכ ורגהרים * **הנה ירושה הגרים** מ\nפרוגר מזוזה ליהו **אמנים הגומים** יישר העולו עצמו ור\nאדמ ענין ולקז תומל עליה ונקירם **קרירם ובקר** ו. **אמנים קרים**\nהיה הערז בהרף **ולא הוהו בפניהם** דלות וירן ולא אומם\nהמאה **ולא הוהו הכאב** מופרג אעפ' **שיהו נישן** ו\nאמנים דובכ שתהנות הנה יוהו לעויה וקרת הירוקות ונקרים או\nהנויות את עתונה רבה או בשנלו או דאגה **והיה דרכו** ש\nטיהו נופק כשתנות דבר **אלו ואמנים הוהו** בישתתפי\nיחדש ויהובט ויחזק כפי שיחתודש באבר ה\nהשתקף כן **המכה** או שיבטש ותוחו ויהול **ואס** לא\nוהיה בשתקו **יהו** בשאר **עפולות** המזג **גע** כמחשף בעין\nוירכה ובובד **תימן** עליות אשר האברים נוכנים **ואס** לא\nהיה המהבוק בקרום הכוזן **עצמתו** וידיו **זוהו** עליו **וול**\nהמכה **אש** שיח **הנינים** **ואס** הוהו **הנינן** **כש** עור\nואס בנקאות **לא** יכז המהב **אל** הקינ **כש** עור\nלני **מצעירות** צער **ואסנסות** או **מער** תאו **ואו** בטוח\nארוע **ע"ל** **א** או **צטוע** ב**א** מודו **א** איר **מצעירות** האותה **ה**\nקדיש **ואס** **יהו** בסבת **פישת** המירדות **אל** ינוזק\nמקדש **נפ** ועדי **שינה** **בצום** **לפנינו** **כיה** **הא**\nהרא **בסה** במוח **ייחיו** האצט **כפי** אלי **הענינים**\n**ענין** **ע"ל** **ד"ה** **ע"כ** **ש"ה** **האצט** **ו"ב** **לא** **על ד"ה**\nהיה **האצט** **ש"ה** **האצט** **ו"ב** **לא** **על ד"ה**\n**היה** **ש"ה** **האצט** **ו"ב**

["סכר ג'וזן א", "לההיככל\nלא יישרו או יזומל לעיל שירצה שיסור כacen\nהנכב בישרו או יזומל זה הילודגש שהנכב יותר\nלקציתו ודידה שתוחף עכה ודע כי הכזונות החכוכ\nלא יזומל ללבכי הראשון אלא הנכב ההווה בשטף\nהאצט ויהיה הכון הוא כהין שיעבור פי האצט ויחידה\nפוננע שפיכת המדרות אלן ואס יתתחבר בקבא הראשון\nהנצר כשביל הנכב האנוש מקה מזון נטח בהנהיג\nכפי שהוא כי לפעמים יהיה המקרה ההוא סבה לתחפת\nהטרש אשר הגדה לו והמקה כמות תזעורה שאם תקלה\nבסבת כקב הראשון אם אחר זה תזוחק תיהיה היא כסות\nתוספת הנכב ויצטרך אז שתצוק עלינו ככדי שנכדעת\nושכן גנולור ושכן חלפי וכמו החרבים כמבושמים ב\nבככפנורא הורתו ולפעמים יעצר להדרים החוש מעש\nלישנו וכל כקב הראשון יתחבר בו נזלה לא תנה לקרד\nרנש ונהרטיבו בשכמים וכיצוע כום אבל גנה לנקני\nלקשור הקצנות והלחפם והנתחו ב Exchange וואס פאר\nשהישים על הראשון כה שיעבור Him אל פניכם הראשון הנה\nאין זצך כך כמו שידעת לחיולה צד מוקם הראשון למקום\nהשלב הבללי ועצל הקדוק כי הנה אנצרים יפול העברת\nבה שירצה לעבריה ואס��ר או מזוהר המוח הנה התיבה\nהבקפה בו ווורקשה כה יזומל כה שיצטף ל\nלהעבירו את המוח ו'אף יתתחזק בהו לא יזומל כה שיצטף\nלעך ותסוף על מקבל התועלת כחם ולא תספיכ עצר\nהמקור ותתתלת העצים ושרש החוש השדה החזק תסתק\nבלתו וnezבא הראשון הדפייל הנה יתתחבר עם המחה והקרדה\nבהמורסות וואו אותו שהוא כאלן דופק ו'ואס תיהיה\nהסמה חמה עשה המקרים אשר יש בחרות והרדמה\nעכשה ועשה תחלה כח כה קן המיצאה בנ 构בר הערף ו\nותשלפ העלווקה על הצדמים ו yapıירת הקצנות ו'ואס\nתיהה קהה חנה אל כה שיתד ותערע כמ ו'דמ כה יש\nבו חזוק ו'אוזה קור כמו שיעור בשכן ו'רד רודזא ו'פינשה\nבנישיתזק כמו הנכב ההיו בעגרים נפרץ עד שיגיע שיפר\nהשלבים אשר במוחם הנקראים דרוז הנה שבשו בה עירק\nשוזוקים היטב כעורבים בשכן ו'רד וחומן רטיה אחא\nשריחזק הראשון בכמים כלוחים ו'ואס תעשה העטשים כה\nהמתיבים החזקים תעשתם כהדרדה כפי האמיה בכלל ו'שמה\nדך פן תשה אל כרדימים ההוש כפי יוכיחק אך אינוני\nנזביר מהם דרביים כשער הנקטשים הנכב בהרדמת החן\nואדע כי הקא אינו כרפואת כקב ארא ו'הוא ווזק היזיק\nבע埠יו אלא כה יהיה בסת האצט ותשווה ו'ז וקב ח\nתועלת בקבא ו'נכב הראשון ההווה במארה הראשון אם לא\nיהיה עם קרחת והיה רפואתו בנקני גם כן בכשלים תחליה\nכפי שער החק ו'אחר הגדה ו'כי שיבאנהו כקב ארא כנ\nנעץ בראשו כנקום לנקום וושקיהו הקור אוולי או\nאפשר בלהי הקהא אז קרני המיצאה כן ימשיך התכלה\nהנכב כמותות אל הראשון", "פֶּרֶק אֶ", "רפואת כקב ארא\nהחם בלי ליחה כמו ה", "הרפיפה בשכון ווילו ובליהו אדוכית\nהכונה ברפואת הנכב הזה הקור וואו שהוא בחחלח\nהרא ' ו'אנסנים היותכן כזה בשתקף כקב הino מיכל\nהסטרת הקמפת הראשון הנב居住 ' ו'אך ראוי כמו שידעת\nשתaspakm במאור הראשון ' ו'אס לא יפיכס כן וד למד\nהערב ב'סידת הירקות הקדונ\nלפעמים ושבש שיהדה יותר מ'(זוער במשן) ורד בקירים בשלג, ו'ואת שעדת עגל ו'אולט ו'שון ורד בקירים בשלג, ו'ואת שעדת עגל ו'אולט ו'שון וד בקירים במשן ו'אולט ו'שון ורד בקירים ב

["מאמר ב", "אם יונר טש שמת Autoritz מיליה אדומיה אין הזיז\nנקריה במה שירך השבע ומיעד הלהיה במו שזנבריה\nבשעת באד הראש האדומית, וראוי שתתמוד לירך המטע\nבכמה הרקע שלנוק וטעם הפתרש או טר עדשים\nונד מש זזת ריכו ושיזי החוב בכיומו מקרדי מולי\nדקך נוטה לינוק ולא זה עוכי טוטה אל קבצות בכו\nמדד סטאנ נידון רומנים", "נידון עדשים בחומץ התכשיל הנקרע בערבי\nניטל לא אס תחשו לינוק השבע הלהיה ברפוא הלה\nהא צויד רב ברכות הטכע, וכבמכו העני זה עלייך\nלהות הקובatz הארי במנא ויטיבש ויככל מה ש\nששליש עס תכדך. וראוי שיוו המזונות Which ובי\nהכוסט וועט שעתור ולא ילא בו. אם אס תטע\nהיציקות והמריזות תעשה מה שיש בו קרד אין להל\nוקאכל שש בא זה הרedעה ואריו קבירות בכומי בירן\nסנטות הנקות והקבצות כהפריות והעלים והשרשים\nרaney שייח ברכות ומי שמה נריעה.\nאנסן פנואת", "הנה מלהזדה אדומיה אם ראית עס זה תנועה. פחתה\nלטגנה הפתרה שתנקה חס מטע ולא לתחי\nמהלוה לנקות בממה המרובלינש אם לא היה שמו\nקזת, אם היה אז בחלקן, או אין בנים גהירות וטעמי\nחקני שרושש ומי תופרו ומי חלבי. וס ינוק בחרקי\nויבוכספום שריד. ואיה הלהיות אדומיות או עתות\nהוועבנאות בתנאות ופרוע האטז, ולא וילטו נקב\nלא עיסדו ברפואות המשלשלות הפחלקיקות יצירך\nש טנקק בירא פינא עס אנקומא, וואו אין בפניך הירק\nבניטל מראגוניש בשא שיבר בקרד הלהיות, ו\nוהיתר חומם במה שיבר בקרד הלהיות. אם כן תחנף\nבנוגות והשקם, אם שריש אס היה החמה בפנידר\nפנואות הנזכרות בדרכם העקריים. וכלל מה שריכו בו\nהועתון החמה הישכ וחפיה חבירות המנוליו לוזן וחלנות\nלינוק וטוטישות המחליות כן באד הראש. הם עונת\nהצינר. וועיילו מיהודה, כי, יוקא עפראן, שביה\nשקלים טרואגלויש שני משקלים סישת וagr קליים\nואס כנכל אס משקאל אלום תיכני, בשקלים וטיראלה\nה וקליים, וידו הכיר היטב וויור ביטע וויור\nעולה ומחצאת שורס, אס כהם חומרים, זומן\nבשיק סיוור טריה על הגדעים וכבא הראש החם בקחיו\nדימן עשתה והשירות הערו אדומיות עיריו\nוירפאן", "שאתה החומץ ומי הידדים. *De maria de jessy*\nפרק ב\nרפואת כבא הראש ה\nהקר בכללי הלהיה או\nביהו לביונייה, או\nשחורות וויור מה הנגת תבאר המהוכממים כפועל עלינו\nכמ הגדנים והמחוממים ויחו תחונס. ומחיל מחומס\nוהידון וידר, וקז וידר, וס וויור למלס. ובלכן\nלכלי הסיד בערבי אם יתיו נגופות נקבים. אם לא תחשו\nמשה לתנועה הלהיות שתגלה ריש בשמוש ויעמדו בנצוציו\nוהימא ווחו, ויהו המיר. ובער האר מיהו שימעט\nמאנו ויהשלט�. ואר, בחוקי, וירוקה, ויהו", "החנగות והנופיות והנושישות והמחשבינית המנתח\nההין הגד ונסור עליהם הורעים הגדים. וויור ליכי\nשיש בו באכ הראשון מקור אחר הנקי. אם יצריך אויהם\nהמריזות והטענשים והשאיפות והדריות והיציקות\nהרציות החמוכות הנזכרות, וכמה שיעירל שתית היין\nהריחנו הרקיק החזק עס הורעים. לאר כמו ודע רפס הור\nשוומר וזרע פטשנג ואנשים וכמות וזרוצי ופטראסליק ונק\nשואו כמשפיטס. זהה בעת שיכטח טהגיע הלהיות", "באצש ווכנות לבלבול בעת שלא היה שם קרחת בערול\nשנאחר שתחזק. ותועילן רישית הגדיר ולכ הרטריות ה\nהמחכמות המאדומות. וכל כך אם יפול בהם הגדיר\nתפסיא, **והנה נס下一 וארף בחומץ רשה**, כן למרזר בשמן\nשקרים מרים מטרחה וכל זה אור הגלוח ואכילת השום גם\nכן פועילה כמכה החוז.\nאמנם רפואת", "היהיה הלהיה משתתף בכון. ואחר עשה כמעס המזון\nודקרוק ותשה הורעים המתבלים אותם שאין כיאיבי", "תועשה הכמבלים הנזכרים והנקיים הנדירים, והתחיל\nמהמועט. ואחר כן הרפואות האחרות הנזכרות בעריכ\nתועשה גם כן כה שישיק כאשר. וכל מה שיאר שיעשה\nברפואת הגד הלהח וועשתי מיני התריא והמרקיות פוע\nאחת בשכוע וועל.", "רפואת כבא הראש הגד\nעס ליהיה שחרותי הנה", "כפי מה שנאמר בשר הכלי בקביה. אם יצרך אוינו\nיהיה הגום גבר או נפסר. ונקנים ברפואות במדידותם\nאחר הכמבלים המכדילים, ואחר להליף המזון בירכים\nהנזכרים, וועשית מה שמוריד דדק. משבוח ולח ורקו,\nוהיה נשלים הרבורו ובמה שמועיל נמנו גרנים וירופי\nונזכיר גם כן שמה שוכן אריגינאיס בשער הקדש א\nככאול וכר כרכנהו.", "## תאר רטיות מועילות", "לכאב הראשון הגד אחר בלויה והראש חלה, וינוקא אבובליב\nשקלב בורק משקל וזרע טיקשא. משקל יוורא מברית ב\nמשקלים חריד במשקלים יודק וויור ב arms מגבנה ויר\nבו הראשון, וטרוריות השובות פלטר. בשקל שכר ינים\nזעראן משקל ושליש אבפודרי חדש משקל זכוניים\nמשקלים יהודר הכל אחר השחיקה בחומץ החזק וירמה\nבו אחר התאמדה, ועוד רשה מיא אבפודרי וטלו.\nברור, ועוד אבפודרי מירא אין נומא אריגיק קשטר\nזעראן ואנשים וסrkאנולא. וקשט ולבונה יעשה סהיר\nרשה ב arms רודא. וןן הרטריות השובות לכל המותמד\nמפלה. הראשון\nוה因为我 הנקר. כוכע הער שרישה באכן\nהמצר כיהוא חזק התועלת, ועוד פלטר ליכן וועפרן מה\nב. דהא אבפודרי דדה זכלי היונים המדבריים דרתם וחצי\nיולש בתוכן וירשה בו המצע, ועוד אלומין מירא.", "BANATAC", "HAN", "דנ\nדז\nדז\nדז\nדז\nדז\nדז

["ספר און א", "מיאר אבפרבי קשטור אציתמי פליטרי קשט פלפלירטה\nבין ישן * ועוד רפואה שובה הוא זד יוננים כי הוא חק\nמאד * ועוד פלפל ועותונות הזעפראן הנזכרים טא שני מ\n משקלים אבפורבי חצי משקל זדلا הימים משקל והעי יולש\nבחוכץ שעור הצריז * וארלו הרפואות מעם י實施 עם מה\nSocialist umanism * וערזות מזון בחליב או כיבון ביאה *\nלפঞaki י实施 מזוקקים בלתי טערבים ומדרגות זה\nתחחלות *", "הראש הקר * מזם עשוש השוני הגיכר לחיות הסמים ה\nהנפרדים * וכבים עשוש המומיא עם הקשטור וכץ ל\nקעתם כי אס יעוטש בשבעה עלים אויב ושבעה גרים\nתודל שהוק בשנין וארש ייהו מועיל * וכמה שנותה מ\nבך אשטייק עבבר יוקין * כמנו בנקדת ויעוטש בו בכל", "ע" ו, וטמה שיעוטש בו וללה וחבבים וינקה שן ל\nקולוקונטידא * או כך מולש יוכורם בו סטישת קסרא\nהחבור * וכמה שיצבו אנשים שהוא האת החת הנועלת מהו\nשיקל סהיטת עלי אל ונאה שהוא איבורה נסט בלי כלי מים\nויעוטש כמנו בנדרים שלט טפתה ביריקות נפש * ואר\nימשה אחר זה בשן וואולט אחר שעה\nבאמפיטובא * רב חדשנות * וכמה שישוכה הזה הענין ש", "שיקל ככרית השור הצהוב משקל שלה דרבים וכן\nהכומית משקל דרבים כך דרדה קספורה * חצי דרדים\nויעוטש בו * ועוד תפסה משקל וחפץ שור לילי משקל\nוהציד בiegסון משקל וחפץ", "יקובן הכל בסהיטת הסילן וועוטש בו ברניר\nדו * ועוד אכפודוי ושלישית ליצואו אנדי יולש ב\nבסהישת הסילן ווייפ באף * ועוד עטוש מועיל ב\nמרים יישש לשה משקלים בורק ווסומאק מא ארבעה מ\nמשקלים ישח תקן היטב וינגא באף בשופחת\nהעלול ראשו וישאףון בחוזק * ועוד קצז ד משקלים מיץ\nקשואו ההבור * משקלים מלארכוניאק ב משקלים\nוילש בשן של הני אוקשון קשואו החמור וירטנה, בו\nפנימה האף וישטף העלול ריחו בחוזק * אס ירד בעשתו", "דבר רב מראשוכים ירוחו האף במים חמים *\nahor vayek shevim yehu vahem kaf Yeshu vav kaf Yeshu ke\nyoseiv leim vahem vahem hamim vahem haazin vahem vahem\nsh�ב ו�ומראג ו�ומוג וומאס וומח וומש וומח וומח וומח\nvayitzeh vahem vahem vahem vahem vahem vahem vahem\nענינו כה שכבר ידעתו שם * ונהג יאותו עטושים והטפלו\nלאן *", "הנישן * מינן קשטיי החמור בבור מרים ונירי ישאף\nונופחתו באף * או שונכז וסחישת קשאי הזמור", "או שונכז וכעט תפסיא", "רפואת כאר הראש ה", "היבש אמנים היבש עם", "ליחה אדומית או ש", "שחיות הנה עכר הדבור כזב * אמנים נשאר הדבור\nבכאר הראש היבש כלי ליהיה * ותהלת רפואתו הנהלת\nהעלול במזנות החלהיזים טובי הכיטס וכל משקל רבי\nהמיזן כה חלון בזרה וכמיטר אפרוי החרננויות ה\nזפופטים וקוח ושהוג ומיני חשו חשמנים בражנים", "## פרקינ", "הטרשיבים * ואר תשה פכליל החם והקר * אilkח שוהו\nיורא איר וסמה שועיל בקן עשתית העטושה החלהיזים\nבשניכים הטרשיבים הפוטבים בכןש משקדים מתizers וסן\nדעת הולת זה ואס יצרך בדבר זה להלשות הכון ב\nבחוכס או קורד שמותת בו כהשניכים מה שושייו *\nלפঞaki פיל היגיוש חחר ככונר באצם המוח ויכט\nללאבים * ויראו או שתשה העטושים כהו\nכער היצן והענגים ושומן תרנגלת ו物理 ווראף והעד\nוהמיכת בק וצן ואר וסמה שועיל לטרוט דרשה בע\"ל\nהכדאת פאלינוגה דקה העשה מקכה חסיד וערורים\nהצוך וכסיכי לquant וסן משקים או הולעת או לינקל\nהקדוק ונקיק מנו ועושה כותר ומסתי פוטס שעהו\nבה שישף לעלה יש *", "## פרקד", "רפואת כאר השה ה", "הנורמי * אינג וואנט", "כאר הראש ה", "כמיסות הנה ניז当时的 כלאי בשער נפיד *", "## פרק טו", "רפואת כאר הש", "הווה כנסישת ו", "אכנס כאר הראש ה", "הווה כנסיה הנז רפואתו שבכל בה שיע\"ל מ\"י\nהנקי וועשתי המשקים * ואחר הכהתת ביציקות השה\nההווה הערבים וערישות הנה ביציקות השה", "ואחר הלהמ\nוכדידון\nאיבות זה ונקבעו * אם היהו כזב הראת חס וסיטור\nוייכדו וליי הטרות וואו איזו שעהו ותפלה ש\"ה\nאס ינודור הרכא או שיעשה כנסly הראת בשחליש\nהחמות תישן ח\"ה בiskדידים ש\"ש ב\"ה רפין מ\"נ\nקביינות * וארה זה אם יס废ק תחזרה הילוליה מ\"כ\nמעשת עד שפלה הסתיבה וכבר פידקן כ\"ל זה", "## פרק וו", "רפואת כאר הש", "והווה כנסות וואו", "נעצרים בראש טעמים", "ח\"ו * כנסות הווה כנסות כעבות ופרט חוויה כפרקי\nכלי מה שמע\"ל אדים ונגפוג כמ\"ה כנסיס ופישט\nוהלול בין ש\"ה ה\"ם או קר יעוטש היציקות וערישת ה\nודנברות והחרות והעטושים והנזכרים במחליש\nזיהו קסטר וסכן סכלית ו\"כ בהנחת בקיזה נפש\nיש תנועת נדונה בע\"ז ויהו * וואם היהו התלהת מואנט\nהעשת ברפואתו הנקיום הנזכרים ובחודש הנומה * אס\nיכא ב\"ו ש\"כ כר\"ל ותמרותה השן ח\"ש ו\"דניר מ\"קשת\nהכמ\"ן וכמה שהלך במשפט מבה ש\"כבר בש\"ל ללו\nהאצט\"ר * ותוח\"ל הראת איר הרגלה ב\"כ ח\"ו ולאוט\nואס ו\"ליי וסטרוטה ל\"ל ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ\nהמס ו\"כצ\"ר * ו\"ו\"ר ו\"ש\"ר ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ\nלארה הגדה כ\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ\nלהפך ה\"ד * ר\"מ אמנים הווה כ\"מ אד\"ם יהו הלהדמ ב\"מ\nצמ\"ר והעלול ל\"א י\"צצ ל\"א אצט\"ר נפ\"ק ו\"ק ו\"ק ו\"ק ו\"ק\nואסידר כפ\"ב המלו ו\"הירק ו\"פ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ\nכע\"ס א\"ו הירק * הרגלה ו\"פ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ ו\"כ"]

["פָּקָר בֶּ", "בחו קביצות מעט. הגדות הכפריקות ושם בחם די אם היהם כן האצטום וועדים מה שוחזק האצטום כצטבי חנוכן וכינצית בחם. ואם ליק מזון ומיהיל להלויות אדום ויבakov יקז אחה אחינריר שרי וקבורה יבשה עס סוכמי אם נחש חס יזיז כהומו לבר לא בכיווורא כבעלי היותו הטובים כמו ההיזק המניע כהרחת המסך והופראן ירפא על דרך שלב בקמפורה וגדיל. והניע כהקמור ירפא בסך וועפראן. ואם יזיז עס זה כנגנוב ויווש הנת הרפואה על דרך שלש לא יסידף כרפורה תריית חסן בקמפורה אבל אם איפשר שיושג בעטושים בשנים ה הטריבים מקוררים נוה יסיק. ואם לא היו עס הקמפורה במורשות בחם וכן בגדפ\n\nהיותו חס יזיז כהומו לבר לא בכיווורא כבעלי היותו טובים. ואם היהء באותם בעלי היותו הסדרים בנובה שתדרל שייוו בעלי היותו הנגדים לו לטרישיב כמו ריה נטלף ויוולש הכיוו שכן חפיה הך &c. כן ככל בעלי היותו הנגדים לבעלי היותו הסדרים וחומרים ויהו יסיק. הגדות הנבאשות רפואתו כבעלי היותו טובים. ובנוגה הגדות הנגדים במז' אס היהء באותם בעלי היותו הסדרים בגדפ &c. כן ככל בעלי היותו הנגדים לבעלי היותו הסדרים וחומרים ויהו יסיק. הגדות הנבאשות רפואתו כבעלי היותו טובים. ובנוגה הגדות הנגדים במז' אס היהء&P. אבל התחיל תחללה בגדיכה להפוך הציוו ותלינו הרזיקה חזקים. ואחר תעשה בגדיכה להפוך הציוו ותלינו הרזיקה חזקים. ואחר תעשה בגדיכה להפוך הציוו ותלינו הרזיקה חזקים. אבל התחיל תחללה בגדיכה להפוך הציוו ותלינו הרזיקה חזקים. ואחר תעשה", "## פָּקָר יִ", "בברפאות כ Pad הרגא המתחדש מזרוח שנכנסב בק'ק פליראש פחוץ אמס Pad הרגא כהרחת הנכנסה חוץ ע\"פ קיציאר ארו רוח קס\"מ, אחר ע\"פ קיציאר פלישא אס הוא חם הוא חם &c. וביאיתו דף האץ ויטף בהטן קיציאר פלישא אס כן כיר אס כן כיר אס כן כיר &c. &c. &c. &c. &c. &c. &c. &c. &c. &

סנף אַזְנָן אַ

שתית המוכםקרים * והשקלו מי רמוני המוצרים והריבאש
ביהוד וסחטי התרשה בקרשתה בקראתה שאפה והמץ האירוג
ביהודו עסיס הכנס וExperiment ותפוח * ולקחת אבק
הבנירה היבשה עם סוכרי בד כבד ויועיל לן ואחר
תישנהו ותשקה וואה השורף ברפואת *

ואס לא ישקו فيه תזוזר בזי כיוון
ובקר ושים כזנוו מה שיקר ויליה לידוקה כמו כל־לכן
בצלה * וועיקת הסת החמים עליו הוא רב ההתחה וילינו
השתר כל־פי יכלָּך * ואחר זה אם ישור האטנסות אם
היה שס ונשאר כאב הראש התחסן וידכ כשבנו כי
הוא מזיק לו אחד זה אם היה הlauf־צן אליו תחליה לחזק ה
הראש ומניעת האדים וכבר סר עתה וראוי שתשה עתה
שכּן קבוקתל בהיוו Exposure להתחה * וואס לא ישור כזה
אז תעשה בשכּן ליהי כי הוא מוב בתכלית ובכוסו * ואחר
זה כישתחל הין להקל יורד תצום ללבת כעט כעך תח
ותקריעו למיד ההכרעות הנקראים טרנטיליז ווזן אז
בדנכי הנקראים רצאי וכש־ והרנגלות ואפרוזי ית
התרגנלים ביזיקות הנקות.

המסבב אבל אחר שלד שעות
ואכל היות נכן
ששתמת העכּול בשינה או בנגוהה ארוכה עד שתקל אצ
איסובכו עכט כעט
ואחר

יעשה החכוננת המוכרי אם היה כהוכם
או הדשיי אם היה מורוב * ושים כנתחי להפּט פנּו
דרגנו ואחר ידָל הלוך לתל־יווג או יתועזע הנועה ב
בלתי ניגעת * וסכ כ־ראוי שירחק החוכין הפּשּט

והזרוי וואס אַפּל־תּוֹם כָּשִׁב־וֹכָן וְכָרַץ נֶכֶן וְאַרְח־רָא
ואס התהּוֹן כָּעָט עשה לו אָכַבִּי וְכָרַץ נֶכֶן וְאַרְח־רָא
ראוי באַר־יתר שני הדברים כה־שִׁדְרַה בְּהַשִּׁרִים
בתה־חֹזֶה בְּהַשִּׁרִים בְּשִׁדְרַה וְזָרַב כְּרַבִּי וְכָרַבִּי כָּנֹק
מגרגיו וְסוכָא וְעַד־שִׁדְרַה קלופים וּוֹרִים וְאַשְׁפּוּי בְּשִׁה
יהוכֵר וְסַכְּנַי וְיַשְׁקַו * וְיִשְׁתָּה כָּמֵי משקל שלשה

דרה עס קראט קפָּפֹר וואוקיא מעס כרכו
או ימי הריבאש וכִּמָּז האירות וְעַסִּי הגדות הנקָר טָפָא

## פרק ב

ברפואת כאב הראש המ
הממתד כהמשגלו * וה

בסבת כה שיורישו זה כה־יִכֹּשׁ וְרָגֹא תַּל־פָּרָת אַת ש
שיזרנו בשׂער כאב הראש היבש אך ית אל הגלחליה
בכה שיש בו חכום * וואס בסבת מSON בגוף שיארע עליו
תנועה משגליית שהיא כורבת כה־גופיית והנפשיית ות
נתעודד האדים הרעים ואז רואי שאותו שיקרה לו זה בא
באחריות המשגל בכה יש בו מלו שיתזיל תחליה בחרה
ואחר בשלשׁוֹם אם יזיבי זה כל אחד כשניהם או אחֶם
משנִים וואחר יחוזק הכוח בשננים הגדזים כשכֹּן ורד
ևשקן הוס וביישמות שיבושל בחר ורד וודס * ויזון בכה
שיבאך להתעכל ויטב כּוּמָו וּרוּחַי השמֶל וואס או אַ
אפשר בלתו לא ישניל בריקות נפש *

## פרק ב

ברפואת כאב הראשה הווה
המכאה או נפידה והבהנת

מי שיקלו himself כפּט וטעו־המוה

ראוי שתה־הנתח ותכלית עניין וכונך במו
שִׁב בָּכָב ראש כָּת־חַדְּשׁ בְּכִנְלוֹה אוֹבָנָה בָּשֶׁק־כֵּה
האבא כָּל־כְּלָךְ ותְהוּד הַיְהוָה כָּל־פִּי הָאָפֶק בְּמַצְדָּפּ
האבא כָּל־כְּלָךְ ותְהוּד הַיְהוָה כָּל־פִּי הָאָפֶק בְּמַצְדָּפּ
מוֹסָר ורֶפֶא הַחֲנוּרָה כָּל־תְּחִדְשׁ כָּל־שִׁבְרָה וְאִיא
אַצְרָ שִׁבְרָה וְרָעָה הוֹדֵקנוּ כִּי אַל־רֹא יִשְׁשׁוּ
בְּכִנְלוֹה אוֹת־כְּלָךְ וּדְעַל־כְּלָךְ וְיָדַע כָּל־כִּי אַס יִתְקַדִּק בְּלַלְיָה
הַפִּגְל הַזְּקִרָת וערובכּוֹ שַׁכְּל הַמֶּה תְּחִילָה לָהֹלוֹת בּוֹ
מוֹסָר * תְּחִית כָּל־שִׂרְא תַּפְתָּה בְּפָרֹה הִיא שַׁקְּן
הַמִּצְאַלְיָה אוֹ הָאָכְלָה לָהֹגַע הַמֹּסָר כָּל־שִׁבְלָה

ראוי שיעשה הגדוקים החדים
ואגלו בשר
קולוקונפיזדיא לאס כָּל־הקוד־ת וְאֶז עָשָׂה הגדוק
הקלים וואס יבָא הגדון דבר ראָא שִׁגְקַה בְּכִנְלוֹה כִּי
קונפוק אַס כָּל־היה בְּנִדּוֹת * וְאֶז כָּל־הוֹדֵה וְאֶז
לטמה כְּל־כְּרַת־לֹא תְּנַשׂ בְּכִנְלוֹה כִּי לַעַל פַּנָּה
יציִן לְהוֹדַל לְטַבֹּת כָּהַמֹסָר * וְאֶז הָאֹד תַּשְׁתִּין
שֵׁכָּל כָּל־כְּלָךְ כָּל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה * וְאֶז כָּל־היה
לשׁוֹת הגדוק בזבּוֹר עַל־שִׁכְל הַפָּרֹה * וְאֶז כָּל־היה
הַרְטָה הגדוקים במה שׁיקח־כִּי כְּל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה
חַלְפָּל וְשִׁכְל־כִּי שִׁפְתָּם כְּל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה * וְאֶז כָּל־היה
כְּלַפָּל וְכַל־שְׁטַל וָאַשְׁלַיִם וָעָדָם וָוָה אַשְׁלַיִם
בְּנִי רַבִּי וְלַפְּנִים יִסְכֹּם בְּשִׁכְל־לֹא * וְאֶז
כְּנֹצֶר הַכָּל־כְּלָךְ לְפִּי שִׁכְל הַפָּרֹה וְאֶז הַיְהוָה־כְּנֹצֶר
וֹחַד הַמֹּרֶכֶן וְהוֹיִם וְכַל־שְׁטַל וְכָל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה
הַמְּרַבְּן וְהוֹיִם וְכַל־שְׁטַל וְכָל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה
הַמָּסָט כְּלִי שִׁכְל הַקָּמֶק לָהֹלוֹת מֹסָר דֹּא אַפְּלֹה
כְּלִי שִׁכְל הַקָּמֶק בְּכִנְלוֹה וְכָל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה
קַלְפֹּת רָכֹן וּבְלַטְשָׁא וָעָדָם וּוֹרִים וָצְרָיָל עַל־יָהוָה
הַרְאָשִׁמְכֶם וְתַשְּׁת הַשְּׁכַל־כִּי * וְאֶז הַתַּעַמְּלָא
כָּל־פִּי עַם כָּל־הוּא דְּקַדְּק כָּל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה וְכָל־פִּי
וְכָל־שְׁטַל וְכָל־פִּי שִׁכְל הַפָּרֹה הִיא וְאֶז לְכֹל
לַשְּׁקֶת וְאַשְּׁטִיקְשׁוּ בְּשִׁכְל אוֹר־כְּלִי כְּלִי
בְּנִי וְיַעַבְרָה אַס כָּל־פִּי הַמֶּרֶכֶן וְאֶז הַיְהוָה־כְּלִי
וְאֶז תֶּצְרַיִם כָּל־פִּי הַמֶּרֶכֶן וְאֶז הַיְהוָה־כְּלִי
חֲכַל * וְאֶז תֶּצְרַיִם תָּרָה כְּשִׁתְיַת הַבְּנוֹת בּוֹל
אחר הַיָּהוָה הַלְּשִׁיל וְאֶז הַקְּלָה

ברפואת כאב הראש

הווה כהולשת הו

הראש * רמאתו

## פרק ב

להלֹהוּף רַוָּה מַמְאַשׁ בּוֹ וּלְחֹק בְּמַזְקִּים הראָש
הכְּלִתָה הַכָּל־כְּלָה אַשִׁי בְּדַמְקִיּוֹ וּבְקָצָה וְלֹא
הכָּל־כְּלָה וְעַסְמָת רָכָה הִיא בְּשֶׁמֶּל־לֹפֶט
לַכְּה הַגְּפַלָּת הַחֲלַשִׁית הַתָּקֶבֶת הַיְהוָה־תְּדַעְתָּה
הַקָּלָת בְּצַטּוֹם אוֹ בָלִי הַמּוֹת * וְרֹאָי שְׁנַקְּוַק בְּהַ
שִׂרְא בְּמִצְחָן וְשַׁגְּלוֹן כָּל־מִזְוָן שִׁתְקַר בְּהַ

["מאפר ב", "לעמה ולא ייצצו שתי המורותlasteineh תכון\nהרשה בחר *העתה היותו בז'אף באחר הכסף\nומ'ץין *ראוי שתקי עודותם בערב ישליטו ואכלים\nבבענו אל קול הגדים עם הילם שתחזק פִּיאטנטכתם\nואבקוק תירן לשתתיותה כין במוחלט או אלינוט יתנה\nבדברי שׁיהו זומן או ריקק ירחיק או ישרלו־זירן שנות\nו שיקחן לצלם *", "## פְּרֹקֶבֶת", "בנופא בְּכָל־הַרֶא", "הנהו מזוחק חוש", "ומח *רפאתה", "במס שיעיגל החוש מעזבנות שועבה כזון המוח\nבחמונות כלו דומיאל הקלה מאהילה והשעהה וכטר\nהכק אם זהי העכד חזק ונהוגנות הקלהות בזחת ות\nהלגלות וכטר ווגנים הלפמים ישהד דבר כהרכרטיס\nההוש במו משקלה פָּפִיר וכמו זוע חורת וגם ישהד רטח\nטרם", "## פְּרֹקֶבֶת", "ברפאתה ב'כ'ה'ר'ה", "שהוא ק-header בקרצות", "ומז'ל־הידים כמנו", "שיקח עת התהוקות החולי אובוקונה ואלו סודר ושמנו\nשישאר אח"ה הסת הוהיל אומצית החולה ואלו ישיקח\nבקרצות הוא בצעל החוזה לעד שמסוך בסכתאשר\nוהא מקורות ונהיה עליין גם חנUNG־ל־הנелиות פִּאֶס\nהא חוממות אל שתני החפורים * אך בהדמות לחתן\nוהפורים פִּיא־יהו על היותה עת, ולו־פִּיא־יהו על\nהיכמת ו告דוי שיתש撥 אל שאר האותות, ואכָּם כהַכֹּן\nברפאתה טשישו והראש ב同样 ענופקן שיעשה כמנו. ש\nשִׁן ורד או שמן ורד החורדי מטרוף בחוזה, ויהיה פָּו\nפריש בסן ומקור בז'ן ובחקו הקדות ויוורל כמנו\nהיצקה ככֹּשַל הערשויים ולו־פָּפִיר וויראש וידרים אם\nהוזה הארי יזיקו בחירות וואש יזיקו כשרۍ־סילא זה\nדבר אבל היקו ותשהה כה שיתך לאל בכו שמן שיתש\nזנו אמס וכלה הירדה וברנארה עס טהה הלה עס אר\nריאת שינוע עד שقتת מהכדומונים אמריו ישהד ייציק\nכי הקמוניא * ואה ת角טף בחכלה בשכ"ל חוקה הכאב\nאלו החדרמים החוש והמשנשים תשה עס מceeינה ואשר\nוהה יננע הסלקלות הלהיות אלי בסור וע שלי בה\nבהתלהה או ששתה שנותם כן * וס' יכענים הכוכר\nוישן ורד וס' יזיק קניר המיצאה בשਰיש ו. ואכָּם קש"י\nהקצוות ולו־פִּיא־יהו ותשעתה קשורת הקצוות אצרא ישתש\nבש"כ חכ"מ אחר, ש"ת־ת"ר ו. וס' לא ישִׁכּו עס כל־ה\nתלה ה'רֶא ו"רֶא בקמוניא גאליאש וויראש וטריבולי\nמר"י מולשים בע"ה והאר גל"ה ה'רֶא ולו־פִּיא־יהו\nיעשרו אל קניי חמצאה הלוּלָא * ולו־פִּיא־יהו בקרור\nהכָּא אַר־הק־דּוֹת וָאֹר־הַיָּהו ה"זֹה וְפָרֹת וּבְקָר\nה"כָּוֹת וְהִדְבָּתָה וְהוֹר"א ב"שִׁמְכָּל וְרָד עס שִׁן ק\nקומוניא וּשְׂוִצְק ע"ל ה"יְהוָה ה"רֶא וּרְגָלִים מ"י חס"ב בי"ו פַּע\nפַּעְמִים ב"ק ו"ערב ו"ר"ח ב"שִׁן ו"אֲוֹל ב"אַר\nבemann"י ב"קומיק"ו אַם ת"ת"ה ה"יְהוָה ב"באָו", "פְּרֹקֶבֶת\nבאκ' ה'ר'א' ב'כ'ה'ר'א' אַמְס\n'יִצְחָא ה'וֹלִיוּל אַסְטָנָת", "והתפכות נפש ורפוף השפה וסבב ה'ר'א ובגל"ל א'  \nאות נישיות תבער למעלה בליהו ויעור קבא בסכנבנ"ל  \nהמחומס וכקיאים הק"ר *.ואס יטצאלו ק"נקים ונפח  \nבצד"ל ובגל"ל נישית הליהה יעד מדה אז יער בשְׁלֹול  \nוכרכ"ב הטע"ב בחלק"ליס כמו משקלה פרונש  \nופ", "נופרונש שרויות בכ'לא אחר שיתכוו עד שיתפלו או\nבמשקה וויראש ומשקה תבר אַנדי ושריכשת משקל בלתי\nרב א'לא משק"ל ה' זוזם וכה שילך במשפט הזה * וואס\n'ימצא כוכד בשני צדדי הכליות והחת הצלעות האחור ל\nלצד האחור ובכּלְל נישית אותה הליהה לצד דף השטן\nאו ידפא כהגרה בסכנגב"כ ש"ש"ו ע"לו משקל ד"ר"ה מ\nמזרוע ענטשאים וירע קשואים בש"ה וואכל החכוש כי\nמונע האד"א ו"כניון ברכומיות ו"בישר ברעפ"ה ו"א\nע"יניו ו"דמ"ו"ו כ"ר ב"כומ"ו ו"ש"ג ו"נפ"ה באפ"ה ו"ל\"א\nירף הע"ד תעששה בחוזן ו"ש"ג ו"נפ"ה באפ"ה ו"ל\"א\nאפו בקצ"ב ת"ד"ר "השע"ו"ו"ו"ו"ו"ו"ו"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו\"ו

["ספר ג'אוף א", "שכן הדס או שמן ומדס בו שרף המפריש או שיעשה בע\nבעלי ספר וסוס his ווא האתל הוא תכריץ ושתמך פן\nהאבר תנה על התשנות הק้ำה חולי בעצמת או אם יהו\nסבת הבאכ טוקעת בראש ותדע הלהיה והאיכות ואה תפ\nתפאל כה שיעד 'ואם יהיה בשתוף השוק וירגיש בעלה\nאי דבר עולה משוק וארוי אם יהיה שם מלוי נראה\nשתקז הצפאן", "וינקז השוק בשריטה ויינוק נופו ב\nבאצטומשיקן. וואל לא יהוה שם מלוי נראה תקשורת הש\nהשוק עד האודבות ותחפז כפת רגלו במלא ושמן\nכיرو. וואם יועז המקום אשר יתחייל ככנו יכוה ויעשה\nעליו רפואה משתנת שישחץ ויפתח ואכנס רפואה המין\nההווה כבפת אדים עולים מאבי הגוף אל הראש אם יהוה\nהסבה אדים עולים", "הפרירות הקירים. וואם לא ימצאו לו איזישתה המים הקירים\nואפ' בריקות נפש והיוותר מועיל שבפירות הוא הכחישים\nוהכבוד הוא כמה שיקובל בו תועלת ומועילה מעלות\nהאדים. ו'ענין כל כה פשיה בשתוף הכביד.", "וינועל\nמה כסנולה ההנדה ורטות הכבד ברישתות. אשר יעצרו היל\nהליהיה. ואכנס רפואה חקי הווה בשתוף האצטום הנה\nבה שיהוה ממנו בסת חודשת האצטום וכל שכן חודשת\nפיה כה עשתק הלהיות וטיפשו כרם ביטחם.", "והא\nאכנס יתעורר ברוב בריקות נפש והגה יושם בפיו לגיגים\nחת חליס טכום במי בוטר ענבים ומיטיבנו וכיצואו בזוה\nאו בעסיסי הפירות הקדושים מחוקצים טובי הריח יעשו\nחסרו מלהם או קמח ששה חצמתה בכצום כמו רגרין הרכן. ו\nוכיברנא כי אם ירבה זה יחזק פי האצטום ותמאן לקבב\nזה. וואם ימצאלו אסנסות נקז עז שיפרל האדוקה", "והנופשת וירנע. וואם תהייה האצטום עם זה קהה עשה חד\nהדברים והאלו לתקודים בכשמים טובים בריחם המים או\nשתשה להם גלאב בכשמים נישובל ליכיכו כה שילק\nלו כזוה. וואה חיכמות והעקצה לא יאינו לו, יישודו לוי\nחייק הסתפק ליה ברגימה טבולה גלאב אס פשוש וואם ב", "בכשטיים כפי ווַצְעִין אַל־כָּל־עָמָר הַמִּלְחָמָה וְכָל־עָמָר הַמִּלְח

["מאמר ב", "איקה וכדי פעמי רבזות היהוד מוסר שהוריות או קשה ורוביה באומרת הקירס האהיר צהר מקדורת המוח או הפנוי, וכבר ודעת כי תסיה חמסה טורף או זלחה במשה שומק בקריזי ריגיש הراكט טובר עד העין כי קירס ההוא כולל תצacht החליל וטפיש חלף כמנו אל האיש, ואס היהוד בקריזי החיצן ויריש הراكט במשת זוי ומסה בעריו נגניז ויריש הراكט במשת זוי ומסה בעריו כהירור בקריזות וכבריזת ויריש בקריזה הגדולה, ותנאי הדפאות אופי ודם תיחדוש כהילויים קדמ שחליטו עצם המוח וקרומיו הפנ ופנומים עד שייחו בתנויות החוטאות מתחזות הגנוי המזון והאדוי והתגערו ההיצוני ונקבל המזור הגדוק וט מודפאים שלא ניקרא כراك הראש הנקרא נובע באלו התנאים אבל אמרו כזבע לכל כراك יבגליל הראש כלו מה מזון נקרת המוח או בתוכו שהיה סתת כראי האהא האצטוטה או ארי הראש או ליהות או כוסר פלנוניות בעקבות האהא בקרומיו ויהו עס כובד וופיקו או מוסר הראב שתהיה עם התלהכות וטעקית בלי כובד ראש או ליהות אדויות אם היהוד מומא ויהו סתאתות הלא ליהות הקירס וופיק כל אחד כפי ענין אלא שסם כזבע נאכת יאיר בזסכת הרופאים עס ההוא בנגאם והנוגים רפואת זה ידעת שהיה שם דם רב וסטטיות והראשוניות או כמות הנתחה ההוא כה חקיז ון עס שיקא ונקיצי ונטישא וust אס יעמדת האותות שליחות סם קדום הימן כבר ואס אס אס יעמדת האותות שליחות סם קדום הימן בכר אס על הלהמה וואו בקר עשתה ברה ריתן חס בקעיה ויהו עס כהירור בקריזות וופיק כל אחד כפי ענין אלא שסם כזבע נאכת יאיר בנגאם ונקזים רפואת זה ידעת שהיה שם דם רב וסטטיות והראשוניות או כמות הנתחה ההוא כה חקיז ון עס שיקא ונקיצי ונטישא וust אס יעמדת האותות שליחות סם קדום הימן בכר אס על הלהמה וואו בקר עשתה ברה ריתן חס בקעיה ויהו עס כהירור בקריזות וופיק כל אחד כפי ענין וואו וופיק וועדו עס הלא אליין שתחבר עס הונז ההתחב, ושהקדירה הרשות החכות והמרדימ ושביעד עשתה המהיר ווהישות החזקות ונקזים כל עוד שתחייל שיתמיד בהתחלה וידעת בושה ונקזים כהירור בקריזה הקירס הקורא כזבע כל אירן יתורף וועדו עס ארקה וועדו כהירור בקריזה הקירס הקורא כזבע כל אירן יתורף וועדו עס הלא אליין שתחבר עס הונז ההתחב, ושהקדירה הרשות החכות והמרדימ ושביעד עשתה המהיר ווהישות החזקות ונקזים כל עוד שתחייל שיתמיד בהתחלה וידעת בושה ונקזים כהירור בקריזה הקירס הקורא כזבע כל אירן יתורף וועדו עס הלא אליין שתחבר עס הונז ההתחב, ושהקדירה הרשות החכות והמרדיקות ונקזים כל עוד שתחייל שיתמיד בהתחלה וידעת בושה ונקזים כהירור בקריזה הקירס הקורא כזבע כל אירן יתורף וועדו עס הלא אליין שתחבר עס הונז ההתחב, ושהקדירה הרשות החכות והמרדיקות ונקזים כל כך בעתה התחזקות הراكט וחתבותם כן המצה בקב הנק", "כזבע היהוד כפימה שהוא כמכה הראש הישן, ואסנים החזון היהוד כמה שלא יעלה אדים כמה שידעת כמו נודד העדשים בשכן פרט ונקן בקר הירקות, ואין הזריקא אם יזון המconfigר שהם כמו זה ככסת מתופז אדוי, ואסנים ררטיות הנה רואו שתשה פעם אל כה שירדים מעט ותיה הכנונה היזרר נדולה בהתכה, וכאלן הדפאות אופי ודם תחנה הערפראן וגוון וזרה כזדק אל צדע כזוע ההכרה המערז לתרמה». וסם זעפראן ועפטע ועוגות אל כוכב כי אס ירימה הזה כל המצה היהוד כמעיל וטרוש אל ס ספר הרקוח ואל לוחות הרפואות הפ盲וטות", "פֶּרֶק לָ", "בפֶּלֶח הַרֹאשָׁה הַנִּקְרָא וְכָלָיִם סְקִינָה אַ חֲפָלָה הָאָ", "כراك יתערור באחר מפלהי הראש ודרר אותו נאלינוס ש\nשנא הורך בשנון האמצעי ולפעמים תיהוד הנסכה כמות\nקרורה המוח וְלֹפֶל: מומיה בקרום התחפז קרתת המוח\nברוכיה היהוד בעצלי הצלע, וכמה שהיה כחוץ הוא הגיע\nלענין שלא יסכל המשטח שיוו הלהי כמעלות אל פֶּק\nכוקומא כן הורדים ושריינים החצוניים ואס מיהוה\nעצמות ונקראות וועלה זה ברוך כהידור הדרה. וְלֹפֶל\nיהיו כמאים עלועה גנוף כלו או אמר מצד הפלת הוהו\nברוכיה והיה הפלות בעל הקטם, דומנון היהוד כהותרות גיב\nגיכר שבלהות, וְלֹא היהוד הפלות שהיה לישוע כזרוע\nמס נצרה, והחוזה מיהוה לפעמים היהוד מליחות\nהמות ות מלהות קירות ומרוחות ונסאים, וכבר ידעת\nהאות, וְלֹעָא בקר וברזר והשקט במוטס ומנוחה הק\nקרום, וְכָל וְדֶפְק בגדדים ורנוע בקצירים, וְכָל\nכי הך יריגו עמו קור והחם ידונע שמו החוס, וזה בעת\nהתחזק הراكט.\nوقול כן מערוכך המתח\nוהצדוע והשלישול והחיזה והשיבה הכל כפי מה שניבר\nבכלל הניכר ומה שמועיל לחיי משפחת האלוין בק' ה\nהנדאך הניכר ברקוח והשתה כבנני מאוק' עד ששה א\nאקוק וינזון בק' אסד הקות המטע וערוק האף. ו'אסיבא\nבהקף ראו שתנקה הגנוף כלו דפנין והחליף המזג אחר ה\nהנקו וואו תחיה הלהיה חמס תשים המרalist על הגדעים\nכמ אופי וקליפת ש'ש יברוח ושבת ונאשטי ונקמפאורה\nוהקרר הקסם כאשר ידעת בכלים. ו'נסיקלו תועלת\nדייוו של סופרים שירשה על הגדע באותם הפולח אשר בו\nבב
ב
א
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב
ב

["ספר ג'ואופן א", "תרטה באפכובי יחרדול ופליירי וכייצא הזה' אוכנים הנושן שאוך ושמנו הנה הוא קד על כל פנים ויישר על כל פנים להתו ווימה שיחסם בחוזק וכבר יכרזנו רטיית ויציקות כישותפה ויכוח בפלוח ושם תכצם בקולקז נכשה זה * ואס עשת הרטיות והרוקות הגוף ונקז אתנו או תeldק לברוח עצי הציע אשר בצד הراكב באצבעך או בגד שעיר אל עת ההקף. ואחר זה", "הרשה * ואט תצורך לרדדחה ויתתוק הراكב הרפקי הנה יעיל שרטה על השדיין בז工人 אשר כולי המקוין אופי עם סרקאקלוא והקובצים ושתהדק עופרת או עץ קזוב וההיום עליו להगנע כהרפיקה החזקה הכדדשת הراكב הדר הדרקי כלו שבארנוו במה שקם כהכללים בכווי * והנה זכרה קצת הקדמונים רפואה לפלוח הנושן לקטה מ באשה ממסה וכועילה וזה שבשלה שרש קשוי החומר וואכפתין בשקן ומים עד שנוכו ואחר יקלה על הפלוח הراكב אתו הכהשן והמים חגים ורצתה בכשרים וכלי קדש תשתה הענין ההירפא הפלוח בקדחת או בבלי קדחת וואן ברטיות כרטיות החרדול ואס תארך הقطה תרהב בתפסא קלפת שרד קפריש ואשקשלא ואכפודני שוהוקים מדישים בין זרוני כי היא רפואה נדורת התועלת בה * וכמה שיועיל לוה שיתחלו לוהנס כנסר וואחר יוטשו בשקן פטתק כי להתקבק אל המים החומס * ואחר זה תלקוט הנחאות הכה habitוות בספר הרקד ובלנות הרפאות הפשות", "", "בנורתי הרש ופרוק חבורו", "המאמר דג", "הדבור הא\nואחר שרסם חם\nואחר פראנטס\nואחר פראשין וח\nואשה שרדס חם", "דנור\nהא", "הנה החכמים יאמרו פרנשין למורס החמה בקרומי המה\nהבור הרקד והעז זתל ברגלו * ואעפ' שנrgכו לפעמים\nיקרה לו כורסא * ואין כמו שחשבו קצת הרופאים שהמות\nבעצמו לא יעשה בו כורסא ושענתם היא שכה שיהיה כך\nכבער או קשה כעצם הנה לא ימחח ומה שלא יימחח ל\nלא ייעלה כורסא * והנה הדבור הזה שקך וזה כי התרדיק\nימתח והעצם גם יעשה בו מורס הנה הוריה בזה גאלינן\nועוד נכאר המאמר בו בשער השנים * וואסנמ באמר כי ב\nכל מה שזוןה הנה הוא נמתח ונוסף במזון * וכן אפשר", "שנתחט ונסוב בכותר הוהו המורסא * אך אופ' שהמה פק\nבקבל כוסר הנה פרשין בשמה הוא עם מותח לניסור\nבקרומי המוח אם תהי המה * ואעפ' שקבת המכנות\nוהישן בקן זה השם על חצם זכר חנה הוא העש\nהמידות לישן הזה אלא שהוא מועוקה משים והמקים כלו\nהנדוקס בלו והיה ההיו וערבות השיב עס חום שף\nוהש' הכללי מופל על הקמה הזה והומאכתי על המורס\nהאת ותוא ההעתיקה דומה לערוקות שמקרה החולי\nוהוא השכלה אל חולי יחייבה ווגזרה וואה השרסא מיק\nואם ישתש השרסאס העשה הובלית יבנס בושטסם\nשהברסאס הוא שם למדורס הזאת ושהסבש יורע. אין\nאמודי מהנו אין זה דבר כי ברסם היא מלה פסית כי\nהוא חזס וסס הא מוסר * ושהסם כן כלו פסית\nכי שר הוא ראש וסס הוא המוסר * והחלΥ והשרס\nההוות בקשות או השרסאס ההיו מיהלויות בפי האצום\nשרופות ואו שר לפעמים זהה מודרasy בגדתי הרש ו\nהציזיות או בקולסם הוציר ושרסאס ההיו עס ביסום\nהוא ואותו שיהיה בשנוף המבך והטביל ו下游 וסודריו ואר\nעניש החרה במדורס החנויות והרמים האצום\nוהדמויות הגופל בשמה יתלטרפנור הימחבים בונש\nשיתלטרפנור בשר המונדרים בניגרנס או שר השרסאס\nהיכר ואר שוקה בו השכלה * אך השרסאס האטתי נפץ\nעשית המהלאכות הוא כה שתסינה\nעניש מודריה בעצם המוח כן בשנוף ובהעתקה ווא\nחזר הורע ממות בבריעור יואם יעברינו ינגלט * ובנוג\nשיכמות כשרסאס ימים בפענע הנגינה * הלכנסא אן\nיש בקופות שונים פי חלקי הנות השונים לפלטס\nישטפתו בה שני חלקי או שתתולกลוקס בלו וס\nבה שיהיה כבנים נגינה כה כה שמה מות הורלה\nהמסוק וולא האמצעי * וליהיוו דם או אדונז אסית\nאו שרופה הנשה אל השהירות והיא דרעת מאר וארו ווא\nיהיה ברוב אלי סדר מדררי זולות הדר בלבני או אירומ\nוכאריו לא יכלה לא לא לא ברעיגות דם או אדז * ופעמים\nשיעלה כורסא בקרופים וערופים ווינרים כורא ליש\nשיחשב שיפתלו השבבים שבנוגקיאים שדנ * ומה\nשיהיה משמנו ערבוב שכל כורבב כבביה ושהוק שעה אד\nשעה הנה רע * וכן אס כהיה ענוג במונורתי הריאומ\nהויה עז חלז חסם הלהיה * וכן אס יעתק לבליו א\nאכתי * ואס יקה כרוצה וקוא ונאodi ונאodi ימות חעליל מ\nוהאר קהה כרוצה וקוא ונאodi ונאodi ימות חעליל מ\nשיהיה יום או אויבים אם כהה הכה יק' אות שיב שער\nתוהלת על כל מונ השרפין הוא שיזבוק חעליל כהשת\nשתיתעב בברבורו אpany שתקל קדשתן * וואס קהיה ליה\nשחרור יתוי כופת טוב ווא כהיה בעל השרסאס ועינו\nפירנוט ווקד מירידות אדוניות ווא חליש הנה האמית\nביכוח וואם הוא חזק אונר יומים * ולא ירדה אנה שיהיה ב", "מורסא בצדדי המוח ויהיה שתיה מותי", "אלו יש כח\nאלו יש כח\nאלו יש כח\n

["מאמר", "והכל החולה. ופעמים רעות זהה ופרנשין בLESS\nאם ולויה. ופעמים יצריד את הלינגינה הנפעמים\nולטמ כמינו ופריש בשנות ושעון. ופעמים עתם אין\nאמיד לאתי. ומעס שימלט הזיקני מעליה הפנשין וכב\nחשבקת הרופאים כי לפעמים קהה חולי דומה\nלינשין מככל קדחת זהה. ואות זהה כללי כנסדס.\nאך הוא הוקה הצער ותנועה כלתי כמסודת שלה יתאבק ב\nבעליי לכבול פרגוע והשכש לחבק המוחלים ותחזק צו\nצרות וקציד לשאתו וצמא. וכששלה המים ישפכים וופ\nוהפליט. אמרו והויה ממך בפלא אבל יקהיה ששזרה\nעלארכו לא יפלט אך הם כפלא אבל יקהיה ששזרה\nettiים ולטוגם ותאה עינגע פגאר ועניגים בעקבות\nהבנופים. ואור תקריך תנועתם ופריש בכם וופקס\nופתוח וברוב מזמות במדנק ותראהו וילך ותיר תארה ל\nלאחר שיפור ויכוות. אמרו שאינן רזוק שהיה הבהס\nבהשטי חפ szer לארח אחר נבכבר ככו עצל הנשימה א\nשיכקה לו נוזל צגדה וידוא אירם ככו המדנק ש\nשׁויכל אל חמה וחלבליו והפסדינו והיערבו השכני ויצפ\nצמא בשבל נגון הידוא ותנוי הוהו.", "אותו", "אכנים ואותות המשתתפות\nלמסי האמינות הם תנועתי", "ומסן תצונד הדבורה והעצמת כמינו כנברכד השכל דובנו\nכקרד ליביעי ותנועות לבי בסודורות וקור הקצאות ו\nועט ושימה בתנioni־תת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־ת־

["ספר נופי א", "נפסר כרלוין זה, מאחר זה הקדש אס הבה\nיהיה וקז ויהויחו הנען וככ הלהז' לא יתיד עזר\nכח ועריגים על הגדיקה הכללית בורלו ואלשה היהא\nאכשר, זה מזרוע ורצית ההאיצוי ותפת עזריו מצעדו\nאנתקו יש\n\nהמאה עשר לא ראש בהתחלה כן דרער חסן פס\nמקורב בשולא ישו שפרתי כן סרישאות המקרד\nוירעל גם כן לבקלו האדומיה לישטראסם בצעלי הלה\nכאד השכיביה בבית ששה באור פשוט אין משכית בו\nוהל אמונות כי לדמינו ואחר לא ליהל בתוכו חסן ש\nטמעל לוחס לקרמן. ד' הריא תשתבנה בית משכנת\nונקרוב כמנו בעריה הקמים כמונופי וואליס\nוודרים וקבפורה ואותם שוכיכו בכללים, חקלו ולג\nאובנים ונכבדים כארהים אויל ותומכים לעיל ווי ש\nשיתכיש משכני כי בעבור יועצר עצמו כהוותצנוזה\nומשבב המוקים אויל ושתול לישנוי וואל תקרפ\nאליו מעס מאופי חתד צדעו וואבאס אס יוזה חכז חק\nוהס לא שמשה כל זה כהמאת אל תערז עצרה מש\nבזולה האפוי וועה כטש משקף פאפור ושה כראיה פ\nשידור וועקו בפ\nהערז וועקו בפ\nוועשה זה בהתחלה יומים אס לא, וואל זה אסוקא\nהטריש בהגדה אס אס יסבר העת לא יוזה באחר כמונ\nהשע וירעך להאכף בעי הגדיו כמונ\nשידור וועקו בפ\nואס חסן\nבהערד המזון אם יוזיהבה העת וואל הקדש אותקן ו\nהכנון שעשיה וקזן כך אס כמ ביטח וירע כל טע\nהשעור או כן סם, אם תצשך או כל שואל יוניק\nמה איזה שעשיה וועשה וועקו כהיה\nלמשה מכל צד בפ\nההמס עיליו וס בקשית חתול תחת קני המיה\nעליהם ולא כל בעז ירידה הקדמת וקולות תחוקות ו\nהגדית אם יוזה ילה זה, וולפעס יחיב הגדות\nהעליה שידורק כמ הממצה על כל כאל בגדו ו\nתוזלה בגדית קדוק המזון עד שיעשה בצבנ\nסוכרי וואל זה יום או יומים תערקיו אל כל שעש\nהקזק עס בצבנ\nואחרה עבש שמשה בוה הגד הער\nואל עד שתהרא מקרי עלה יותר זומרים לתחול ב�\nלדוקה המזון משא אס יפיגר דרפיה וברת\nוהודיו טסומק במזון, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהמכור לוסר וקבעת הקיבוב ווששתה איה עלי\nתירוג במזון, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהגדות כמ\"א, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהגדות כמ\"א, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\n\nסיפר כרלוין זה, מאחר זה הקדש אס הבה\nיהיה וקז ויהויחו הנען וככ הלהז' לא יתיד עזר\nכח ועריגים על הגדיקה הכללית בורלו ואלשה היהא\nאכשר, זה מזרוע ורצית ההאיצוי ותפת עזריו מצעדו\nאנתקו יש\n\nהמאה עשר לא ראש בהתחלה כן דרער חסן פס\nמקורב בשולא ישו שפרתי כן סרישאות המקרד\nוירעל גם כן לבקלו האדומיה לישטראסם בצעלי הלה\nכאד השכיביה בבית ששה באור פשוט אין משכית בו\nוהל אמונות כי לדמינו ואחר לא ליהל בתוכו חסן ש\nטמעל לוחס לקרמן. ד' הריא תשתבנה בית משכנת\nונקרוב כמנו בעריה הקמים כמונופי וואליס\nוודרים וקבפורה ואותם שוכיכו בכלים, חקלו ולג\nאובנים ונכבדים כארהים אויל ותומכים לעיל ווי ש\nשיתכיש משכני כי בעבור יועצר עצמו כהוותצנוזה\nומשבב המוקים אויל ושתול לישנוי וואל תקרפ\nאליו מעס מאופי חתד צדעו וואבאס אס יוזה חכז חק\nוהס לא שמשה כל זה כהמאת אל תערז עצרה מש\nבזולה האפוי וועה כטש משקף פאפור ושה כראיה פ\nשידור וועקו בפ\nהערז וועקו בפ\nוועשה זה בהתחלה יומים אס לא, וואל זה אסוקא\nהטריש בהגדה אס אס יסבר העת לא יוזה באחר כמונ\nהשע וירעך להאכף בעי הגדיו כמונ\nהערז וועקו בפ\nואס חסן\nבהערד המזון אם יוזיהבה העת וואל הקדש אותקן ו\nהכנון שעשיה וקזן כך אס כמ ביטח וירע כל טע\nהשעור או כן סם, אם תצשך או כל שואל יוניק\nמה איזה שעשיה וועשה וועקו כהיה\nלמשה מכל צד בפ\nההמס עיליו וס בקשית חתול תחת קני המיה\nעליהם ולא כל בעז ירידה הקדמת וקולות תחוקות ו\nהגדית אם יוזה ילה זה, וולפעס יחיב הגדות\nהעליה שידורק כמ הממצה על כל כאל בגדו ו\nתוזלה בגדית קדוק המזון עד שיעשה בצבנ\nסוכרי וואל זה יום או יומים תערקיו אל כל שעש\nהקזק עס בצבנ\nואחרה עבש שמשה בוה הגד הער\nואל עד שתהרא מקרי עלה יותר זומרים לתחול ב�\nלדוקה המזון משא אס יפיגר דרפיה וברת\nוהודיו טסומק במזון, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהמכור לוסר וקבעת הקיבוב ווששתה איה עלי\nתירוג במזון, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהגדות כמ\"א, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהגדות כמ\"א, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\n\nנס נדוה כל יקש, ו\"ישתתפו שני מיני שרססם בחוזב\nהערבוב, אך יובדיל השרסס הנמשך אחר חברסב\nכשרסס האמתי כי הוא נפשי בחוזק לוזק הקדחת וקל\nעם קלהות האכנס הלהז כלויה כפי והאצטוכס הנה יישוח\nענו בקטץ כפי האצטוכס ורצסם וכדרות ת\nהפ' הלהז כסבת מוסדות אברים אחרים יozע בכהש\nלערבוב שכל הלידססם מכואר ונisserיר עתה אותן כיוני\nהאמתי משרססב. זומא כי הלהז כדם הנה תחלת\nאותויו כי כלל מקריו הנזכרים המשתתצים יקרו עם צו\nצחוק יוקדה לו טפסוף דס האף ותגדר נישיתו ותרמע לע\nעינו והיה כה לפלוף לא ייהיו בו התעורה אשר תקדה ב\nבופליג והיהו בו נזרדות הלשון לאודם בוטה. ל\nלשגרת ואהר תחש ווהיה הלשון בו כביה ופלעיס\nיתעצר לדבר כשביל כבוד הלשון היוו דכוני איר ש\nיאה אדוקים ויהיו\nניקיה לו תבכפת עמידה לבליזק אליהם (ואכנס הלהז\nמאדומא אמתית הנה הוא היהו לו תועדה רבה ויתנכו\nענו העניוני בחוזק הינהל הילשון מאד יתכתח תחלה וארו\nותתחז הקדמת וירבו תמיד לכרח החן יריבו\nדבר נשים לברכאות וירבו כבדותו מנות כוח כאי\nהויר סברא התיורורות כדניש כאליו הוא כתניתו מש\nשידצה להלוז ולו אפם וכל כך נקציו ויקדה להם פגש\nבמסת כישמה זוהי למעלה ד' אכנס הלהז מאדומא\nשروפה והרע הרכנית ראשית ואותויו כי כלל מקריו\nהיקדה להם עם שנות וקצות נפש ונשיבה נדווה ותג识ה\nיהיה ויהיו יענין עכרים דומים ליצבאה והיה השתות ת\nהכדורה כאליו הוא בעצמו ד' אכנס אותות העתקי אס ע\nועתקן לישרינאה הזהות ויהו תחולת להם וראה העין שוק\nועצמת העין ת Termid והיר יוזו והדפק יתאר יתורק\nואכנס אותות העתקן אל סאקאלס. ה\nהמחויית הוא אם יתראו אותות סקאלקס ווסתר שחרות\nהע"ו וירחא הליכן לעתים וכאם לשבח אלא פרקון ונקף\nבטנו ויבחו צי סליו למעלה וירדה רפוף אמריו\nאכנס אותות העתקן אל קלהת דקה הוא שקיעת הענין\nוהשقت הקדמת ודלות הגוף וקושן הדפק דקיו ד' אכנס\nאותות העתקת אל הכויה הוא אשמפנה הנה נוכזר כב\nבשער הכויה\nד' הרפואה לכל מינו. א\nוהרפואה המשתתת כמ"ו האמתיים הוא הקהוק\nכלהצירוקה ולמרציא הדם הרצאה כונה גם רבה ש\"א\nותתחלד להפף כאשר יתחייל הכבלבם אם לא ינעפ מונע ד\nזוזק מהז' וראוי שתהיה ה級ותו בשמשה בידיעת ענינו\nבהערוף אם נפל בו או קרב ממנו ותעצור הדם בעת שיק\nשיבר להערוף ותערisten לדעת זה כי אלוריא דאה בהם ע\nענין זה דמות מענין העלוף הראות רבי. אך הדפק יוזה\nעלינו כי הוא אם ישפּל או ירעש או יתפּרף בר. סייד עד ש\nשתחא דפיקה אחת גדלה ואותת קטנה יורה על קרבתה\nהערוף. וראי ש\"יהה בקשית הצעף על וזרעו ש\"יהו\nבהודק לא יתיורוהו ותנועתו ותתוריו כי אין לודעת\nבהם כי לפעמים יתירהו וישלח הדם בעצם בדכ\"נ פס", "נס נדוה כל יקש, ו\"ישתתפו שני מיני שרססם בחוזב\nהערבוב, אך יובדיל השרסס הנמשך אחר חברסב\nכשרסס האמתי כי הוא נפשי בחוזק לוזק הקדחת וקל\nעם קלהות האכנס הלהז כלויה כפי והאצטוכס הנה יישוח\nענו בקטץ כפי האצטוכס ורצסם וכדרות ת\nהפ' הלהז כסבת מוסדות אברים אחרים יozע בכהש\nלערבוב שכל הלידססם מכואר ונisserיר עתה אותן כיוני\nהאתי משרססב. זומא כי הלהז כדם הנה תחלת\nאותויו כי כלל מקריו הנזכרים המשתתצים יקרו עם צו\nצחוק יוקדה לו טפסוף דס האף ותגדר נישיתו ותרמע לע\nעינו והיה כה לפלוף לא ייהיו בו התעורה אשר תקדה ב\nבופליג והיהו בו נזרדות הלשון לאודם בוטה. ל\nלשגרת ואהר תחש ווהיה הלשון בו כביה ופלעיס\nיתעצר לדבר כשביל כבוד הלשון היוו דכוני איר ש\nיאה אדוקים ויהיו\nניקיה לו תבכפת עמידה לבליזק אליהם (ואכנס הלהז\nמאדומא אמתית הנה הוא היהו לו תועדה רבה ויתנכו\nענו העניוני בחוזק הינהל הילשון מאד יתכתח תחלה וארו\nותתחז הקדמת וירבו תמיד לכרח החן יריבו\nדבר נשים לברכאות וירבו כבדותו מנות כוח כאי\nהויר סברא התיורורות כדניש כאליו הוא כתניתו מש\nשידצה להלוז ולו אפם וכל כך נקציו ויקדה להם פגש\nבמסת כישמה זוהי למעלה ד' אכנס הלהז מאדומא\nשروפה והרע הרכנית ראשית ואותויו כי כלל מקריו\nהיקדה להם עם שנות וקצות נפש ונשיבה נדווה ותג识ה\nיהיה ויהיו יענין עכרים דומים ליצבאה והיה השתות ת\nהכדורה כאליו הוא בעצמו ד' אכנס אותות העתקי אס ע\nועתקן לישרינאה הזהות ויהו תחולת להם וראה העין שוק\nועצמת העין ת Termid והיר יוזו והדפק יתאר יתורק\nואכנס אותות העתקן אל סאקאלס. ה\nהמחויית הוא אם יתראו אותות סקאלקס ווסתר שחרות\nהע\"ו וירחא הליכן לעתים וכאם לשבח אלא פרקון ונקף\nבטנו ויבחו צי סליו למעלה וירדה רפוף אמריו\nאכנס אותות העתקן אל קלהת דקה הוא שקיעת הענין\nוהשقت הקדמת ודלות הגוף וקושן הדפק דקיו ד' אכנס\nאותות העתקת אל הכויה הוא אשמפנה הנה נוכזר כב\nבשער הכויה\nד' הרפואה לכל מינו. א\nוהרפואה המשתתת כמ\"ו האמתיים הוא הקהוק\nכלהצירוקה ולמרציא הדם הרצאה כונה גם רבה ש\"א\nותתחלד להפף כאשר יתחייל הכבלבם אם לא ינעפ מונע ד\nזוזק מהז' וראוי שתהיה ה級ותו בשמשה בידיעת ענינו\nבהערוף אם נפל בו או קרב ממנו ותעצור הדם בעת שיק\nשיבר להערוף ותערisten לדעת זה כי אלוריא דאה בהם ע\nענין זה דמות מענין העלוף הראות רבי. אך הדפק יוזה\nעלינו כי הוא אם ישפּל או ירעש או יתפּרף בר. סייד עד ש\nשתחא דפיקה אחת גדלה ואותת קטנה יורה על קרבתה\nהערוף. וראי ש\"יהה בקשית הצעף על וזרעו ש\"יהו\nבהודק לא יתיורוהו ותנועתו ותתוריו כי אין לודעת\nבהם כי לפעמים יתירהו וישלח הדם בעצם בדכ\"נ פס", "המאה עשר לא ראש בהתחלה כן דרער חסן פס\nמקורב בשולא ישו שפרתי כן סרישאות המקרד\nוירעל גם כן לבקלו האדומיה לישטראסם בצעלי הלה\nכאד השכיביה בבית ששה באור פשוט אין משכית בו\nוהל אמונות כי לדמינו ואחר לא ליהל בתוכו חסן ש\nטמעל לוחס לקרמן. ד' הריא תשתבנה בית משכנת\nונקרוב כמנו בעריה הקמים כמונופי וואליס\nוודרים וקבפורה ואותם שוכיכו בכלים, חקלו ולג\nאובנים ונכבדים כארהים אויל ותומכים לעיל ווי ש\nשיתכיש משכני כי בעבור יועצר עצמו כהוותצנוזה\nומשבב המוקים אויל ושתול לישנוי וואל תקרפ\nאליו מעס מאופי חתד צדעו וואבאס אס יוזה חכז חק\nוהס לא שמשה כל זה כהמאת אל תערז עצרה מש\nבזולה האפוי וועה כטש משקף פאפור ושה כראיה פ\nשידור וועקו בפ\nהערז וועקו בפ\nוועשה זה בהתחלה יומים אס לא, וואל זה אסוקא\nהטריש בהגדה אס אס יסבר העת לא יוזה באחר כמונ\nהשע וירעך להאכף בעי הגדיו כמונ\nהערז וועקו בפ\nואס חסן\nבהערד המזון אם יוזיהבה העת וואל הקדש אותקן ו\nהכנון שעשיה וקזן כך אס כמ ביטח וירע כל טע\nהשעור או כן סם, אם תצשך או כל שואל יוניק\nמה איזה שעשיה וועשה וועקו כהיה\nלמשה מכל צד בפ\nההמס עיליו וס בקשית חתול תחת קני המיה\nעליהם ולא כל בעז ירידה הקדמת וקולות תחוקות ו\nהגדית אם יוזה ילה זה, וולפעס יחיב הגדות\nהעליה שידורק כמ הממצה על כל כאל בגדו ו\nתוזלה בגדית קדוק המזון עד שיעשה בצבנ\nסוכרי וואל זה יום או יומים תערקיו אל כל שעש\nהקזק עס בצבנ\nואחרה עבש שמשה בוה הגד הער\nואל עד שתהרא מקרי עלה יותר זומרים לתחול ב�\nלדוקה המזון משא אס יפיגר דרפיה וברת\nוהודיו טסומק במזון, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהמכור לוסר וקבעת הקיבוב ווששתה איה עלי\nתירוג במזון, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהגדות כמ\"א, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\nהגדות כמ\"א, ו\"סוף בז וועשים כמו וו\n\nסיפר כרלוין זה, מאחר זה הקדש אס הבה\nיהיה וקז ויהויחו הנען וככ הלהז' לא יתיד עזר\nכח ועריגים על הגדיקה הכללית בורלו ואלשה היהא\nאכשר, זה מזרוע ורצית ההאיצוי ותפת עזריו מצעדו\nאנתקו יש\n\nהמאה עשר לא ראש בהתחלה כן דרער חסן פס\nמקורב בשולא ישו שפרתי כן סרישאות המקרד\nוירעל גם כן לבקלו האדומיה לישטראסם בצעלי הלה\nכאד השכיביה בבית ששה באור פשוט אין משכית בו\nוהל אמונות כי לדמינו ואחר לא ליהל בתוכו חסן ש\nטמעל לוחס לקרמן. ד' הריא תשתבנה בית משכנת\nונקרוב כמנו בעריה הקמים כמונופי וואליס\nוודרים וקבפורה ואותם שוכיכו בכלים, חקלו ולג\nאובנים ונכבדים כארהים אויל ותומכים לעיל ווי ש\nשיתכיש משכני כי בעבור יועצר עצמו כהוותצנוזה\nומשבב המוקים אויל ושתול לישנוי וואל תקרפ\nאליו מעס מאופי חתד צדעו וואבאס אס יוזה חכז חק\nוהס לא שמשה כל זה כהמאת אל תערז עצרה מש\nבזולה האפוי וועה כטש משקף פאפור ושה כראיה פ\nשידור וועקו בפ\nהערז וועקו בפ\nוועשה זה בהתחלה יומים אס לא, וואל זה אסוקא\nהטריש בהגדה אס אס יסבר העת לא יוזה באחר כמונ\nהשע וירעך להאכף בעי הגדיו כמונ\nהערז וועקו בפ\nואס חסן\nבהערד המזון אם יוזיהבה העת וואל הקדש אותקן ו\nהכנון שעשיה וקזן כך אס כמ ביטח וירע כל טע\nהשעור או כן סם, אם תצשך או כל שואל יוניק\nמה איזה שעשיה

["מאבר נ", "מותע (א) אס תסיד עלה בפנויות האלו ישאר תעתוע\nדברים או תחליח חלכן ההשא אס אין חכמת בזח-קז-לב\nהער, ו-א יתיה חליש או חלז חניש, וכלי החיזק ש\nשתחלז עלו תרוץ אחיה. ארה שעה ביצקות השות\nשר ו-בם ו-האול ו-שד-לו ו-לו ו-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-כ-

["ספרג אופן א", "ופחד בשינה דרלה ונאשיכה גדולה ותכופה ושבכה ועכנה\nבלתי דומה לשאלה והתאמות העיגים והתנעשים וכיבד\nהם כאלן הם גסים * ולפעמים היהים בהם כפى כה שוכרנו\nברכרכו ויהי *שם הרגל מתחי אצן הערף וכא לאליה האד\nוהיה בהם גם כן הola תדכלה בכלי רצין מעין אחת\nואahr שנין כהүחל תקשה בו הקדחת ויננה הלשה וייבש\nואחר זה באוזרינה ישקט הנועת העפעפים בשביל ה\nהוזלשה ותבכד התנועה עד דלא יתנועו עזרה ותלחה\nנישאר כן השטות תעתוע הדברים הננסק עס ילונות ה\nדרכו ומעוטו יתחליר ברוב ללקל שעותי הכגד והתכן\nונופר דופק חולשה וקסנות וקושי נוטה ליובש *\nוהנה יבא צבאי שלא היהי אמתי וכזוקו יתחלף עיננו כהדבור\nוהזכיר ותתנועות כי היו פֿון כסודדים ופֿון כלני מ\nמסדיים ורפואתו הרפואת השראסם האדומי עס תוספת\nבהרטבה הגדה * דראוו שתתמיד לשהק קצווותו", "בנמרג וκλιτ λισσον", "הא השראסם הגד", "ופירושו השכיה, יאָמר\nנתרס למורס הלבנית הווה בפנין קרחת המוח וia\nהשראסם הלבני ורבו יהו כענבי עצם המוח זולני\nהקרוב והחדים ותרס המוח כי הלהבנה יכעט כה זה ש\nשתתקק מעבר לפניני הקהומות בשביל קסם\nואל בעצם המוח בשביל דקוקו כמו שבעלת הגד נס כן\nברוב אדומית ויכעט שיוודנביינית למכוע עבור הלבני\nבעצם קומ�י צעבי קשה אפּני * אפשר שתתב המוסר האתב\nדרך המוע בשניהם חיד * ואפשר שתתב המוסר האתב\nשלה כי פֿון הערס היא השכלה כי העלה הזה ית 结ה בּה\nהשבכה * וכשמה נס כן טעו כה רבים כה רופאים וia דען\nשהמקה בה האuto מתחו ותא מתחו קה * נס כה שכו\nשהעלה הזה עי הירשה עצמה * נס כי קעת הרופאים\nיקרא נערס כלו מוסר קה במוח שאומית תיהא\nלבניית אַל שרוב הרופאים והקדונים ייחדו כשם הוה\nהלביינית * ועלך ליקרא בו נשיים * ותער האת זולמי כל\nקרוב כהמם סכוב הראשון הנקא סדר אך שהוא יrah חק\nהקביעות * ותעליה האת זולמי כל כה שתולד הלהב ה\nלבנית ויה כה העלאת אַדים * ולכן פֿעים רכז תולד\nמאבילה תצל ותולד מהתקבס רבה * ויהי שטייה הין\nורב אכולה הפירות", "באב ראש קל וקדיית", "רכה כי אי אפשר בלוי", "קרדיות בכל מוסר פּא\nמליה פּעופשת ובזה יוכדמ מהתרדמה אך היא רכמה כי\nהליחה היא לבנית * והקרדיות הזהת לפעמים רא תודגש\nוהיה עמה תדרדה כבדה וכאשר יפֹתה בעילו עיננו *\nיעצום אותו ויהיה עמה שבחה ונאשימה רכה מאזחת פֿא\nהלשה ויא עם צורות מעט וירוק ורוב פֿהות הנקרא דלדייו\nופיחית פֿה וסימתו * ולפעמים ישאר הפה פֿוחא אחר ב\nדלייר בשבחתו לכן ראוי שיטחמו * או בעצלתו מזוה\nלרצנו * ויהיה בו פֿוקות בהשתתפות האצטֹר הלאַן ב", "כליון וערציה כהמענה ותנועת העפעף וערוכב שמן\nוהיה היציאה ברוב ילה, * אם תיהא גנובה תגב בשוו\nההישן בשוו וההמורים * ולפעמים יקלה הירש וערצ\nהקזות ושהם בפֿרף פּערשין כי הים כלו עפּשים יוהו\nמערשים ועבלי פֿרשין * יעליה ויהיה דפק גלון וערוכ\nמאחר וך ועריה ויהו ותורא לדפק כבעלת היראה * אַם יוהו\nרגה וארן ויהו מאור וויהו ותורו ווקה עכבר וופות מתחלף\nבי היקל הלה בפֿerות ויפר בדוקית הנפלת במצה\nיותר כי הלהב התיוני בו יותר בטוח וודקתו כו פֿוחה\nברחקו הלה בדומתן ותורא כי הלהב שם במרע צומנו\nכבעת היראה עלה כמורת היראה * ואכ膩 אסיאמר\nללשכליות נתרס הנה אונתיה שהמבא היהי ויהו וקז\nויורה ענץ צו ותעתוע דברים ויהו עין מתחו ונאדונ\nאם היהי נתרס בעצם המוח היה הדרבה יתור הוק\nוכיבד התנועות יותר ולולו הלשה בו חק משא ותנין כ\nבלטת וכיבד התנועה ורכז כו רלפּר * אם היה\nפֿרול בורוב עזור השן לשכלה והלישת העצם השן\nדאלוות נטייה הידא אל נתרס רוב פֿרף ראש עס\nצלה וכיבד * ויאם כקז כקז יתרס ווהזעה תריה\nכמ הנה האה ממות בהליל היראה הגד * אם תתרה\nהנשיכה והרetro וירדו ורפּר הבקהו כירג ותרגה האה נוטה ל\nלשלום וכל כן אם תתחו מוסר אַזוי הזנס כִּי", "רפואתו", "אַם לֹא יסָעַנ מַע", "תקז חלה מוע", "תעשא הנקאים", "החיים ותשּׁוֹק הֵיא לְמשה ונקאכע בנגינה שתשּׁה\nבהליר ורבש וארז תשביבריה ביכר ונקדיה ותנפּת\nכהSIGקק בתרמדה שתאלן עליו ליהערו ותבליעלה\nבהרוה הגדין בשׁן ורד ותומך * דֶּרֶיח וְיָדָי כִּי\nבהתלה תלו תקרבכן כטשׁור\nוייהו הגדים וְכָל\nכלייד תלו תקרבכן כטשׁור\nוייהו הגדים וְכָל\nכלייד תלו תקרבכן כטשׁור\nכ

["מאמר נ", "העלה ששקה משלמה כל שכן אם יראה בו רעש\nגשקף שני שלישי פיקשק כשטור\nפהז־מסנק אם תפסו להולגרף כקבות ההוקים הקמקו\nוהסתף עס כשקור וחרוף המזון בבלי הרקה והתכן ש\nשבבדוקה כה שיהה בקן... אם ת falon וילואם תשקו\nמשק דרדה נירא פיקרא עס רובע דערם בשר קוליקונד\nולשה דרדה מיריאגנובש... ומשהד אדכש אם לא תהייה\nהקדמת זוקה הזומת ותיזה בסוף שילשלם אם לא תהייה\nבשון כה ידוע פלפשה פלדיה או והגדה ארהית שיערו\nومסיקה לו ישתתת השתן וטעווה ותצוק על צדיי הערוה\nובצן המיכמות שיכושלו בהם קמילס ומלילש וויאורש\nושד לוי ותסתה המקהה כדי שיתשו... אחר זה כשתניע\nהעלה לתכנית עשה ההכרעות והמשמות תחללה ואחריו\nהניעות המנעות והגדות המכלישים בחלוי", "בנים בתוך קדד הכוח הנקר קף\nהנה יתקבז ליהוות מישות בתוך\nהגדה וחרוף כנה\nאם", "יווֹמֶר ליקריה שבמה שונרתה בקרוב... ו\nיווֹם בתוך הקדיה ומקומם לעלה כהקריקו הקשה ירניש\nכובד תחת הקדיה הקשה עס ציצת הערנים סנ פלעמי\nלא יכל ורשירות העץ רבה מאד ותדעמ ליד מיה וישאר ה\nהערנים פְּלִישׁוּת וְאַנְתָּה כחלה בְּיַצְאַה.", "בכבודות הוצאות מוקד\nהבוות וטעוות הערנים", "הניעות המנעות וטעוות הערנים בקצמ הנקה, ו. ויקרא כל כך שנחן לארה מודר\nוהלון ונקיות, ו. ויקרא ליהוות ליהוות ליהוות ליהוות ליהוות ליהו

["ספר אופן א", "ומורסתה ויהיילף כפרגןין בקצרו ודרכו * ואור זה יותר\nזוזק כדפק הנתרגס ויהר חלוש בדוק פרישן * ויהיה\nדדפק בלתי נתוח ומעורב כaken'ך כלו שהוא במחנקה\nהרחם וריהה החכה בז נשר ואינו יוצא מהסדר כל יע\nיצואו היאת כמו שיו * פה במחנק הרחם אבל היה הכה נופל\nוהדפק תבוף", "## הרפואה", "אמנם הרפואה המשתאתת\nריא ווהקה כמו שידעת וא\nאדר בחקנים ומוסף ב", "בדחאות ורכזתם בשעות מה שתמצא הלהיחה באותות הנ\nהניכרים בעת שתדע א זה גובר ליהו לכנה או כרה ו\nותקנע המזון כפי מה שהוא בפרישן וכל שכן אם היה ס\nכנתור רוב האכל ון אם תהיה טבתר רכוי הנאכל הקא\nהחוריה ותנקה ממנו האטטום ואם היהי טבתו השכירות ל\nלא רופי כל עד שופסק השכירות ואזר וספיק לך בפ\nברכט�י הדרש ובאזונונה רופא במה שירפא בו אחר שש\nהשתה ומשתתף במינינו ביציקות וברישיות ובעטשיםמ\nהניכרים והנKENים הדרקים במה שישה ויהו כן וכו כך ש\nשידעת * ואלו הרפואות בו אינם בנדרה לה שיתן בוב\nבצירשן מהקרור ובי בנדרה מה שיתן בז בנועגס ההטט\nאכ ולו כורבים מהם ויהיה גובר בו כפי מה שירואם\nכאי זה משתי הליזות יותר כובר ונהה קурсך לGENERAL\nכיה שראוי שתדעו בכיצום כוה וראו שיושם ביציקות\nאם היהו הנורב בו מרה עלי חלוי ופואלור ושר לילו\nושעוד עם קומומילא ומליאוט ואגיש * לופעים שיקו\n פפאירא אם לא תחשו עלינו כהBURERAT HABILHAT\nוהכונה בפראירך אתו הוא לישג * ומא יוזי שני חל\nהליזות שות תוסף בהם ששוי ואישיו ובנורא ואמת\nהיה הלבנה נוברת תוסף בו מעלי ובר ורודה ופודנט ו\nואישוף וקזפה וכאזוב * ותן העני בדישויות והחקנים ב\nכפי הדרך הזה * תוכל ללקף זה בספק הרחק * וואסם\nבאהרית הוולי אחר שתרד העלה אז הרהיקו היציקות ה\nקריקות ויספק לך במדוקקים אשר ידיעתם ואחר תרחהו\nוהניזיגו הנהגת הנגלטים מחילוי *", "## פרק ט", "בעע ותתר עור הראשון ומא\nשהולך כמשטט כפרהочהה\nבראש אג בערוב ובשרב ומא בעצם או", "כסדק או כנרס או מעתלתק או שעושה אסמחא עך ור\nובהאמסניאק יעשה פטרה והוא שיצא הקרום לחרוץ וינפח\nוישנש ורישוב כמו פדה כהפסטריות * יש ממנה הנקרא א\nאמאות ובער אל אמה ומבנה הגנובה ושיש בה סכנה ו\nויהיה ריש בחברורות המניעות אל קרום המוח רפין בצד ה\nהבורה וכיצועה בכה שהוא נכחו ומא לא יגיע החתך אל\nהניכרים אבל אל גדר הקרום הדרקז יזהו יותר בטוח ומא\nיניעל החחך אל המוח יראה קדחת וקזא כרדי איז מותש ש\nש供应י אל אמעס * וחיותר קרוב שכים אל השלים כה ש\nשיפול מהחתך הנה כשני המדריים המוקדמים ומא יישנ\nמהדה ויהווב * הרופיון הנקרא כזוז בשני המדריים המ\nהמאירים יותר קשה ואותו שהוא באמרצאי יותר קשה מא\nבאותו שהוא במאוחר ווותר רוזק מאותו שישוב אל הע", "הענין הטבע אלא שמו היהי כמענט ומזער יוכא בטיחירות\nלהבריו ולנקגס כהיה, ואסמם הרפואה כמיהת לוגיה\nכמה במחסן יסודר כהיה, * ואסמם הדורף כהיה בוגר רמאת\nהבורח הופעדיית אשר בעוד ובכש * כזירנו רמאת\nבספר הרבעי ונזדיים פלואת השב ווהחבשה * ששל\nלים כשבירות העצם מקדורת המוח הענ"ר * ויהא\nהנגמת המכרת כמכה נוטף אל הרפאות השבקשת\nהמסגרים ומעשקי השרבים ברפאות המטנהם\nבהאספליות הנקרב פלואת הולותם על הקנוק נעלמה\nכתחץ שיזה כוחונ ויהש ויהו השלים * על ידי אלי הרג\nהארונים יותר שלא היה על ידי הקיכולים וואין זר\"פ\nפלאה * אמר אאלוניה התחיף לפי שמת העצמות ווהדוק\nהמאמר הרבעי\nבנ�\nהאר\nהדוק בפעלות הושה הלהת\nברכדיה ותשומל\nפֿק וּל וּל וּל וּל וּל וּל וּל וּל ו

["מאמר ד", "ההנה הנקיל חנה ענטינע ענטינע תשנינה תכשקב תומת ה\nהיכתת עלה ענטינע חנה זהה בלויטן טען דנוי * גמג'ה שיננה כלבי\nפכעתת בכוחלטג אל כן וחוא שיאה הזרת חכמ הנטחיים\nנאכלים בבית מקדש כנברג לעצמ הזרה הנפשי אם מחץן\nאם כמם הרפאות המקרות שיננו ובליים קורג בגדג הע\nהעטף הזרה הננוי בהן על אפניו * או ברדמ החטש הנ\nהשעת חקמת הנפשי שיציר חמת אשר ישק\nקובל הגדה הנפשי בנתחללה ישוב הנשאר שוקע בשובל\nהגדג וטעמ טתשפש בסובליק קורג המזון וחוא החוליה\nהנקרא לא כל * ונאפּטישק יקם כן למסה מחלחתה ח\nמאליס עזרת וזרה סוממת המהך מזרה אצמת הע\nהזיהו וטענת לעבור הזרה כי עס הזרה עצמת כבר נת\nנתבנה וגעבנה כלויז ככר שפסו בלהרשה ה\nהמילים חיזו הוהו שינה השבורה בלהרשה ה\nבסתת וקבא ואזע עכל האכל באצטום וילואו ישוד\nהרדרמה בקיא אל שת סתס וס עצמיה סטרלומ\nפהשיקה מהתדרכה אם תקק חנה ייחברח הקורח וח\nהלעות חיזר בעד שתה הלהיה איה שתה המוקדישים מכח\nהיא או תקור וערזות הלהזות כמו שיתברר בעתור הום\nהוועב ותתה המה וואה וועה היהווש ו\nרטל הרדרמה סated רכז ומזה היקף ועונות הקהרת ופנות\nהשעג לוגא בזע הלהיה ויכשף איה\nאהוות חיזר הנטחי כמו שנאמר וככן זה ייה הטר\nקוקלת לבייק * אמנים חיזם בעריכ וס תהי הנטבל\nהע הלהזות והארמים הערולים אל כוקומ המה אצטום\n\"אגרה בעדיה איה אט איה חסידים * וואה הימר *\nתת�לע הדרועיים ו * תהי הלהיזת איה כרז\nאסיקה לופה הכה וoiיה חזק שבמדותל התרדכה ב\nבעה הלהזק חנה חיה־ההוות הוקה שבתדמה בעת הלהיזה\nו וסתה הלא למסה חזק כמיה־כמיה וו\nטתף הלהיזק בפּיל הדרים יוניקס * וואה הימר *\nהנה הנטיג שטיקה עמס תנועת הזרה לחוץ ו\nוהק הנטיג שטיקה עמס תנועת הזרה לחוץ ו\nוהק הנטיג שטיקה עמס תנועת הזרה לחוץ ו\nענטיג לוגא חלישת הזרה ותיכו הנקה ונקה תפסת\nעס שראשה שבחושים שיבטל\nהאות וטעס וכן ראה שיאת הטעס בחרדמה בנקד\nהמה בשתוף הפסת המודמה כי חוא אלזישואל לא יחליל\nקווקומ חומ * וואמם אס יקלה הפסל למאור המה לא\nיִצְחָה הַשָּׁע וְרָאָה בְּטַל וְלֹא יִהְיֶה שִׁינָה אָב לֹהוּ\nכענטיג במשקיה וחפיה הנקרא\nשבוֹן וְלֹא יְהוָה הִיא התרדמה\nבחוש בלהלעך מהיקיר ב\nכגנתה כי חוא יכיש החוש לנטני ולא יכיש תגעה לן\nנשטי כי חוא נשרת כנשמה שלמה * וראיה שתה הס\nהסיכמה הנופחת לתרדכה איננה שילה ולא עבה ככאבי\nאכן ויהו מזיקה לנטמה ככל הידריה התלויה במותה\nהאלוקיר תחללה וללעות שניהלע־ענטיג בנה\nשבערת הגד ובערת הידא וכאיצי בנה * ונא אסם טו\nשלאות יתיז חותה בלתי בזוניקות כל אלוד שיאיה יובש יב", "אות\n", "יוכסיה הנקומ ויהשכיבו עצמו י\"שדק החודש הטעמי\nייכליכלו וית עוררדים אל הטו וילא ככסה התנוריה ו\nכל שכן כיבנש המזון וכטירה כסוי חינה ככשר הלהיל\nונאטר. כי מצעיצמי הרקן הוא סמה שמאחר באצטום ו\nיעצרת האדום ומשל מהתערז ו'וכבר וכרזני אירוי", "שיההיה תכנית השוכן אחרי הכזון * ונאטר עתה כי הש\nהשכיבה אפרקן חרבה מחליש הגב ורטרפיה ורפואתלן\nלעקר מהתצבר הגדה * תשינה הארוכה בשמש\ned\ned\ned\ned\ned\ned\ned

["פֶּרֶן אַוָּן אַ", "והיהו יקריכו וכבב כבכד אַ הכבא בצעדי היזה וקיצ\nרגשה והשיגר ומקרי־בעלת הריה ובעלת הצה. וְכֹם אַ\nהיהו כהנבר בזאתות חולי הכרד אין תחת כהכהא\nמיהרchem קידמה וקיצמה ואותות חולי הכרד אין תחת\nעל הגלבלת או על הטעד יודע באותותיו. ה. ה. ה. ה. ה. ה. ה. ה. ה. ה

["מאמר ד", "מותה לעיל ב建বה שענברה הנשים «. וטה שיהוד המאור\nמקומ שוכבו כן או המזון במשך ההה אותיתו גם כן ס\nמכותיו «. ואריכ כה שיהוד כפרודורא שחרותית ההנה אותיותיו\nאותות הניזמים פועמים רבות «. ואריכם כה שיהוד ככאב\nאו כמחשבות מדיאיגת או קרדמות חכות הנה אותיותיו גם\nכן סכוניו", "## פְּפֹאֹת", "היהוכש אַרְאַ שִׁיעַת בְּעַלְיוּ", "כזון פרישב והברחציט השויס\nחיוכוד אם לא ישנבו החזרז ההנה הוא כתיו שה הגוף\nלא טוב המזון ואלו אינם אלא בגדברות, היהוכש או\nגבירות ליחות רעות, ריברבלם החזרז, ורוי שירחיקה\nהשידשה והעכל ומשנף היגיעה, ויעשה וההשקט וה\nומנוגה, ותכנית רתוי הראת בשננים מטרישבים כל\nהלוכות החילב בראש והיציקות הפרטיבות הניזמים וש\nוksamת השננים והיתועש בתים ווּרְשִׁפְתִּים בָּעָם וְכֹל וְכֹל\nסְכָן שְׁנִדְלִפְי וְכֹל כן בשאיפה וּפְפִתִּי שֶׁל כָּפָי ה\nתינים, «. אַמָּנָה כְּהַשְׁתָּה כָּפָי כִּם הַנָּמַת הַמִּתְוֹת הַת\nהַסְּמַלְדִּקְדִּק באַל־הִיא־פּוֹאִיזָת וּלְעַת כָּפָי כְּמוֹ גְּדִי־הַר\nחֲדָלַת וְלָגְלִגִּת וּיִדְיַ שְׁלִי הַזְּמַן וְעַל־הַזְּמַן הַיִּדְיַ\nוכזבו וּבְקִדִּיתו בָּקָר או שׁוֹא אַלְי מִרְדֹ וְשֵׁה וּלְי\nלִקְי הִיהּ שִׁיחַ הַהוּלִין וְכָמָי מִמִּיִּם, וְ אַמָּנָה מ\nמַשְׁתִּי כָּכָב הַכָּמָה וְהִיּוֹ שְׁכַל הַכָּכָב", "הנה הגדה בקדש\nהטעתו כהה שואו אַזְוּקָל לִקְי: אַמְפִּינַי הַכָּכָב ש\nהֹא עַל־בְּיַד בְּדַקְעִידַי או בְּשִׁקְה פְּאֹר הַשּׁפֹּת וּ\nוּיִדְיַ וְרֹאָי שִׁיעַת עַל־יְרֹאִית הַפּוֹאִיזָת הַיִּדְיַ\nוּשְׁתַקְּשָׁם וּבְעַל־יְרֹאִיתו זְמַצְּלַי וּשְׁתַקְּשָׁם\nבְּעַל־יְרֹאִית הַפּוֹאִיזָת בְּשַׁעַךְ בָּא הַרֹאָה הַהֵם\nאַמְמָה בָּעָל־יְרֹאִית הַפּוֹאִיזָת בְּשַׁעַךְ בָּא הַרֹאָה הַהֵם\nבְּשַׁעַךְ הַקְּדָשָׁה בְּשַׁעַךְ בָּא הַרֹאָה הַהֵם או כי וּרְדָם שְׁלִי\nשַׁעַל־יְרֹאִית שְׁתַקְּשָׁה בְּשַׁעַךְ בָּא הַרֹאָה הַהֵם או כי וּרְדָם שְׁלִי\nשַׁעַל־יְרֹאִית בְּשַׁעַךְ בָּא הַרֹאָה הַהֵם, וְאֹם תִּהְיֶה הַלִּיחָה\nהַעֲלֹה אוֹל עִבְרָה אוֹל עִבְרָה אוֹל עִבְרָה אוֹל\nיִצְבַּעַל־יְרֹאִית בְּשַׁעַךְ בָּא הַרֹאָה הַהֵם וּבְעַל־יְרֹאִית\nאַמְפִּינַי שִׁתְקַר וְקָוָת הַנֹּעַר קְשִׁיר כְּהַשְּׁמַלְי אוֹל\nלְפִנְוִר וְצָוָעַת הַעָמִידִים לְפִנְוִר שִׁשְׁפִּיעַו לְפִנְוִר בְּשִׁרְיִם\nוּפְוּרִים, וְאַזְרָי יִוְתַר קְשִׁיר פְּאַת וּפְוּר וְרַבְּרִי הַרְצָוָה אוֹל\nהַאָגָּנָה לְשִׁתְקַר פְּאַת וּפְוּר אוֹל, אָבַצְנָה הַזְּמַה מַלְיִת ב\nברקודות מַלְוֹתו רָאֵי שְׁרִיחַק מלאכְהו כְּלִמַה וּרְפִי\nוּוֹנוּ בְדַנְהַקְנִקְאַ אַל רַצְשַׁצִּי, וְחַבְּשִׁר הַקְּדִים בְּשִׁרְיִם\nבְּשִׁרְיִם זְיכָר וְכִמְעַט לְוָוֹק בְּרִגְרִי אוֹל צָכָר, וְיִ\nיִתְבּוּד לְכַרְה הַרֹאָה וְהֹא בְשַנְיִם עָרֵי פֿוּרִים וְאֹם", "קְיָרֶה הַבִּנְבִּה הִיא מִתַּעְנֶה בְּשִׁנְי הַזְּמַה הַזְּמֶק\nאֶחָי רָאַי שִׁיעֶה בַּעְלֵיהוּ הַצִּיקָה בְּמִים שְׁוִשְׁלִב כְּהֵם שַׁע\nשַׁעְוֹד וָקַמְּשִׁילָא וָקַדְּנָן בָּעַל לְיָהוָה וְלֹא עָוָד\nכי זהים\nמַיִם שִׁיָּה טוֹבָה «, וּכְן לְשָׂאֹף בַּחֲוָטָם משַׁצְּן אַקְהָן וּפ\nוּשְׁכַן אָדִיאָשֹׁן וָשֶׁן זָפֶר, » לְפָעַמִּים יָצַרְךָ לְהַשְׁקֹת\nעַבַּל הַתִּעְרֶב הַכֹּפְלַגְתָּא, אֶר יָפֹחֶד בְּוַתְּכַת הַכָּמ מש\nמֶקַל קִדְשָׁא אוֹ קְדִיב לוּ כַהֲאֹפֹל לִשְׁנֵן. וְכָה אֵשָּׁא ת\nתִּעְוֹד הַכֹּפְלַגְתָּא אוֹלִי יָסִפֹּק שִׁגְע יִתְנִגְעַר וִיְהוָה, וְאַד\nיִשְׁתֶּה הַקְּדֹם הַמַּאֲכַל קָצַב כְּבֹה שְׁמִיעַשִׂן וְאֶכְל מַצְלוּ כִּי וְיִ\nזְמַן קְדֹם הַעֵת", "בנַפְעַל הַשְּׁכֹל וְמִנִּי", "הַהִיזְקִים הַנִּפְלִים בְּשַׁלְּמָה", "בְּעַלְוֹת הַמֹּחֶוֹת, הַגָּה", "מִנִּי הַהִיזְקִים\nהַנִּפְלִים בְּשַׁלְּמָה אֶ\nבְּעַלְוֹתִי הֵם יִתְבָּאר וְיִוּדַע מִפְּנִים שָׁלָה\nכִּי אֵם\nהֵיהָ חָשָׁו הָאָדָם בְּרִיא וְיֹדְכַה הַסְּתַכָּלָת הַוֹדְרִים בְּשִׁיָּהוּ\nוּבִיקְצַה בְּרִיא וְאֶר הִיא הִיא הַוֹדְרִים וְהַעְנִיגִים אֶר יָדֶם\nוּבִיקְעִת וְשִׁנְתָּם כְּמֵא שֶׁאָפֶר שִׁיָּקַד אֶצְרָן כְּדָמֶן אֶל לֹא יָשִׂיאו אֶצְרָן הֵנה זה פֶּגֶע בְּיִדְקַן וּבְנַאֲחֹר הַחֲמָת\nוְאֹם לֹא יָהוָה בְּיִדְקַן וְעָמֶר הַשְּׁמַלְּךָ וְשִׁבְעָה כְּהֵ שֶׁאָר\nשֶׁאֹרֶת פֶּה שְׂרָאַי שֶׁאָר יָשְׁבָה כְּמֵא שֶׁאָר וְיִשְׂרָאֵל בְּעִינֵי כְּהֵ שֶׁאָר\nשֶׁאֹר לְקַלִּי וּבְקֶשֶׁה כְּמֵא שֶׁאֹר וְרֹאָיִק שֶׁאֹר\nוְשֶׁלֹּא יָנִיכַל לְכָל שֶׁרִּיא בְּשֶׁאָרְיָה לָה\nלְהִפְלֵא בְּהַדָּרִים הַהֶפְגַּל בְּכַשְּׁבָה וּבְכָל הַקָּמ\nהַאֹמַצִּי הַסְּמֹחָ כְּמַן הַסְּמֹחָ וְאֹם יָהִים זְכָר וְדָכָר בְּכֹו כְּמֵה הִיּוּ\nוְלֹא יָתִיד בְּשִׁיעֶה וּוְאֶר הֵמָּה שֶׁמֶּל הַזְּמַן וּקְלִט שֶׁעָרֶת הַגָּרִים וּוּרְאֵה\nאֲשִׁים וּכְבִים וְדָמְרִת וְמִמִּיִּים וּזְוֹת כְּהֵ כְּהַדָּרִים בְּכִ\nהַכָּבִים אוֹ שְׁיֹהוּ חָלַשׂ הַדַּכָּיו לֹא רֹאֵה הַדָּרִים בְּשִׁינָה\nוּבִיקְצַה הַנָּה הַפְּעַל בְּכָדָם וּבְכָדָר הַמֹּצְדָם בְּמֹצְדָם, וְאֵם\nיִהְבָּרֵךְ שֵׁנִי כְּמֵא אוֹ שְׁלָה הַנָּה הַפְּעַל בְּשִׁינְף\nוּבְשַׁלְּמָה וּבְשַׁתְּהַל הַמֶּחָשְׁתָּה וּפְגָוּפִי בְּקֶר בְּשִׁינְף\nפֶּגֶע שְׁקִדְמַן בְּכָדַחַל כְּמֵא וּיִשְׁכֶּר אַמְקָל קְלִ\nהַמֶּחָשְׁבָה וּבְשַׁתְּהַל הַמֶּחָשְׁתָּה וּ

["פריט ג'אומן", "כמה אדרר", "המות כר", "ווזלת", "בכט", "א", "הא או כהום פשוש או אר חם וזה כמה שיפושור", "יוצא בז - הא יובש רקדימת תערה או כחשה", "הכמה שינגב וועיר כהווה חסר רוח תכני בכ", "תת אפר לישטמור דף השכל והווה בשבת כב\nרא אחד אר הגוף ואותו האבר הוא באשר או פופ איה", "הכון וחרדה או הגוף כלו כמה שיש בקדאות וכלי זה אס\nלא כיות פשושה יובל אליו כן שיעלה כהאצבע שברג", "או מזיד אס היה בהם מורסא וכהאברים הנפסידים כל\nבכזון בערי מוסרא. אם מאדים חדים כנדה ארובה ש", "שנתעפש ונתחרד ווהיות בשוזה שבמינ ערבוב השכל\nבה שיהיה עס צחוק וכמה שיהיה כוכנו עס השקט ווהיתר", "והקירה לכריבת", "דע כי כל מי שיהיה בו כבא", "זוק ולא תתרע כלנו ולא", "## האותות", "יהושו בו יש בו ערבוב והשתן", "השבני כוהה בקדות על ערבוב השכל. ומנת ההווה", "מהשחווה. יהיה עם יוגים ודאנה כדבר עס עלותיות מל", "מלאכנית לא עריכרים בשער שלה, ", "אדוכית יהיה עמו כשאת ארה ובנורת נצץן, אם כה", "תהה השחווה דכדי יהיה שם צחוק ושבמה עלי בלאישת", "העורק ואמב ההווה כמכרכות יהיה עם התלהבות חום\nוקצות נפש ורועו כדות, והתנעשות ידידה עס וכריבות ו", "ושרישת קצוות העין וכרכות סראה והתלהבות ראש ומ", "ומתיחת עז המצע שקיעת העין ונקצית להליכם, ויהו\nוהווה כהאורה היה בו אלז המקרים. אך ייוו יותר הז", "זזקים וקשים, ו"והמן זהה ערבוב השכל כשר בקדות", "וברב ייהו בכדויות, וואס ההווה כהלו וינשפ פס\nלהלהת בכללים ובשערים הקודמים. והווה כחלינה שב", "שכבר נתפשה ונתחרדה. וקרה ללביו שייהו בו עס א\nערובוב השכל כוכב ונפל אם ניבגיו עריכיהם בידייהם בכל", "עת וכבד ראשם וידרכו בעצם הקור ככד שותעריבב שב", "שכלם במקירה החום, ", "ואל לא יozיקו כה שיאГО ולו, ו.כ. ו.כ.", "והפעמים ידכו כצ他们 השם היות ועופות, ו.כ.כ.ל הנה", "ערובוב השכל אם סקה חסום יכש הנה יורה עליה, תערמה", "והתערה ואס מחום ללה מדם או מעפוש לכבנה הנה יורה\nעליה. והתרפה, ואמס אותו שסבתו מאדים עולוים טאי", "זיהו אמר יזועק מענין האבר ההוא הבובא אם היה אבר או", "הגוף כלו אם היה כולרי כמו שיש בקדות הכוליות.", "נוכרים כשער כאב הראשון", "## הרפואות", "אמס הרפואה ב", "במלאכנית עוד נזכרה", "בשער מלאכנית", "ואומס רפאות הערוב ההווה כה dess אן ריא למרח בז ל\nלקיוז ואל כל מה שישו הדם ויקרהו ויתקן עצמיות.", "ואומס ההווה מהאדוכה הכרכומית הנה רפואתו לדמר", "להירק ולחלוף הכזב אם מהגוף כלו. ואם כתן הראשון\nלברב ויעשו המקדי והברשיבים הנזכרים בכללים ויעשה", "רשיות אירג'נה ווארא, ", "והי שיקן ערבוב השכל החס קדישי מift", "כניאה, ומה שיקן ערבוב השכל החס קדישי מift\nכשנת ותוחץ על האקרד וואס אינן וואלד ותוחס אס לא", "יהיה שאר אינן ווריד וואלד, עס ששה.טמע\nהניא כל הרטית בליער", "נעיריות, ווריד, העזר חום ולא התרה\nלפעמים ירושלים, ויהיו כיתור", "בדברי אוליא יוסוך וחוס אבל תשכן אחזור כיתור\nואומס ההווה בקבת שותף או איר. אבל תשהה חוקה", "ואומס ההווה בקבת שותף או איר. אבל תשהה חוקה\nהראש ווליקרו ולמשוך איר. שוניה בעריו שנותן", "כלליים הcoreטיים וכפרישים. וואס היה עס עירוב\nהשכל חלילה, ואות כוסר דאר שוניה בעריו שנותן", "חזרה וולעפתי, יישיב עליין שיכלו רופלטס", "יצירך שוכה.ראש כות ויהו שיר ועריד דאר", "להדטרים הכעיליים ושרונק על רשו ותבשל הרכמה\nואומס, וופעים כבות דיפא שאר איר. איכר יתבנה כהמה", "או איכאל יוחים כוכמו שיא.", "ואז בדבר כהפרונות ורומק", "זערת הישטמה בין פֿרֶק", "דערת הישטמה בין פֿרֶק ו־ame", "Home", "קינק", "קינק", "קינק", "קינק", {"

["מיכל פ\"א", "## בהלפנס", "de corrompitione", "הברוך הוא דומם לטעום חן הנקרח רעונה אלא שהוא ייק קהה בחרית המוח ב' הוא חסן בעלף ופעלות מאזון חזרה או כמבול כלום וסבורה האשתנה פלפ' כהרת גנינו הוא וקרר פסלא ו themע קסנש ולא ומסובב בו הימין או עס לחות שלא ישמר מהירשוטע בע' אם זה עס יובש יורה עליה התערוה ותואו ישכר חוכמים שעברו כבר ולא יוכר שטמה דרבים הווונים עתה זאת הוא ישכר דרבים הווונים בעת proof ושהוא זמן ירואמאותן שעברו אם זה ישקר פסלא יהו שם דריכת הושח וכבער לא אם כהאך כמינו ו themע צצלו כמינו ו themע ככלו ותפאות כח"ב כמ"ב. וואס זה עס לחות ויהו עליה ותערדה לשלא ישכר ויהיו דרבים שעברו כ"ל, ארי הוא ישכר דרבים הווונים בעת proof ושהוא זמן ירואמאותן שעברו אם זה ישקר פסלא יהו שם דריכת הושח וכבער לא אם כהאך כמינו ו themע צצלו כמינו ו themע ככלו ותפאות כח"ב כמ"ב.", "לפנין ישכר חוכמים שעברו כבר ולא יוכר שטמה דרבים הווונים עתה זאת הוא ישכר דרבים הווונים בעת proof ושהוא זמן ירואמאותן שעברו אם זה ישקר פסלא יהו שם דריכת הושח וכבער לא אם כהאך כמינו ו themע צצלו כמינו ו themע ככלו ותפאות כח\"ב כמ\"ב. וואס זה עס לחות ויהו עליה ותערדה לשלא ישכר ויהיו דרבים שעברו כ\"ל, ארי הוא ישכר דרבים הווונים בעת proof ושהוא זמן ירואמאותן שעברו אם זה ישקר פסלא יהו שם דריכת הושח וכבער לא אם כהאך כמינו ו themע צצלו כמינו ו themע ככלו ותפאות כח\"ב כמ\"ב. וואס זה עס לחות ויהו עליה ותערדה לשלא ישכר ויהיו דרבים שעברו כ\"ל, ארי הוא ישכר דרבים הווונים בעת proof ושהוא זמן ירואמאותן שעברו אם זה ישקר פסלא יהו שם דריכת הושח וכבער לא אם כהאך כמינו ו themע צצלו כמינו ו themע ככלו ותפאות כח\"ב כמ\"ב.", "## אותות", "כמות ויהו בפיה ותשוק ונתג'ס ו\"א דואר שיוודח זה בהלכי ו\"נ\"נ ו\"נ\"נ ו\"נ\"נ ו\"נ\"נ ו\"נ\"נ ו\"נ\"נ

["ספר ג'וזן א", "הלוי רכב הא' כין ממנו ויהיה עם כעס מעורב בשחק\nגענוע נפסד מעורב כברכה כלומר שהיה כירך אחרים\nכמו שהוא בשבע הכיבר' ודע כי הלהה הפעלת לשעות\nהאריי היא מensi הלהיה הפעלת מלאכנugi' כי נסנים\nשחוריות אך שהסכה הפעלת לשшу האריי היא שחורה\nשרופה אמדוכה או השחורה והיא יותר רעה והפועלת\nללאכנugi' היא שחורה טכני רבה או שרופה אם מלקנה\nאו דם ערב ומעט תהייה מלקנה שתשרף שטות' ואסנים\nיהיה ככנה לאראנקי וברוב תהייה המלקנugi' בתעת\nהליהה השחורה ככלים' וברוב תהייה כניא בהליעה\nבמורד המוחה ביצמו כי הגעתה אל המוח היא כמעת ל\nליחת פרשנים' תהייה המלקנugi' עם רזע כחשבה חז\nסברא נפסדת ופחד והקטש שלא היה בה התפגשות חז\nזוקה' ואסנים כניא כלה התפגשות וקפיצא וחרוגות\nנהכתה הארי וענין שלא ידמה לעין האנשים אבל דומ\nלעיון הארי' ויוודל המון כן זה פרשנים אעף שרופה\nלשעות בעליו כי העלהaire לא זהה עמה קדות ברוב\nהענין ופרשנים לא כיבי כמנה' חולי הכלב הא' מץ\nכמאניא יש בז מקשי ענין זוזק וכיבד עם התרחקת\nוההאות ייחד וארז בו מוזהך להרעך מה שיש במניא ממ\nשינו נוטה לדמות יתני קרוב' וברוב כה שיקה העלה\nהזהת בחרוף לרצה הלהיות' ולפעמים תרבה אבוב\nונקרז תוהה ליה בעת נזיבת הצפין התערוכות בגנובה\nוהלהairetá ועפמים רעות יתירה וית {|} ה
טשחורים והדליות' וסם יקייה לבעליו השקו יתרח\nבלחיתן וככל שinkel אם היה סבתו חום הכבד ויהישו\nלולעמים תתחדש העלהairetá בשתוף האצטומ ורפיה\nהקיא' וסמאניא' יש למאניא כל\nהאותות ולפיניו יש אותות ואותיותו ישתנו פנעותין\nואזות ולוות ולוותיו ישתנו פנעותין\nההנהויות והנועויות השנויות הנזכר' וואותות המבשר\nאותה כה כאכזב עס חום הכנה וכמו שימלא כפות הר\nהרגלים דם יתאכדמ וו שיטקר הדם בשדי האשה כי חנ\nוהנה זה כההוראה על תנועות הפסק הדם' והראשה\nשויה על זה שהיה סבה להפסד הדם באבר שאין חום\nטבעו זוזק בו שינהיג הדם הנהגנה טובה אבל יפסד הדם בו\nמוני הפסק שיזוק לפוח' וכשיתראו האותות האחרונים\nבאחריות כמאניא לפעמים ירדה על תכתה ואותות הלהיות\nופעמים רבות יקיא כמאניא בחריים החדים ויהיה מופת\nלbuild' וסם יעדיד האותות האחרים עדות טוב יזרה על\nנבול שהיה שוב ולפעמים היה התחזקות המאניא מופת\nעל ב�ול המאניא עצמה' ואותות ההווה משחורה שרושה\nואו ששתוות ואריוויה עם מחשבה ושתק וכנחיה'\nעוד שאם יעיל לדבר יתulet ויערב מינו ויתsemב בו' ו\nואחר זה אם שינה על דבורו לא יוכל ליהימלט מפנו ולו\nישליכו ויהיו דלויות הנוף ברזקלה הנקראה אל השהרות\nיותר בושה והליכמות יותר דע\"מ ולו\nיקיא דברים חמצים תריהו כהם הארן' ואסנים\nאותה שתהיה מהשחורה האדוניות יהיה התentקוטים כמ", "כגנה אל היער יותר כבוד והמנחנה ניטר יותר מיהיה ל\nליא תזכור כר-header וטוב כה שיכר ויהו הירשן ויכרעגנו\nכגנה תרבה הנגוע ונקעות פצרת התגשותו'", "רפואתה", "אש דראית מ'ויל מ'היהות ה", "הקו' וסא'ת'ת'ית מ'היהות", "כרות בכיו ונקת וביישר", "האותות אז תיקר בכשר וביישר איפת'ישת כשר ויהיה\nכמוקד' ארי' ישטף ליהר כשר כשרת'ה שטח שינה זו\nעם סענבר' וברנרים העשרים כלאיש א'וילו וארת\nתפה אל הרא' ונקהו אם זה ביטל דתי או שחורה\nדטיית תקיזו מהערק אשר תחת חלישן ותתוד הלהק", "האיה אדוטה שחוריית' אם היה'ה איה ויהיה שוחה\nמעוקד' ארי' ישטף ליהר כשר כשרת'ה שטח שינה זו\nעם סענבר' וברנרים העשרים כלאיש א'וילו וארת\nתפה אל הרא' ונקהו אם זה ביטל דתי או שחורה\nדטיית תקיזו מהערק אשר תחת חלישן ותתוד הלהק", "ברנרים אל'", "זה תארם", "ג'ניא פ'קיאת'ה א", "אששיקדום פ'קיאת'ה א", "מקסניא צ'ייל ולק' מיאכלה", "קיכלד צ'ייל ולק' ארי' הנקני הכלוי שתי לילות בלתי רצופת ליהיה אח\nאך הנקני הכלוי שתי לילות בלתי רצופת ליהיה אח\nמשק' ב'א' ויהו חנור יעטר'ם ממך ברניר א'זיזו ויהו\nאפיכית פ'רייפו'ה א'זיזו א'כן אסرنיא זו מיהומאכש\nקינור זו א'ששיקדום עשה זייד\nקוקלינוטינד' א'זיזו בליקש א'כלייס א'אש א'ליב\nקוקלינוטינד' א'זיזו בליקש א'כלייס א'אש א'ליב\nדבשי ויעש ע'דער ע'כבר'ן א'זב'ו א'שא א'כלייס א'נ\nדוא'ה תומל'ב'נ ג'דרי א'ש א'כלייס א'נ א'כלייס א'נ\nשיתמ'ל'צואו כו קלות וסם רביור א'זיזו א'כלייס א'כלייס\nואד'ה תומל'ב'נ ג'דרי א'ש א'כלייס א'נ א'כלייס א'נ\nולעפמים יצרית ש'יעצ ל'יהם ב'כי חמשת'ס", "ולציק על רישת בביישור הכאיפ ויהא חליש ליה\nהחל' נוניו עליה החטאה ותיה כונך הרהיה ויהו\nהקר' א'ל'ה שלא תמצ' רפואות זמינות א'ל'ה הקירוט\nעמה' קומילא' ולעפמים יצרית ל'יהם ב'כי חמשת'ס\nדיאוקי'ני השקו'ה עס ימי כירן כנוק ל'הלויה א'ע'ם כמ\nפרושו ל'ריכא וע'ס מי השעורים ותשה' יקוניס\nבמס' שיכושו בהם פ'אטר'לי'ן א'ה ירור ב'כן תחת\nבו'ע'ט מקסוט'ו'ל' ויהו על ה'א'ה החלב ותשע"ה\nהמלה לילות ותשע"ה השת"ה ב'כן ש"י א'הו"ה"ה ל'ב\nכ'ל'מס' ב'ה ש"מ"ש ב'כ'ה ה"ע"ק"ה ות"כ"ה ברנור\nבכ'ה ש"מ"ש ב'כ'ה ש"מ"ש ב'כ'ה ה"ע"ק"ה ות"כ"ה ברנור\nש"ב כו דוקדונ'ב וחתוך וכל עד ש"ת"ה ה"ע"ק"ה ות\"כ\"ה\nש"ב כו דוקדונ'ב וחתוך וכל עד ש"ת"ה ה\"ע\"ק\"ה ות\"כ\"ה\nש"ב כו דוקדונ'ב וחתוך וכל עד ש\"ת\"ה ה\"ע\"ק\"ה ות\"כ\"ה\nש"ב כו דוקדונ'ב וחתוך וכל עד ש\"ת\"ה ה\"ע\"ק\"ה ות\"כ\"ה\nש"ב כו דוקדונ'ב וחתוך וכל עד ש\"ת\"ה ה\"ע\"ק\"ה ות\"כ\"ה\nכ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ"ב כ\"ב כ\"ב כ\"ב כ\"ב כ\"ב כ\"ב כ\"ב

["מאמר", "טרשיי, וראיה שיהיה מזונס טובת בכל ענין אלא שה\nסם עס היותם אין כך שיחיודמה שמחה סתמה ב\nכבו אכדום וביצבה כי זה מזיק להם אmed ולא תנו\nבה גיגר השת כמא בד' והיודק. ואר רופאות כמה\nשראו שידרמו ויהורו הוא רופאות מלאכנית ומיזריה\nבשער שליה. ובשרد- חגים אין היוק ששתו הין", "רב המוג כיו ורטיב יישום *", "במלאכנית, יאמר", "מלאכנית לשנת", "המחבות, והתברא מ\nתערוגת השבע אל ההפס\nשחיוי ושרשים דוחה המוח\nכיבדים ותפודוריה בחשיבה כמו\nשישמים ופהוד החשף החיצון\nוגם כי כוג הוקה והיהש\nנңב ליהו כהישן אומן כבו שמח\nהין נאות לזריז ופוקי. **הס תתרתב מלאכנית עם\nקאות נופ וקיזיעה ו Litera ותישוב כניא. ואמג\nאבק מלאכנית למה שיחיה וזרושה משווה לתת שروה\nוהת כו ילי היה כבודה עתקה ותישוב כניא. ואמג\nנופ כי ילי היה כבודה עתקה ותישוב כניא. ואמג\nנופ בקיזה עס המוח ומוג הורז אשי נו\nנטה לישון ואם שתיה עס ליהו\nהיה שיא עס\nרבי **מהותה במוח עצמה כה שיא נוער מוג קי\nונב כי ילי היה כבודה עתקה ותישוב כניא. ואמג\nנופ בקיזה עס המוח ומוג הורז אשי נו\nנופ כי ילי היה כבודה עתקה ותישוב כניא. ואמג\nנופ בקיזה עס המוח ומוג הורז אשי נו\nנופ בק

["ספר אומן א", "האצטרכאש ... וסומענט העכל בשרפ קור המזון ורונק\nקוקדורים והמיות המעורים בכד שאל ומחק החומר והסמה\nבכש של לא ירדה במר ווריק הבנין בחר *לפעמים יתוח\nעכ קדוה חזק בשבירת *לפעמים היהי�� תוצאת רע\nקושי תואת חזק בשביר העפ` *לפעמים יזיהו יתוחת` קעצת\nהשחורה כב *וכה שיהו מהאצטང` הגנה אותוחה", "מציאות ואותו מוסר המאצם *הכומים בשער חרי י\nהאצטומ` ותופחת` הלה` עם קסם וכלי ויכעת` ענבר\nיש רבים שיתורו להם *האצטומ` ותופחת` הלה` עם קסם וכלי ויכעת` ענבר\nואחר *קיסטי בעה העכל ואס תרי` חווה ילה` ותלהלו\nבכט` ויצח` וצמא *רוב` אות` שות` במר *מראנבניא\nהנה` חם` בע` טז` וואות` הברקי` כלו *הא` שות` במר\nכוכד` ביכס` וסיכשת` למעלה` והפ` קא` שוק` ורד` נופ\nוהצ` עכל` וואש` חכ` ווא` ריש וורק ריט` וקדי` מ\nויצ` אצ` רוח ותת` הנות` ושת` כב *האצטומ` ותופחת` הלה` או` כלו\nהנופת` ולו` שכן` אחר` המכל` עד שיתוע` כשלמה` *", "לפעמים יק` ופלט` לבה` כרוי` *לפעמים פיל\nהיכן` הסמה` *קיקו` המקרים` האלו` בעת` לקדמ` המכל\nוגו` אחריו` בשעת` *תיה` היצת` לבה` כרוי` *\nבטוב` העכל` תומ` כארנו` *לפעמים תקנת` כאר\nברברק` או` ויכא` וריה` כרוי` *לפעמים לברק` לאר\nומל` עס` ויכא` וריה` כרוי` *לפעמים עס` חמה` ים\nשמה` צדק` ולו` תזיה` כנון` ויג` חק` *מסת` כה\nעס` לבה` היה` עס` עכז` ויכע` שמע` חנוכת` *י\nתיה` חמה` ות` עס` עכז` ויכע` שמע` חנוכת` *י\nבמר` נג` *ואס` תיה` עס` שחא` מנק)` הנה` חמה` *י\nתיה` חה` ות` ארה` וחא` חפ` אות` לא` ש` אס` ית` ריה` ות` *", "דמואל` דרמ` *כד` אומ` ש` אומ` *לע` כנ` עכ` ש` אומ`

["מאכר ד", "ופאון הכח וותראק וטרידוס וכרוא בהירף ה\nראשי ביטש צהו וזכר בשער השנין, **והחוקה\nמנתה חה הבהammית החיי אחד וחיל פאתנו עד זה\nשהוא תסיד ביציקות**.", "מחויית נקבעה במוח פירטוט בשעה דברם\nהראשון שהם **הרקת הלהיה והפעפישתיה בוחנים\nונקרא אלא** מי **שהיה האצטבוכת חלושה**\n**כי אז לא** **םא אצטבוכת חלושה** **בע\"כ**\n**תקארו בעלה ההאת כליל ולא** **םבמלאנכוניא** **המיאקים**\n**בכן**.", "הודרמה תמיד ביציקות השמיכים החמים\nתשיםicii כמזוהסנים האלה קומילוס **רשבה** **שלא תעדה** **הלהיה בתהת פושטח** **שבא**\n**כדך בהלה תעדה בכה שיטוט ולא יתיר**. **ואם תיה\nהשזרה דואקא משזע עליך שתושף** **שוי לעיל בר** **ופ\nופודג** **עיה הדרשה ולא החרש בה**.", "ועשה המונת\nהנהוידים הדם החשומת כהו **תודג** **הירא צי** **והבשרים** **הק\nהילוק הנדרבים**. **ולפרקי** **הנין הרגל** **המונת זלזת הישן\nהוזיק**, **והשליש** **שיעשה** **הזוק הירב** **עס ירושה במונק** **בפ\nבמשהו** **ההומיס** **מה ירושה** **הניזה** **כדמ** **כדמ** **כדמ**\n**השון** **ואם יתיה** **ההוון** **זוק איר** **שהמשח** **הקריס\nברלי** **מונכל** **קינור** **ed** **הו** **כן** **ההופק**.", "ואנמם **כמ** **אצטבוכת** **הניזה** **האכח** **נס\nהאת** **הבדלה** **ונקרא** **כמ** **אצטבוכת** **הניזה** **האכח** **נס\nלאר** **אף** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא**\n**הא** **לאר** **לאר** **לאר** **לאר** **לאר** **לאר** **לאר**\n**הויל** **אף** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא**\n**הויל** **הוזיק** **אף** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא** **שא**\n**הויל**

["ספר אופן א", "הכזר נפוזל ולא. היהים שם. מודסא. היא התלהכות השקזים מה שיבושל בו האפסתון. כפי מה שוכרנו ותצנו על אצוטמכתו. ביציקות הניכרלו ותחבש. אותה בתחבושם הניכרים. ושהם בהזם. זעף פרגנסת. וזרודא. ושרש שורץ. שגרה. מהי. כלומר. באין פרים. ותזדק. התחבשות הניכרים. עליהן. זמן. אירן. וכששדם. תינק מות בiegלו במים. וסכן. או. צמר. כנופו. או. ספוג. ויוועל. תחבשות ההדרל. עלינו. ועלך. שהוא. בין. הבתאים. ותחבשות. אשר ניכרוב בספר. היקוח. ויוועיל. קרני. הצעיזה. בלי. שריטה. אלא. אם היה. שם. מודסא. או. כאב. שיכנע זה. ורבים. תיצרכו להשקות. בכל. אנוכנוכיא. אמאש. וווע. כיפס. וכון. ואנים. ו. ומשקים. שיבושלו. בהם. הורעים. האלה. ורדוא. ושבת. ולפעמים. יצריד. לעשות. נז. זעף. רודא. ופגנגנסת. ופעמי. רבות. יצריד. למלא. אנוכנוכיא. המראקיית הנופנת. להקיא. בלהובורים. לכן. וראו. מאד. זאת. גם. כן. לתקן. הכבד. שלא. יחיי. כמנה. השחורה. ופעמים. רבות. יזועיר. לבעלי לא. לא. לא. לא. לא. לא

["מאמר ד", "ות BESTEIN UND DAS ERST UNTIL NOW", "SCHWAB", "BEI DER SCHWAB", "BEI DER SCHWAB", "BEI DER SCHWAB", "SCHWAB", "SCHWAB", "SCHWAB", "### DAS SCHWAB", "SCHWAB", "SCHWAB", "שָׁמֹת אַסְמַת הַחָשֹׁק לְי וְזִכְרִית כְּמַנְי עַנְיִיס מִגּוּיִיס וּם\nוהסְפָרִית לְי כְּמַנְי דְּשִׁקְיִת דְּעַת וְהַסְּפָרִית לְי כְּמַנְי\nכְּבָלָה רַבָּה כִּי כְּמַה שֶׁשִׁקְיִת נָבַא וָעָפּ יִשְׁכֹּה שֶׁ\nשֶׁהוֹא הַעֲבָרָה לְאַהוָיִים וּרְצָת תַּחְשִׁק בָּדַיִּינִים מִגּוּיִיס וּתְדָבֵּה אַ\nוּרְקָתִי הַהֶא וְצִרְיָת תַּחְשִׁק בָּדַיִּינִים וְסִפּוּרִים כְּאָסְס וְזַמְּמִידַה זֶ\nהוּא וְתַשְּׁלִינָה כְּשִׁלִּים בְּוֵיהּ זֶ וָעָשִׂירְתִּן כִּי הַרְשִׁם זֶמ\nכְּשִׁבְלִית בְּזִוְרֶבֶן הַאֲגָשִׁים לְבַדְּלַה הַלֹּ题ִים כִּי יִשְׁלֹּה לְיֶ\nנֶּכֶן כְּן בְּזִוְרָתִי לָא יִקְרֶ אָמֶר בְּכֹוָה מַאֲכֹּנָת הַזְּמָן לְיֶ\nלוֹךְ זֶה הַחָשֹׁק בְּדַרְגֶּה וְאֶֽל יָסִפִּיק כָּלָא בְּשִׁכְתָּ\nהַאֲהַבָּה הַשְּׁנִית יְזָמֶּה רַדְּתִי הַגְּבָרִית קְמִיִּת הַעֲלָמִית וְרַבָּ\nהַמַּשְּׁנַל עַלְּהַן כְּהֵן וְתַתָּעַג בְּהַן וְלִשְׁטַחְתָּ\nוּיִשְׁכְּל מִמֶּה הַחָשֹׁק הַשְּׁלֹה וְהַשְּׁעָשַׂז בְּהֶם יִשְׁ\nבְּהֶם שִׁוֹיִף זֶה בַּחְשֶׁק וָאֶפְשׁ שֶׁיּוֹדָע כָּהּ וָאָמֶנ מִגִּ\nחֲצִדַת וְכִנַּיִת צַחְק וּפְיִם הַבָּכָר הַכְּתַדַּח מִצְדַּ\nזֶכְלִי הַגְּנִבֹּהוּ גְדֹלוֹיִם כָּל אֶֽל יָסִירְדוּ וְלֹפַ�\nצְטַעַ לְהַנְּלוֹי אֶֽל בְּהַגְּמַת בַּעֲלִי מַכְלָה וָפַּ\nשִׁנְקַן לְיַחְלוֹתֶיהָוּ אֶֽל בְּמִנְקַדְּשִׂתְךָ וְתֶאֱר\nהַגְּמַת בְּפִּוּ אַֽל עַנְיִיס תְּכֹתָן אֶֽל", "### המאמר החישי", "בְּשִׁכְלִית מִפְּעָנִית בָּעָוֹרָת הַתָּנֹה זְכָקָ", "בְּשִׁכְלִית מִפְּעָנִית בָּעָוֹרָת הַתָּנֹה זְכָקָ", "בְּשִׁכְלִית מִפְּעָנִית בָּעָוֹרָת הַתָּנֹה זְכָקָ", "בְּשִׁכְלִית מִפְּעָנִית בָּעָוֹרָת הַתָּנֹה זְכָקָ", "כַּכָּל וְאַרְשׁ הֹא שִׁדְמָה בְּעַלְיוֹן שִׁדְמָה בְּעַלְיוֹן וָמַחְוָה וְגַפּוֹ וְיֹסְבּ וְלֹא יֹתָקַפְּ אַלעַמְּד אַל פֹּל וְלֹרָבִי וָקִיָּה לְהֶם הַקּוֹדֶת וְתִעְבּוֹס", "וְיִקְרֶה לְי שִׁיפַע עַצְמָּוּ בְכָּסְבִּים עַלְיוֹן וָכְסָבְהוּ שֶׁקֶי לְי שִׁסְיֹס בְּצֹמֶם וְהַרְבָּה וְהַהֶה שֶׁלֹּא יָכֹל לְעַמְּד עַל רְגִלָּיו וְלֹא לְשַׁבְּת הֹא יָכֹל לְפֹתֶח עֵינֶיו וְהַבְּהַם שִׁקְיַל לְפֹר בְּמִדְרָג מִוחוּ וְכִורְיַז וְכִשְׁדִּינְוּ בְכָּסְבִּים וְהַפְּשִׁיר בְּעַלְיוֹן", "וְהַפְּשִׁיר בְּעַלְיוֹן כָּסְבִּים הַרְשׁ וְהַבָּפִּה וְהַבָּפִּה וְהַבָּפִּה", "וְהַעֲמַד בְּעַלְיוֹן זֶה וְקָל וְלֹא יִשְׁכַּע עַצְמָּוּ בְכָּסְבִּים הַרְשׁ וְהַבָּפִּה וְהַבָּפִּה וְהַבָּפִּה", "וְכֹעֶשׁ יָכֹן לְגִפְל וְהַזֹּק כְּכֹנוּ דְּבָרָה הַלַּפְּפִה אֶֽל שֶׁהוֹ לָא יֵהְוּ עִם כָּוִיזה בְּשִׁיהַבָּפִּה", "וְהַסְּבֹבְה הַזֶּ וְלֹא יֵהְוּ עִם כָּו

["ספר נואו'ן א", "אותוות", "אנסם ההיהו כסבוב האדם", "בעצם או כוחביטו אל", "הדרים הסובבים או", "הבנוקים הנה זהי לוע בעצ him ו him מה שיחו כבודה ונפליה וואפנים מה שיחו כבודה אדנים קדוקים כמחז אד שנולי לעצ המהז אז תהייה עלה תסידית ובלתי נסח אד הוהי כליב בקצת האביס בזית ותערועת ע"ה המלי שוקמת ע"ה וירagen ושקפכה כ"אב"ה ראש וצצול ה"ה ווכבז בראש וומא כמחז כרעות תינ"ב ויכשר כח"ב כח"ב קוקד יד אפי בשע"ב ובריח ו"אצץ בנהד"ים ההשרונים", "הנוקדוס דפק"ה הקד"ה ויכאצן כוכז בשע"מ. וואס תהייה ה"היהו אד בזוזהו א"ד יטר"טערועה בנהג האור"ס ל"פנ"י ה"היה כוכז וריש בזיה וואות ה"הנה ב"פנ"ס בנהל"ים. וואס תהייה אונזיה כויה בזיהות ותלהמת ב"ב"ר כוכז דוב"ב ש"ה ו"וכד", "ודנומת כרכוביות זוהבות, ו"ה"ה סיד"ה יד"ה. הער"ו"ר"ו"ר"ו"ר"ו"ר"ו"ר"ו\"ר\"ו\"ר\"ו\"ר\"ו\"ר\"ו

["מאגד א", "פְּקֶס נָבֹגָה הַנָּהֹמ יִרְפָּא בַּשְּׁכָמ וּבָנָנַח וּבָשִׁי אֶש", "לֹא יִשְׁכֹּת מָה וּקְי הַדָּבָר הַמִּקְבָּצ הַחֲמֹצ וּשְׁבֹר", "פֹּלֶת בְּצָמָה וּבָנָמָך וּבָנָמָה וּבָנָמָה וּבָנָמָה", "וְאָמֶצ הַהֹמ וְאָמֶצ הַהֹמ וְאָמֶצ הַהֹמ וְאָמֶצ הַה

["ספר אַַגָּלָן", "שׁוֹאָה לָא תְהוָה מִיכַשׁ כי הַכָּבֵה תְהוָה פִּתָּם וּהוּכְתָה\nהַכִּיכַה לָא תְהוָה פִּתָּם וּשְׁהוּמָה לָא וּגְי הַעֲנִי מִובָּשֶׁש\nשִׁיכַרְז דְּרָבַי כי אֶבְדָה גַּנְוָ קָוָם וָעָתָה לָא שְׁרַבָּת\nהַכָּבֵה אַס בְּכוֹצִת הַמּוֹחַ לְדַחְתָּה דְּרָבַי כִּדְקָ אַס אֱדָם אַו אַ\nאֲכִיָּה וַעֲקֶת אַו לְדֵיהּ רַעְת הַעֲצָמָ\nמַדְחַס תַּסְתִּי וּכְוִצִ בְּלִי שָׁלִיכַה בְּצַפְּי הַמּוֹחַ וּשְׁרַשׁ\nצְמִיחַת הַצָּבִים וּפָעַמִּים יְהוָה זֶה כִּן הַלָּה לְהוָה נָלוּיָה\nנְלוּיָה נֹפֶצֶת כָּלִיחַיִת וּלְדָחָה כְּשֹׁוֹם מִובָּלָגָה כְּמַה שִׁיפְלָמ\nכְּהַסְתִּי לָא יֵעַרְבָּ בָּכְה הַחֹשׁ וּתְנַבְּה הַהַעֲרֵבָה תַּמ\nהַשַּׁעֲתִי וּבְמָה שֶׁלַּסְתּוּ יִעַרְבָּ כְּמַה דְּרָבָה בַּש\nבַּשְׁעַרְבָּ הֶל וּלְאַ וְעַדְרָו הַאֲבִירִ הַחֹשׁ וּכְהַתְּנַבְּה בַּש\nבַּשְׁלֹמָּוּ, וָאָמַלְרָה עַבְדָּה תַּעֲצֶב בַּעֲרִי הַמּוֹחַ כְּפֹ\nכְּמַה שִׁיאָוּרָה גְּדוֹל הַפְּלִיסָוּפִים אַרְסָטְ וּיְרָא שֶׁאֹת אַת\nסְכֹתָה הַכָּבֵה, אַסְמָּה שֵׁלַיְהוָה סָוֹתְתָה הַמּוֹחַ בְּשֹׁוֹ\nעַסְמָּה אַסְמָּה בָּעָרָתָ, וָכַלְמַךְ בְּשֹׁוֹ\nכְּמַהְיָמָּה בָּעָצִים כְּשֹׁוֹבִים וּחֲלַמָּ וּתְחלַמָּ\nוּכְשֶׁמֶּה אַהֲרִי וּוֹצִ וְתַעֲצִים כְּשֹׁוֹבִים וּחֲלַמָּ וּתְחלַמָּ\nתַּעֲצִיִּוִּוּ אַסְמָּה הַמַּצְלִיקָה אַס שִׁיפְלָ לְדַחְיַת\nהַלְּיוֹא אַו לְדֵיהּ אַו לְדֵיהּ הַמַּצְלִיקָה הַמַּצְלִיקָה\nשְׁלַיְהַה הַכָּבֵה הַמּוֹחַ אַו הַזְּמַן אַס יִשְׂרָאֵלִי אַס\nהַעֲצִים כְּנָן וְהַיְהוָה עָנִיגָם אַחֲדָה הַלְעָלָה שְׁלַשָּׁ\nהַמַּצְלִיקָה הַמַּצְלִיקָה כְּמַה אַס שִׁיפְלָ בְּשֹׁוֹ\nפְּשַׁעְקִיּוּ הַמַּצְלִיקָה תַּעֲצֶבְּנָה וְעַדְרָה וְעַדְרָה\nמַזְכִּוּ, וָאָמֶן הַכָּבֵה תַּלַּחְלָה בְּשֹׁוֹ\nרַגְלָעַ וּפָתָ וּתְפַשְׁתּוֹ כִּי שִׁתְפַלְדַּל תַּעֲצֶב בְּשֹׁוֹ\nכַּמִּצְכוּ וּהְדֹה אַסְמָּה תַּעֲצֶבְּנָה וְתָאָרֶבֶּ בְּשֹׁוֹ\nעַבְדָּוּ, וָאָמֶן הַכָּבֵה תַּלַּחְלָה בְּשֹׁוֹ\nכַּמִּצְכוּ וּהְדֹה אַסְמָּה תַּעֲצֶבְּנָה וְתָאָרֶבֶּ בְּשֹׁוֹ\nעַבְדָּוּ, וָאָמֶן הַכָּבֵה תַּלַּחְלָה בְּשֹׁוֹ\nעַבְדָּוּ, וָאָמ

["לאמר", "כי **פעמים מזותרים ליחוש הגבפה** דבר **יעלה מכוחני רנלי** בזריח ומשיחור עלולות אלצם כוחו וכשיגר אל פוחו ול\nאלו **ופיל** **אך לא צעירים** **והיו זה אם יצרק שוקן** **קטריסים חזקים קודם העונה** **ימנע זה או או קיל** **וכבר**\n**ראינו כן בשעת הזה ענינים נפלים** **וברינו כיוו** **על בהזנים וקצם על אצבעות אחרים** **שהיה האדכזבם**\n**והענין זה הוא הבהפיה** **שהיא בסבת** **תוליעית והארוכים** **והלועיים ושם** **כן הבהפיה מורכב**\n**בעלף ותשבו הרגופים** **לêêז他们輸出** **שער הבהפיה** **והוא** **ענין ותנין** **מנה**\n**ופנימה** **יקדה** **כדנק הרגוי** **והוא**\n**שאשה** **אם יוקה** **להעצר** **נדר בלו** **עתו או שנעצר** **זה**\n**זרימה** **בעזיבת המשפל** **וישתנה** **זה ברוחה** **לאיכות** **ארסי**\n**והיו** **לה תנועות והעלות אדנים** **אם כהקפיס** **ואם בלו**\n**הקפיס** **יקדיה** **שלו** **אדים** **טן הרם** **אל המוח**\n**והלו** **וכנשה** **האשה** **וכן יוקה** **לאיש** **אם תיקבג** **בכלויו זרע**\n**שעות** **רב ממנו ותסך** **זונר** **וישתנה** **ארסי** **נ**\n**ובצאתה** **בנין זה**\n**זן יוקה** **לאשה** **ההרה** **בפיה** **בעת**\n**הרוינה** **כשופל** **תתנק** **לêêז** **הנדרתית**\n**ז寺** **זה**\n**ובפיה** **מתיזה** **כלהיות** **הנב**\n**ואסכן** **אותה**\n**שהיו** **כן הטנף** **כן האצטום** **ובסבת** **בקסא** **תורו** **שתיכת**\n**בעורקים** **ולא** **תקבל** **המונ** **המשטוף** **ופסף** **בה הלהיה** **או**\n**שׂטאר** **המונ** **שונן** **ענוג** **צערל** **סתיימה** **שה** **ופסד**\n**ולפעמים** **השונן** **אочן** **כעב** **כעב** **הסתיימה** **שה** **ופסד**\n**ולע** **כן כל פסם** **כן השהה** **כעב** **שהטוף**\n**אף** **כלי ישתף** **המונ** **החלה** **הבפיה** **הקרובה** **הוא** **מהווה**\n**והטודור** **הצוקס** **כן הפוגה** **אך הסוררים** **הארגים** **עומא**\n**שהפנ** **הראשי** **ישפּו** **יוזה** **ברח** **היראות** **והשכע**\n**ובתנועות** **צופי** **הפנים** **והפעפּים** **אנס** **ששא** **החשורים**\n**והארגים** **הצופי** **בנופי**\n**ולולי** **השתוף** **בפנ**\n**לארש** **המדורים** **לא** **תתטל** **התבונא** **ולא יוקה** **היזק** **בנש**\n**בנשוף**\n**והכפיה** **ברוב** **העניגים** **תקת** **לה כוֹזֶה**\n**הארה** **הרה** **בפיה**\n**והי** **כי כשתק** **כלה** **תיזה** **הכפיה**\n**ומשתחד** **הסמה** **המונ** **א** **שעת** **הרוח** **טוטו** **הפעלות**\n**והושוית** **והתנועות**\n**יצוע** **תשומש** **ובניין** **פעמים** **רבות** **תיזה** **הבפיה** **בלו** **כי**\n**כיזה** **כודר** **נערשת** **והזה** **כי הלהיה** **הפּוֹעָל** **אותו** **תיהה** **ירקיקה**\n**תפּעל** **במלו** **לא ברו** **היזק**\n**והכפיה** **תקה** **לערבים**\n**נסכת** **להוזהם**\n**לפעמים** **תתראה** **בם בתנלת** **הודם**\n**נס** **אזר** **התקרות** **ואס** **תישב** **הנתמה** **ירפּאו** **ואס** **לא**\n**תשאר**\n**והשתל** **שיסד** **זה מהם** **קוד** **צמיחות** **קזק**\n**הנערבים** **היתר** **רחוקים** **מזה** **הם** **תומך** **להב** **כצר** **ז**\n**ראשה** **ששינים** **ומורשות** **וגניריזמים** **זיוו**\n**ואסכן** **הכוח**\n**שהיה** **זיו** **להוזה** **ביא** **ציזה** **מסש** **המראוי** **וושינוקה** **לו**\n**לפעעמים** **ינוקה** **ברח** **ולפעמים** **ישאר** **אחר הלהיה**\n**ואס** **לא נונוק** **א אפּשר** **בכלי** **בפיה**\n**רוב ותפיה**\n**שתקלה** **לנעריה** **הנה** **תקל** **רפּואגים** **ותס** **בעניזה** **לאישות**\n**אם** **לא** **יָכְעֶה** **זוע** **ההמה** **ועזיבת** **הרפּואה**\n**והכפיה**\n**תצאת** **בכחורים** **ואס** **תיזה** **אזר** **חשה** **ואשרים** **בשביל** **ע**", "להיה **יש במו** **וכל** **שכן** **בעצמו** **חיה** **דבקה** **ברלי** **נפ**\n**נולדת** **והיו** **תכיתי** **פֿעל** **הרפּואה** **בה** **להק** **מרעדה** **הו**\n**לֹא** **אחר** **עונות**\n**ובבר** **אך** **אבק** **דוקש** **בי הבהפיה** **תשאר**\n**בעד** **שימותו**\n**ואסما** **הזנים** **ימע** **שיקה** **להם**\n**הבפּיה** **התכומית**\n**לפעמים** **יעזרו** **הסכות** **המעוררות**\n**הבפּיה** **סכית** **מחוץ** **כמו** **העברה** **בשאכל** **ובמשתה** **הק**\n**והקֶס** **וכמו** **ההרירות** **לשמש** **הרחב** **במה** **שימשּך** **כן** **לַי**\n**הליחות** **אל** **ראש** **זהו** **מה** **שיכנע** **התפּש** **הליחות** **בצ**\n**בצדי** **הראש** **בהתנוע** **למסּלה** **והמשג** **הרב** **הוא** **בם**\n**בסכות**\n**וכן** **כמותה** **החיים** **הרעיגים** **והכנית**\n**ונעט** **התנועה**\n**וכסכותה** **מה שיחל** **הרב** **מפּח** **או כנפּילת** **דבר** **אך** **זע**\n**צעקה** **פֹּאמֹת**\n**ונסارت** **הצום** **לבעל** **האצטום**\n**החלמה**\n**לא** **אצטום**\n**ואלו** **סמכ** **הרקוקות** **מהוּיבות** **סמכ**\n**קרובות**\n**ואָמֶר** **שְׁתַפֹּה** **מִיל** **עַשְׂב** **זֶה** **זֶכַע** **יִשְׂכּוּ**\n**במִסְכַּה**\n**וכן** **עשֹׂן** **קו** **הזע** **זֶע** **כָּעָש** **וּוֹשִׁב**\n**בָּעִיס** **רבות** **תתִּק** **הבפּיה** **בקדּוֹת** **יסכּלים** **בעַל** **הכפּיה**\n**כל** **שכן** **הארוכות**\n**והדִּבְרִית** **ביחוד** **לחזוק** **הרכה**\n**והרת**\n**בובבשֹׁה** **הליה** **שהשטיורית** **עד** **שִׁתְק**\n**המצק** **הזוק** **כי** **הרתה** **יחריד** **כָּל** **שִׂדְק** **כָּמ** **מהוֹרֶך**\n**והוֹיעה** **הנמשכת** **אחרי** **יחסם** **וכמו** **שהשׁוֹק** **זְמַך** **אל** **ה**\n**הלֹך** **כן** **פֿעל** **הכפּה** **תתִּק** **כָּל** **פּלא**\n**והנה**\n**inch** **כצם** **שִׁבְנַבִּי** **יתזקבר** **בָּעַכ** **שִׂדְק** **שִׂדְק** **שִׂדְק** **ש

["ספר נופן ב", "ויתרחש עמה שריג כהמלאכוניא ורדך ללבב ורוע נפש ו\nופחד למחשך הליהו ויקה מזוה איבת המות או שישנאהו\nמכנה הוא אשר יקדистה תביה חזוק ונעש רב בנפש\nזזם אחר ימשך אחריה כמניה תזקה ואנוכה והמזיק\nבתוספת חזוק היהוד בנפש יווה על ליהה רבה וחולשת\nהכה ואם תרצת לרדת אם העלה בaton אב אברך אחר\nתחדז והאם יעצת תמיר כוכד הראשון וכוכך בעין\nוכבד בלשון וכחושים ו彦ש בתנועותיו וכרכמות בפני\nואס תמצה זה ערבוב בשכל או שמחה תמידית או עצילה\nאו שגעון ולא יטעת ויהיש ברקונ נפש ובה שתדש מ\nברכות הטכע ובהרקיק או תידין שהוא כן המוח לבדו\nואחר זה אם לא תמצה באארים העצביים ולא בשאול ויל\nבכד לוא באחד מתקוות והפרקיום שום פגע ולא ל\nירнос העלה בדבר שיעלה אל הראש כמקום או יתברר ל\nלך שיחגף במוח\nואנות הכפיה הנכלה שיוו", "המקריס רותר בטוחים ושישוב דעת בעלה אלו כהיה אי\nריבש כאר שיניה ושידמה אליו כמנתו וכל בעט\nבעטשים ובהרות ובהם שיעורר הקיא כמה שישחה ב\nברנור שיקו או שלא יקא ואותו הקמה מכובה\nקצרה הנשיקה ואורך העש אחר אורך הכפיה אחיה וש\nומעוש ההשקט כ掩ה בהרוה וערש ווולה זה כמה שיאר\nבו הגעש ולא תאך הקפיאה או שתארך הקיא ויל\nיאוך העגש ואותו כמה שיווה כמח כר על יולד\nבו שלא תמצה עלה ולא קרוב כמינה כובד אכל תמצה\nהמוה וצליז ומלתיה ולא תהיה כיווןתו זוקה ו\nאותו כמה שיווה סבante חובב שיווה הרוק קעפי ערב ו\nוהיה בשכז דבר דוייה לוכיבית הגומ הטרבה וו היב\nוהפח והעצלה והכבדות והשבה ו same\nוגם יודע מענין", "הקוא וטראה הקטף ו same כמראה הדר\nוגם יודע\nבהשנים והאר ובהכות שעברו כהמוניות והנהנה ומומ\nוכביה שיווה לעילו הענינה והכרוע ותראה הפנים והעלו\nושאר מה שידעת בכללים ו same הנהיה הלבנה עס זה\nנתח וקTRUE חניה ותיהה השבורה והעצלה וכיבד הראשון ו\nוהחרת דהמה יותר תהייה הכפיה יותר זוקת הרפזין יונזר ת\nחלושה והמזן רע מאד\nואסנין הווה מלנה\nמלוהה הנה היהה התרדכה בה פחות וקוד המוח יותר קל\nוהתנועות יותר שלמות ו same\nואסנין כמה שיווה כסבנה\nהשחורה אusותה כ same אונת השחורה ויהו קא ידדה\nדם שחור ו same ההריפה ש demon ו same החצולה ו same תרТИ\nכבנה וארץ ויהיה שבע בעלה נוטה לישרב ובלין ול\nלענין כמו ללאכוניא וליא ידוכך דעתו כזת המנעה\nיירה על השחורה נכן כרמה הפנים וענין וניבנות הלב\nהנחרים והלשין והנהנה המולידה השחורה ו same הנה\nהשחורה עכירות הדם הטכני הוהה הכפיה עס רפין ו same\nומעוט דבורה ועם כנוה ויהיה בעלהי בעליו בער מחשבות שו\nשונקטות ונותן ו same תהייה השחורה ככין האדוכה", "השריפה היא החריפה הנה ערבכו ייהיה עס שטות ועם\nדבור רב וצקזת ותהה הכפיה טנגשת וקלה לסור\nלפצעים תיהה עס קדחת וכל כן היות השחורה שלה\nרקיזא ו same תהייה השחורה דמיית יהיו עניגינ עם", "aus\n\nהיו דהו לשת עצם השחורה כן וואכ כו אב\nלשת ח\"י היא השחורה כמונת וואסיא דומק\nלצם ענטפיזיות כנור התרון יווה על המית קירוחה ו\nוינוכיה או חספצות רקיקה עס קפף מותר על הירן או\nעכה עס קפף ל' אסנין אונת כמה שיווה כמפכ\nהידן אומר כי הים אם עשה הכפיה בבריחת", "והתנועה זולת הבנות לא ירדה או פ\"י רב כתרון ו\nובליטת האודא ו'א סם ענין בכוחק בעתים קוס דב\nדכיה\nאך ירדה מבנו ורד ועצה ו\"רין וירק\nונגיע כמ' שיראה מהלנה ו\"ראה עלה חום וואס בענין\nוהדום על התר דמים אם ו\"רע' בכסות ירדה עס הו\nהאותו בליטת האודא ו'יניד ענין כחנוקואות מה\nשיווה התר ותער ומכיו ותוח זוק וחלמה כמיה ויהו\nפִּחְתִּו נגפִּו יונת כחוש ות' חנוכת ירדה כי יונת זוק\nההתגשות יווה עליו הקיא וחלתיה בוהק וחק וערוכת\nהשלב וברכמות הטראה ו'ענין", "אסנין כמה שיווה\nסבante כהצט ואותוות הא' הרפוף ו'ל\nכטח בענין ו\"ריה וערז וערז וערז\nומעוש התרקני ירי וירפוק ל' ונא' אס זוק\nוהתיה השומ ו'א וירק ו'א וירק ו'א\nככשה ו. ו. ב. ב. ב. ב. ב. ב. ב.

["κασμαρι", "φωνάδε μαρες μαναμαριανάπιαν", "συναμεν καθ\nσυναμεν καθ\nσυναμεν καθ\nσυνα

["פרג א' אופק א'", "והדברים הפרשים וכיצוי להם • וירוזיק וירוקות כלם עד הארמונל ותבלייה ובלכן כך כן מזוהתם ובכיווד הכפרם כי יש לו סגנה להערד הבפיה ואס איפשר בלתם יוקין להם כהוום שטע ותנדי ותגדי ורבים התירו להם ההזרת ואגף לא אשבחנו להם מאד • ונה התירו להם הכזבורה במנעה האד כן הראשון, ואנוי מאסתה לחירמותיהם אלא בדמינות ואדומית • ואסנים הסא'ק השוקה במים ואחר היה מתוקנת בשמן ומורים ומה שuelק במשטפה א אם יקרים לקחתה על הכזון לרכך השבע אפשר להיות טו טו, וודא היא ככל הירוקות המועילות להם להריג דיהיה. אסיבא שבת וודא באכאליו יהיו מועילים • וראוי שירוזיקות הפירות הרשוכים כולם וכל הפירות העי העבים אלה קצת הקובצים על השכל בשעור מועט וקלו פאך לחקו פה האצרה שתוריד המזון וירוך הכטן ו יבענע האדים • דואוי שירוזיקו כל הסנויות ופרוב ופטטיניש האדמה שהם כמשפחת הלפת וטרוב וצען ופטטיניש וראוי שירוזיקו כל חרוף מעילה אד • והדרל פמה שומיק בהלוותו אדים • ובשלחן והמותרות אל המוח ובהפנותו אوانם לצד המוח כחריפות • וירוזיק השברות ובישת הרחות והמוי וירוזיקות הריחצות במים לטריס • אסנים והמים בכמה יש להם פארין וואסנים הקרים כמה שטרמים חחוש וירוקו כרוב המריג • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב ולא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב לא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב לא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב לא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב לא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב לא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הוא מאד כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנבפה הירקת הסכות המעוררותים הנפיה אשר זבריסום וה派נה והשקט והיהוור כבון או אם יצריד ללבנוזה אחר הירדה ונקוי המה גנוף שדק וכרונזם ראוי לא תשה תנועה על המלו תור ו角לא יגיע ליגיעה ואחר התחילו אחריה ושתיד לחייהו ראשבוה צעב לא ישפיהו כפי יכלתו ולא יניעהו הואuin כי ומשכו אלו ליחות רבות • וראוי שינוע האפרים השפלים בהגיעו הערבים ומסת וריכו כלו כזיז מאד • ואסנים העטם ככיננה הוא מעורר הנפש ומוחק־מוח ומזכו וכסף שלא יצרת לה להרבות כהמים והרבי מזמן הוא הדכר היותר בזיק • ובכל השינה חרדה מזיקה ובל שכן על המלו הירז ווהה והפלהבה בקיזה גם כן מחלץ הרוח ותחויכו ועם זה מ במלא המוח אדים • ראשית הנהנת הנ

["מאמר", "וכמה שיעילם והתקלו בו המizerות באמרצות טוכות עד ש\nשיגג אריז נאות בנג'ינק ונקוט כמו שהוענק בסננים\nמרגערות אל הכחנות חזון התועלת ל'כפזים. ואם יוקא\nל'נפפים פכפת אבר כוכבו, ששהו בחפיפה בסן וк\nוברים פשרים והעס חזקי במשטש. וואם היהו", "הכנה מזחית הבנין שינקן כאליבריה וכמה זהחן כו\nכלהו וקלו: נכינידא וקבכיא ונהרש ושבו אינוק\nשלול ארה שלושה בששה ולא והקהיה ראו מאיז ליהוי\nשתהיה ארה שלא תקצר בה אבל תקז יקז משני האפalistש\nיוד ומשה איזו קות העולקים שחתת השן. וסם\nיעשה קניי הצמצה על הערף לשכש הלהיה בהרמה כה\nמהווה אם לא היהו שם כמང המה חולשתו כה", "שיכנעו. ולפעמים יצרו שתשנה הנקה אם\nהתעה זה הנה דארה שתגיג שבוע אחר תשליל בשויות\nוהזוקנים חזקים סכטנטיאה וקלו: נכונטיא וכרו וויזר\nזוה, האה יודנע וארה ישהה קניי הצמצה ציל", "הכנה לא ונקז ונקת יתור וענין וענין וענין וענין\nואחר שחליל לא תישת מעשות כף להגדר ונהזר חל\nחליה עד שינוקה, וואחר זה עשה ערעורים ועטישים\nבהש שכנקי הרש לבו כה שיעושו.\nבססיאום או בטבאנך וכמו בגנאגה זהיה נעלע וארוי\nשתקים לפג' העננה בהש שכנק האצטובא. וואם", "אפשר שיקו אחר המאכל וכל שן אחר הגדים הכל\nהלווי מזון הגמ כוח בżזחקים והכחמס בתכובות מן ה\nהזרה ונהה כה יתיר בנתכנו כה שידעתו והיהיה ברודה\nוארי שלא תשים עליו הכחישים והמחישים המזון פת", "פ' אסם כל בזדורה כמה חיקו וסיקו. וואם שיהיה סבנה הלהבנה הנה\nבעפלויתו תרניעו, ונה שיהיה סבנה הלהבנה הנה\nהוירן דאר שינוק בזדורה נרא וטרק וקלו: נכונטיא ו\nוגריה הרסDEM ב' אם ייקו כנוגרא הרסDEM בכל יום משקל חצי\nזוה בער' ג'ינל ל'ם בהיה התייעלת. וואם היהי כם לבייה\nמ' כל' כל' הנה היקז כה מה שתארנו מועילה להם. ון\nהנקז בתוריד וואנק וואשטייק ונהר דר'ן ביהוד\nואבנם השחוריית תושלל בכמ שוו אטישפ' ווא\nאל'בניכרים וואבן ל'אזרור וואבן ארבני וואשטייק\nו'פ'ולפ'ו ופרידואלנש. ומהימיות כנש וטוק מל\nבשנ' דר'ן על הלהיש והצעityם והיהו. וואמ' הספלה\nהאדומית ראשה תכדכ בהלקר וליהיש וכל כך כה\nבהקז. וואם תיהה דאדומית שרפיה ה' ומשפיש", "השחוריית או בן האדומית והשחוריית, והנקאת\nהא עיר' ארי ה' כ'ה' האדומית ל'ק' ית'ם. ה' ל'ן\nיצוע ברפואת'ה האכבי'ת והירשה ותעריש'ו הסרים ות'ל\nוהל'ים וחל'ית ה'ר'ב על ה'ר'א וירשה ה'ר'שה ה'זיזה", "ואם יתיה עזר ה'הנה תצוה מיניקתו כה שיקר חללה\nו'ר'א ש'ט'ב'ריהה ב'בקס קס' תומיה. ונהר ש'תיה זה\nכפיה בצ'ארית או כ'מאני'ה ו'א'ש'ן ש'מ'ו הש'ה זה מ'נוי ו'ש\nומ' ופרסם צ'ל ה'מ'ת'מ'ס מ'פ'ור'פ'א. וואם יוקה לקצת", "פשרים ושתא ע'ויל ובמשטש בע"ס. ואכנים אם היה\nהכפיה אצטכיית היהוד נאות שינקיו בשר", "קוּנוק: אַשְׁקִיּוֹדָא וָעָהֹשׂ ה' בְּשִׁעַיִם רַב\nרבות וראיה אַר' נִקְי ה' אַצְטֹשׁ שְׁדִיגוּן כְּהֵלֶק וּלְא\nתוריד ע'ויל'ם אַל ה' כְּזִמְזָה כְּהִי ה' עָכְדָוֹל וּפְיַ ה' כְּכַכּוֹס\nוהתגרם ל'כְפִי כְּשִׁן שְׁתֵקֶר אַל בְּכַוָּקֶ וּל' ה' נַעַז\nטוב העכּל. וראיה ש'יעובֶד אַצְטֹשׁ ר'ק'ה ז'אך אַר'ך", "וכמה ש'יתעורר מ'נה על ה'רעב ר'אש'כ כ'ה ש'נ\nשנאכ'ר בש'ער ה'כפיה וווזלו. ואכנים ה'כפיה ש'תהיה\nעם ע'ליית דבר כ'ה אַר ר'אש תקשור ל'מעלה כ'ה\nמהאך ה'הוא בעת ה'הונה ול'פעמים ת'כמ' העונה בזוה.", "ותנק' ה'ליזה אַשׁ ב'אכ'ר ב'נקיו'ים ה'ידועים אַס י'ג'ע\nאל'יהם כ'ה ה'ק'ו'י או ב'השנה כ'ו ב'תתבושת בעת ה'הנוה\nברפֹּואִם ה'מִשְׁכִּינָת ה'וּמָדָוֹת ה'מִזְלָא ב'שרפֹּה ה'לִיהוֹה\nב'נורטי ת'פּיא ו'פּרבין ו'וֹלוֹת. ו'אל'ו ר'ד'פּואֹת", "חל'ם בלהחות הספ' השני. ול'פעמים ראוי שנכר'ץ\nב'כ'לדדרת ע'שִׂת ה'קְרִיאִיד ו'סְרַפִּין ה'בֶּל ה'ק'ן ו'הֶכְל ה'\nה'נ'כ'רים ו'בַּל'אֹר ו'וֹלוֹת זה. ואכ'ם ה'ע'לה כ'ה'נ'ג'ו כ'ל\nאַסְרִק'צִם כ'י ל'י' ה'סב'ת ה'ק'ות ה'שרי'ו'נ'ק'רים אַל\nס'ב'ת ל'א ש'לא י'וכ'ן ל'צ'ורז'ם.", "אך כ'ה ש'חדש ב'ק'ר'יז ב'נוה ו'פּומ' ה'ר'ז ו'ימ'ך אַר'הו\nב'ה'ר'יא ב'ג'ד'ל'ה ל'מי ש'יש כ'ו כ'פ'ב' ב'ש'טף ה'נ'ג'ו", "ול'פעמים י'ע'לה אַל ה'כְּמִי כ'פּוֹנוּ. ו'נ'אכ' ש'א ל'ה'יה\nאפשר זה ה'נה כ'ה'ש'יה כ'ה'שְׁדִי'ינ'ים ה'ע'ל'ים אין כ'ה\nבת'וכ' ה'סכְנָה ה'וֹיִד ו'אֹך ר'ק'ו ה'ש'לא י'דְבַה ה'תּוֹתֵל כ'הֵם", "ב'ש'ק'ו ה'נ'ק'א ב'כ'ר'יז ב'כ'ר'יז ב'ק'ר'יז ב'ק'ר'יז\nב'ש'ק'ו ה'נ'ק'א ב'ק'ר'יז ב'ק'ר'יז ב'ק'ר'יז ב'ק'ר'יז", "אפפ'ל'ק'ש'א ה'ש'טנ", "ביש'ל ה'אַב'ר'ים מהיש' ו'ת'תנעה ו'ת'סיד'ה כ'ה'ק'ה ו'פּוֹת'כָּמ", "ב'מדורי המ' ו'כְעַב'ד ה'הוֹח' ה'דּוֹר ה'מִדְג' ה'רָכָד ו'ה'נ'ק'וּ", "ביש'ל ע'מ' ג'ל ה'ת'תנעה ו'ה'ג'ש'ה או ש'חליש' ל'א א'ק'ל ה\nה'נ'ש'ה אָב ה'יה כ'ש'ק'ב ו'ה'יה כ'ב'ע ה'פר'שים כ'כְמ'ק'ו", "וכמ' אל ע'ט' ו'ה'א יותר ק'ש' ו'יווֹת על ל'ה'ות כ'ה ה'נ'ק'ו\nלא'ב'רי ה'נ'ש'ה ו'ה'ויה ו'ת'ור'ה ה'נ'ש'ה", "ול'ק'צ'ו ו'ל'ה ע'ש'ט ו'וא' לא ע'ש'ט ו'וא' לא ע'ש'ט\nו'ויעבור ב'נ'ר'ג'ו כ'ה ש'יג'ע ו'ל'א ו'צ'א כ'ן ה'ספ' ה'נ'א א'פ' ש'ה\nש'הו י'ות ח'ת'ז'ת'ת כ'ן ה'אַצ'ר'ים ה'ה'ה ל'ה' י'וכ'ע כ'כְמ'ה כ'נ\nד'נ'ולה. ו'כ'ר א'כ'ר א'ב'ק'ור' ה'ש'נ'ק'ה כ'ה'ה ז'וק'ל", "בי'ר'יא ב'ע'ל'ו ו'אֹם כ'ה'יה ח'ל'וש ל'א ק'ל' בר'יאו.", "והסום זה'ה י'יה כ'ה'ם ל'התדבקות או ל'פּלוֹי זוה'תדבקות\nה'וא ש'יג'ע אל ה'מ'ה כ'ש'יכ'א ב'הו אַר ש'ז'ק'ו ו'ת'יִבְעָו אַר ש'ז'ק'ו ו'ת'יִבְעָו\nת'ג'ועות ה'ת'קָבֶק'ת כ'כָּמִן או ש'ו'יה ה'אכ'ד'ה ה'נ'ק'ו אל'ו\nק'וב' ו'ויעבו כ'ש'ב'ע'ו ב'ק'ור ח'זק.", "ואכ'ם כ'ל'ו'נ'י ש'ש'ת ה'מ'ב'יא מ'ורס'א או בל'תי כ'כ'יא מ'ורס'א.", "והכ'ב'יא ה'מ'ורס'א ה'וא ש'יג'ע כ'ש'ל'יהו'ה ו'ת'סום מ'צֹדֶשׁ ה'מ'תיזה ה'וא ו'כָּמ'ני ה'ש'ט'ו ה'ק'שים כ'ן ה'ה'ה ה'ל'יהו'ה ח' ח'מה או ת'הו כ'ה'ק'ה.", "ואור' ש'ת'ה ב'ל'י כ'ורס'א ו'ה'ו כ'ה'ם כ'ש'יה כ'ב'מ\nב'מעכ'רי ה'ר'ז כ'ן ה'מ'וח ו'אֹם כ'ש'יה כ'ב'מ בעכ'רי ה'ר'ז אַל ה'מ'וח"]

["ספר ניפון א", "## האותות", "ההרפֹשׁ כִּן הַשַּׁמַּק ה\nוהריכמה שומשון ב\nבשתוקקגק א' רונקריי", "וכנס פנע בשטחתנו ופרודריסט א'ינו כ' הומודר\nלילך בכדרנות משטיקה הכבודה אל תר若干ה ויתוק ויח\nלו זה בעתע.\nהשתוק קינוקים כר בכר כל א'אך ונה\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהדריכת השנים בששה וכבוד וערלה.\nומעשר כמות\nיהיה שתזנו ונגאי ושחור ויהיו כ' שארים בכסותה וטובן\nואם שתהיה מזומת ווכאה א' נג'ה ושתוק א'ב הימודר\nמהערשרים א'ש ש'ני ידוניס ל'הו.\nומקרנות א'ה\nשהיו כמונת א'ל יכליה כ' מז וקדיות.\nוהיו כ' שתהיה מזומת ויהי\nיוודא ית'וינו א'ות ויהי הגדים כ'עמים כר\nוהיו כ' שתהיה מזומת ויהי\nהגדים א'דוניס ויהיו כ'מ\nערוקי ידף מלא'am ויהיו כ'ה\nכבר בה שחיידר התר.\nוהאכנים כ' שתהיה בחלמה ות\nיוודא עילו התרה ובראה ה'עין ויהוות הגדים הוותק כ'פ\nבכמה שמא'ק.\nאם ית'ודיש בק'נים כ'כד א'ש דק'א\nתנאי כ'ה זה מזומת שוק.", "אכן פרא רפ' א'ז התרה כ'ק\nמ'זון התרה ויהי כ'ה\nבסמה הכבודה ויהי א'מ\nשכף ע\"ב כ'כד וערז'ו\nמה'א.\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהימודריזה כ'י א'ז הגדים כ'מ\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהימודריזה כ'י א'ז הגדים כ'מ\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהימודריזה כ'י א'ז הגדים כ'מ\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו", "הרפֹפֹואה\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשכ'ה.", "שכף ע\"ב כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nשכ'ה.\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהימודריזה כ'י א'ז הגדים כ'מ\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהימודריזה כ'י א'ז הגדים כ'מ\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו\nהאודוא וסכוב וערובע ושהירך ורדת ופרודריס בון כל\nהימודריזה כ'י א'ז הגדים כ'מ\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשיהו כ'כד וערז'ו כ'כד וערז'ו", "תדוקים כ'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nואכנים כ'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשכ'ה.\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשכ'ה.\nכד' א'ה ש'ני ית'וינו א'ות ויהי\nשכ'ה.", "במה ש'תשליל ש'יעור כ'ו\nהלשתקף כ'רבע ובקב' וברא\nהנבריס חכ'ב'ים המהכנים ות'קצית הלהקזים כ'כ\nש'כ'ה.\nש'כ'ה.\nש'כ'ה.\

["אופן ב", "הנוכרים. ואהב שנן ינשה להם יוחזיר יותר כן כשהמוניגות\nשיתבה בדנש שיקרים ולא יטישט. ודאוי שתתחיל\nבער הלהישת צמירות הזרמות ואס יציזו טוב ואסלא תז\nJosep ותערק אל הידר ז公ים ואר היזיק איר הגדוקים ב\nבחוגים זוהים שתיקד לא חסנים בגדוד הערטשים\nהזוהים ושהשנים החזקים ושתכיהם ההדר ותעמותו כב\nכנד רישים. ויריטה אשה ברשות המתכות", "איס ודעתם, ואס אפץ שתקארה ובנძה תכניסה\nבדרנו נעלתת בשן ינאי אס שנן ית ולל שכן אם ת\nהאוד שיהיה באצטוא ותפב פלוי ויהיה כהיר קהמה קב\nקצם יקבל בן תערלות נזרה ויה בקמה קב", "תעודות ובק ושרדה קאומס סוג ראש מי שיש בו\nשוקה קר ארו חז. ודאוי שתשלל רחוטותם בבה\nשואציאו ויכסאו כהירגוע וקלות ותמוד לשום בפיהם", "מה.שיקים כזרנו שלא יסDEL שוניהם קצם קצת ואר\nשאם איקו מעש שיטתו שנן בזרוע הכשלב ברוזא כל\nיום זוזים עם מי השרשים ותודג עז שיטתו בכל יום\nהו זוזים. ואס אפשר אחר הקנוי שיעלו שיטרו לוז", "כהתיאור ושרידום ומז שאלות ואנקדי וסערניג\nכנוזר בה. ובן הפשתות קטן שידור וקינק במו\nהדכט וכנגבני דכשי כן ינ עזלי האס ישה כהינו בש\nכשיעור פול ותיתו כן מי הדכט הפשת או בשמבים\nכפיה הederק. וסם ראית קליות תעריד ותנתח קני\nהמצה על נקרת הערף והערף בשושה ובלתי שדיעה\nכפיה הלהיזה וחבריעו בחדרה הנקא שערניג.", "ואחר הרהצם אחר שלה שכועות ומכרמים יום החרץ\nבשמנרים ובן הערעורים, המועדים לפני, ואחר\nנקרוי חלבי בשלא אינש וואשא וופדונ ואוב ויצריה", "בה כהומן ויעובר בה גם מה ששליח בלו פליטי וא\nואשטא פישניגר וואשה ווסטיק ויהו יותר זוח זה שינק", "פלטר שוה ויהור ותנגני ואשטא פישניגר ותקוק\nוהדירים ווסטיק וומודו הוילע בין מכושל וינוק", "במו מתיות. ואהב ינשה לעלנות וערניגרים בשכב\nאינשף בציוטק. כחמה שיקד אלין אם יפעל בה פלטר", "שהור וארף ויהוד וופדונ ובנהליעלות פודגג ואשטא\nפישניגר ופלטר ותנגארה וחרדה ופרידים כחוברים\nויעורכים בה כהם וודרים", "ואוסטיק אס אפר בלהן ואהא ויהי שיאור על עילון\nוהאוק ו. מנה שיאור על עילון הזה ויהוד锐שטי ווייעיל ה\nאששתה בשמנרים חומל המחזיר. הרוז אשר בצבתי ולבצ\nהarbזים המיכים למתורים אשר אין כבדות בהם ככוש\nשן לוי ואריו שנן כנוגארה ויכן קומומילא אנט וס\nוהסן ונקס אשתנкон וכל כן על הראשון כי האור שיא\nליין בענין וידא וריכל וואשא ויצריה בהזוה וויז\nולכד אבר בפּי שואו ודאוי שתתחיל חלה ביותר נאות", "ואומם אונigi הרפואה ווהדיגים בלו כהם וודרים\nוהדירים ווסטיק וומודו הוילע בין מכושל וינוק\nואשטא פישניגר וואשא ווסטיק ויהו יותר זוח זה שינק", "כמה נתחוות, ובן הערעורים, המועדים לפני, ואחר\nנקרוי חלבי בשלא אינש וואשא וופדונ ואוב ויצריה", "והאוק ו. מנה שיאור על עילון הזה ויהוד锐שטי ווייעיל ה\nאששתה בשמנרים חומל המחזיר. הרוז אשר בצבתי ולבצ\nהarbזים המיכים למתורים אשר אין כבדות בהם ככוש\nשן לוי ואריו שנן כנוגארה ויכן קומומילא אנט וס\nוהסן ונקס אשתנкон וכל כן על הראשון כי האור שיא\nליין בענין וידא וריכל וואשא ויצריה בהזוה וויז", "ואזוב ונקס טריטור וואשא ויצריה בהזוה וויז\nויזר דק מפזון בעלי הגדו. הלא בקשתו כנקרים\nעל הלאכל הוא הfar הידר יותר מזיק אליהם ושציוו\nבערבים אין רישיקדזון לפיוו נפיעה קלה ויניגו והאר", "הרפיה תנועה. ושאכלו לא ישן עליו להזוה אבל\nויזרנו כדי שידד עליו המכל ויתעכל כה. ליה", "יעזרו עס כן הדרה כי זה מלהיש המוח וכתוך מהמוניגות\nאדים בלתי מעומכים בכנערוה העכול.", "דביס יטבלו אזוב בעדשי וצומיק ושקד ותאני המ והערתק ל'אפיקוניק\nהיות בנותים והין החודש לא יאות להם בכה שיש בו\nהמהותרות והישן בלתי טוב להם כלה שיש כי במשהירות ה\nהעברה אל המוח ומליאו. אבל היות נאות בעיינות\nאליהם מה שהוא ביניהם. ושיקדח המשותק ת gi\nבענינו עד שיתנלה כי אלייה כבור ותמתיק עד שנים\nושבעים שעות. ואס אינו כן אבל הנקדות מגד מודס\nועפוש הנה וכמי. ודע כי השתק והפלא צרו\nהמעברים בהם לא יחשב שהרפואות המריקות ירייק", "בהליזה הגדלת אותם ביחוד", "נסSEM ו.ה. ו.ד. ו.ה. ו.ד. ו.ה. ו.ד. ו.ה. ו.ד. ו.ה. ו.ד.", "האופק השני", "בחלی אעבכים הוא מכבר אחד", "פֿרֶק א", "בחלی הערunkți אסם\nהערunkți עפֿסם כַּב", "דעת אצמיחת ו.ה. ו.ה.", "ואכנים הלהיזרים הם מיני החרילים\nהשלמה ר' המגניזים והכליים ופרקי החורב וידור הפעלה\nבעפֿלותם הטבעית והמרגשת והטניעה. יש לתנועות\nהבכדות ללהיש עלות העצבים בכווא נדול יותר על זוליהם\nכי כלי התנועות והתחוותות הכבדות כמו מתחית\nהחבלי. והנבקת הכדמים ובכל מה שהיה בו כתיזה\nחזקה ועסוי וקביץ. ותקח הוראה בעניניהם כפועל\nהחוש והתנועה והכמשוש בירוך וקשי ומחסן תפותם המ\nהמוח ו tr ו. ו. ו. ו. ו. ו. ו. ו. ו.

["ספר ג'ואן ב", "היהשען כן סקר המוספת בכנון, **אלהה** אנש **ויסע**\nבההשע והתניעה ברוב הוא הקור והלויות, **ואז** זה **זוהק**\nכי **קור** הפך דרנוה **ואז** ידידות **והלויות** אנש **זוהק** של\nישים **האבר** מונכ **ללהצלה** כיו **כסבות** בושל התנועה **קר**
להות **כלי הילוה**, **אז** זה **כמה** של **שיקל** לעד **כנדו** בוש\nוכאל **ואז** לא **יהיה** כמה **שיכלן** **רוב** **הנוג** **אימא** **להא**\n**אלה** **כשב** **זוהת** **פּיל** **אוז** **.**\n**נום** **אף** **פּ** **בי** **פּיטקוק**", "הרבינוי **לע**\n**דך** **הרב** **יווה** **כבשת** **העצ** **הירוח** **ומת** **העצ** **הסamm**\n**ופרוק** **הקבים** **וממעברים** **המליכים** **אל** **האברים** **כזון**\n**תוסתם** **סם** **לע** **דך** **קריבי** **הקבים** **ואז** **דלי** **כטיה**\n**מליה** **סamm** **תומת** **.**\n**ואז** **לע** **דך** **כט** **מעחבים** **בנ** **ש**\n**הענlinkers** **יווה** **ואז** **המוס** **המה** **תומת** **.**\n**היא** **קזון**\n**הקבים** **אז** **מלו** **א** **וסר** **או** **תית** **פּור**\n**והוממה**\n**הקבים** **הנה** **יקלשה** **קשורת** **מחוץ**\n**שא** **שיסר** **והיה** **הרפי** **בכש** **פּיל** **הנה**\n**והיה** **דבי** **קקי** **יסר** **בהת** **הקידה**\n**מליה** **חוזה** **חוק** **כמ** **שיקדש** **המאז** **פּיל** **וכלו** **טיק**\n**אש** **טיו** **והלויות** **א** **שיסרו** **לו** **אלה** **העדדים** **כון** **אש**\n**שא** **שאל** **לודו** **הצב** **ואז** **הצוזא** **הא** **אש**\n**לפס** **אש** **אלה** **קריז** **דרכו** **רב** **כח** **כלי** **לו** **חוז**\n**פנישת** **החליות** **בשני** **הציד** **פֿנים** **ואחור** **שינה** **לע** **כש**\n**העצ** **כני** **ש**", "אכן **שמי** **הצדדים** **פֿנים** **ואחור**\n**וילע** **שיקב** **הקבים** **אש** **כמ** **בת** **עדי** **צצ** **תומת**\n**ואז** **בש** **בכש** **לו** **סומ** **היו** **היה** **היהיות** **הכות** **הנה**\n**אש** **ששה** **בהת** **היו** **כלי** **כלי** **שומת**\n**בהתנויות** **העצ** **או** **שריג** **העבים** **ויסת** **מלו** **חיז**\n**הער** **ש** **א** **סומ** **כומס** **המ** **הה** **הה** **כד** **מלו** **כמ**\n**בצמישת** **העצ** **ושריניו** **מורס** **סומת** **המעי** **כני**\n**א** **אַ** **שִׁ** **קָרִ** **ת** **ל** **עַבּ** **ד** **פֿ** **נִ** **סְ** **ט**\n**בְּשִׁ** **חַ** **אַ** **שִׁ** **קָרִ** **ת** **ל** **עַבּ** **ד** **פֿ** **נִ** **סְ** **ט**\n**בְּש

["άμον β", "ηνεντανταντελευταευταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντανταντ