— 401 —

Plusquam perfectum

Voluisse, Noluisse, Maluisse.

Participium praesens

Volens, tis, Nolens, tis, Neima.

§. XXXVII.

Facio et fio eorumque composita

Facio rič je čineća i ima sve načine i vrimena trećeg spre-\zanja. Starinom je imala i trpeći način facior, čega se nalazi
izgledah osobito kod Prisciana, al je već pobačen, i na misto
njega metnuto je fio, koje se osobitim načinom spreza.

Facio ako se složi sa svojim pridstavcim promine a u
i n. p. Afficio taknut, ticat, nadarit, conficio, učinit, izvršit,
deficio, pomanjkat, smanjkavat, efficio učinit, izradit, izposlovat,
inficio uništit, trovati, interficio smaknut, ubit, officio, naudit,
perficio, dovršit, proficio, napridovat, reficio, popravit, pokripit,
pokrpit, sufficio namistit, podmaknut, podminut. Sve se ove
sprezaju kô i prosta rič facio po trećemu, i imadu način
trpeći ko Legor, n. p. Afficior, conficior, etc. izvan officio i pro-
ficio, koje neimadu načina trpećeg, većda u trećemu kipu.

Ako li se facio složi s'čim drugim osim pridstavakah, onda
opet prima svoje slovo a, pak način trpeći uzima od fio, kako:
Calefacio, grijem, frigefacio, hladim, liquefacio, raztapam, ma-
defacio, stapam, kvasim, tepefacio, mlačim, calefio, grijem se,
ugrijavam se, frigefio, zebem, hladim se, liquefio, raztapam se,
madefio, mokar bivam, tepefio, mlak postajem, ol, mlačim se.
Nahodi se i confio, defio, interfio... u trpećemu na misto con-
ficior etc. Balb. Res tota confieret, Virg. Nunc qua ratione
quod instat confieri possit, paucis, adverte, docebo. Ter. Confit
quod volo. Id. Nihil apud me tibi defieri patiar quin quod opus
sit, benigne praebeatur. Lucr. interfiat.

Facio, dico, govorim, duco, vodim, u jednobroju načina
zapovidajućega odbacuju e, fac, dic, duc, tako i riči iz tih sa-
stavljene, praedic, deduc, calefac, benefac, etc. ali sastavljene

— 102 —

od facio, ako a na i prominjuju, tada e uzdrže, kako, confice,
perfice, effice etc.

## Prilika riči Fio, Bivam, Postajem

### INDICATIVUS

#### Praesens

S. Fio, postajem, fis, fit-P. Fimus, fitis, fiunt.

#### Imperfectum

S. Fiebam, fiebas, fiebat-P. Fiebamus, fiebatis, fiebant.

#### Perfectum

S. Factus, a, um, sum, es, est-P. Facti, ae, a, sumus, estis,
sunt.

#### Plusquam perfectum

S. Factus, a, um, eram, eras, erat-P. Facti, ae, a, eramus,
eratis erant.

#### Futurum

S. Fiam, fies, fiet-P. Fiemus, fietis, fient.

### CONJUNCTIVUS

#### Praesens

S. Fiam, fias, fat-P. Fiamus, fiatis, fiant.

#### Imperfectum

S. Fierem, feres, feret-P. Fieremus, fieretis, fierent.

#### Perfectum

S. Factus, a, um, sim, sis, sit-P. Facti, ae, a, simus, ol,
fuerimus, sitis, sint.

— 104 —

ivero, ko, audivi, audiveram etc. tako isto i od nje riči sa-
stavljene, abeo, odlazim, adeo, pohodim, anteeo, pridhodim,
circumeo, oblazim, coeo, sastajem se, exeo, izlazim, ineo, ulazim,
počimam, intereo, ginem, obeo, oblazim, obavljam, opravljam,
umirem, pereo, dospivam, ginem, praetereo, prolazim, mi-
molazim, subeo podlazim, poduzimljem se, izminjujem, podno-
sim; prodeo, izlazim, ukazujem se, pomaljam se, iztičem se, redeo,
povraćam se: takodjer veneo (venumeo) prodajem se, iste uprave
slidi, venibam, venivi i venii, prodan sam bio, venire, biti pro-
dan, venisse, biti bio prodan.

PRILIKA RIČI, Eo idjem.

INDICATIVI MODI TEMPUS

Praesens

S. Eo idjem, is idješ, it idje P. Imus, itis, eunt.

Praeteritum imperfectum

S. Ibam, idjah, ibas, ibat P. Ibamus, ibatis, ibant

Praeteritum perfectum

S. Ivi, ivisti, ivit P. Ivimus, ivistis, iverunt

Plusquam perfectum

S. Iveram, iveras, iverat P. Iveramus, iveratis, iverant

Futurum

S. Ibo, ibis, ibit P. Ibimus, ibitis, ibunt

CONJUNCTIVI MODI

Praesens

S. Eam, eas, eat P. Eamus, eatis, eant

Imperfectum

S. Irem, ires, iret P. Iremus, iretis, irent

— 106 —

Gerundia

Eundi, eundo, eundum

§. XXXIX.

Queo, i Nequeo

INDICATIVUS

Praesens

S. Queo, mogu, quis, quit

P. Quimus, quitis, queunt

S. Nequeo, nomogu, nequis,
nequit

P. Nequimus, nequitis, nequeunt

Imperfectum

S. Quibam, quibas, quibat

P. Quibamus, quibatis, qui-
bant

S. Nequibam, nequibas, ne-
quibat

P. Nequibamus, nequibatis,
nequibant

Perfectum

S. Quivi, quivisti, quivit

P. Quivimus, quivistis, quive-
runt (re)

S. Nequivi, nequivisti, nequivit

P. Nequivimus, nequivistis, ne-
quiverunt (re)

Plusquam perfectum

S. Quiveram, quiveras, qui-
verat

P. Quiveramus, quiveratis,
quiverant

S. Nequiveram, nequiveras,
nequiverat

P. Nequiveramus, nequivera-
tis, nequiverant

Futurum

S. Quibo, quibis, quibit

P. Quibimus, quibitis, quibunt

S. Nequibo, nequibis, nequibit

P. Nequibimus, nequibitis, ne-
quibunt

— 107 —

## CONJUNCTIVUS

### Praesens

S. Queam, queas, queat

P. Queamus, queatis, queant

S. Nequeam, nequeas, nequeat

P. Nequeamus, nequeatis, nequeant

### Imperfectum

S. Quirem, quires, quiret

P. Quiremus, quiretis, quirent

S. Nequirem, nequires, nequiret

P. Nequiremus, nequiretis, nequirent

### Perfectum

S. Quiverim, quiveris, quiverit

P. Quiverimus, quiveritis, quiverint

S. Nequiverim, nequiveris, nequiverit

P. Nequiverimus, nequiveritis, nequiverint

### Plusquam perfectum

S. Quivissem, quivisses, quivisset

P. Quivissemus, quivissetis, quivissent

S. Nequivissem, nequivisses, nequivisset

P. Nequivissemus, nequivissetis, nequivissent

### Futurum

S. Quivero, quiveris, quiverit

S. Nequivero, nequiveris, nequiverit

## INFINITIVUS

Quire, moći

Nequire, nemoći

### Praeteritum

Quivisse, quisse

Nequivisse, nequisse

— 108 —

## Participium

Quiens, queuntis, mogući, a, e Nequiens, nequeuntis, nemo-
gući, a, e

Ali dionstva, kakono i Gerundia i Supina, rek bi da nisu
u običaju

§. XL.

## Edo, Comedo, Exedo

Rič Edo, edis, edere, kad zlamenuje izdavati štogod na dvor,
prvo joj se slovo glasovito t. j. e produlji, i spreza se brez
promine po trećemu sprezanju, zato o njoj se ovde negovori.
A kad zlamenuje jidem, blagujem, tada joj se ono e u sadaš-
njemu ukazujućemu i nesvršenomu (imperfectu) izgovara na
kratko, a u prošastomu i supinu na dugo edi, esum; u ovomu
zlamenju ovde se uzima: ovako dakle uzeta, sa svojim sastav-
ljenim Comedo, comedis, comedi, comesum, comedere, i, Exedo,
exedis, exedi, exesum, exedere izist, ima sve načine i vrimena
po trećemu, ali osim toga uzima u gdikojim vrimenim i drugi
način, kojim se slaže sa sum, es, est; evo prilika.

### INDICATIVUS

Es, jideš, est jide, estis jidete, na misto, edis, edit: Co-
mes comest, exest, na misto, comedis, comedit, exedit.

### IMPERATIVUS

Es, esto, jidi, este, estote, jidite, comesto, na misto, ede,
edito, edite, editote, comedito.

### IMPERFECTUM CONJUNCTIVI

Essem, esses, esset, essemus, essetis, essent, Comessem,
comesses, comesset, comessemus, comessetis, comessent, misto,
ederem, ederes, ederet, ederemus, ederetis, ederent, Comede-
rem, comederes.

### INFINITIVUS

Esse, comesse, exesse, misto, edere, comedere, exedere.

Treći kip sadašnjeg trpećega: estur, na misto, editur, jide se.

— 114 —

OPAZ. Rič fari i sastavljene, affari, effari, praefari, najveće se nalaze kod starih pisaocah, tako kod Cicerona ima: affari, affatur, affatus, effabimur, effari: al najlipše u gerundiu na do, oli ti u ablativu od gerundia, fando, n. p. fando audire, po govorenju doznati.

Forem, fores, foret, forent, na misto, essem, esses, esset, essent. Futurum infiniti, fore, t. j. futurum esse. Njezine su sastavljene, abfore, adfore, confore, defore, profore.

Faxo, vrime dojduće, na misto, faciam, činiti ću; takodjer, faxim, faxis, faxit, misto fecerim, feceris, fecerit, n. p. faxit Deus! dao Bog! ima i faxem, misto, fecissem, bio bi učinio.

Quaeso, molim, quaesumus, molimo, neima drugih vrimenah.

Ave, avete, aveto, zdrav bio, avere: neima više ništa. S'ovom se neima mišat rič, aveo, es, ere, želim, hlepim, jer ima više vrimenah.

Salve, salveto, salvete, zdrav budi, da si zdravo, salvere, a i salvebis kod Cicerona.

Cedo daj, ol, reci, cedo manum, daj ruku; cedo, quid potea? Reci, što li je zatim? pa te što?

Infit na misto incipit počimlje, ol na misto inquit vell.

Defit na misto deest, manjka, nedotiče.

Ovat treći kip sadašnjega, raduje se, ovans, ovantis, dionstvo, ovatio, slavlje, manja proslava.

Apage, način zapovidajući, kini se, šikaj, okani se, n. p. apage istas nugas, okani se brezposlicah, sprdnjah. Odtale, apage sis, t. j. apage si vis; de kini se.

Ausim, ausis, ausit, na misto, audeam, audeas, audeat: smim, smiš, smi. n. p. Nec si sciam, ausim dicere: i kad bi znao, nebi smio povidit. Ausim dicere: nek mi je dopušćeno reć.

§. XLIII.

Verba Impersonalia

Ima ričih, koje se latinski zovu verba impersonalia-riči nekipljive, oliti neosobne, jer neimadu prvog ni drugog kipa, nego samo treći, i to u jednobroju: a od tih njeke su činećega glasa (vocis activae), njeke trpećega (passivae vocis). Čineće, kako,

— 115 —

Poenitere, kajat se, žao biti, Pudere, stidit se. Ali za služit se
ovakim ričma valja im nadodat zaimenke, me, te, illum, nos,
vos, illos; evo prilika:

## INDICATIVUS

### Praesens

Poenitet, me, te, illum, nos, vos, illos, kajem se, kaješ se,
kaje se, kajemo se, kajete se, kaju se.

### Imperfectum

Poenitebat, me, te, illum, nos, vos, illos, kajah se, kajase se,
kajasmo se, kajaste se, kajahu se.

### Perfectum

Poenituit, me, te, illum, nos, vos, illos, kajao sam se, kajao
si se, kajao se je, kajali smo se, kajali ste se, kajali su se.

### Plusquam Perfectum

Poenituerat, me, te, illum, nos, vos, illos, blo sam se, bio si se,
bio se je kajao, bilismo se kajali.

### Futurum

Poenitebit, me, te, illum, nos, vos, illos, kajat ću se, kajat
ćemo se.

## CONJUNCTIVUS

### Praesens

Poeniteat, me, te, illum, nos, vos, illos, da se kajem, kaješ,
kaje, kajemo, t. d.

### Imperfectum

Poeniteret, me, te, illum, nos, vos, illos, da se kajah, kajao bi
se, da se kajasmo, kajali bi se.

### Perfectum

Poenituerit, me, te, illum, nos, vos, illos, da sam se kajao t. d.

— 116 —

Plusquam Perfectum

Poenituisset, me, te, illum, nos, vos, illos, da sam se blo kajao,
bio bi se kajao, t. d.

Futurum

Poenituerit, me, te, illum, nos, vos, illos, da ću se kajat, budem
se kajat, da se uzkajem, t. d.

INFINITIVUS

Praesens

Poenitere, kajati se.

Praeteritum

Poenituisse, biti se kajao, ol, da bi se bio kajao.

Gerundia

Poenitendi, Poenitendo, Poenitendum, kajat se, kajuć se, za
kajat se.

Participium Praesens

Poenitens, tis, kajući se, a se, e se (pokornik).

Participium Futurum Passivum

Poenitendus, a, um, imajući se kajat.

RIČIH TRPEĆEGA GLASA EVO PRILIKA
INDICATIVUS

Praesens

Pugnatur, ratuje se, boj se bije.

Imperfectum

Pugnabatur, ratovaše se.

Perfectum

Pugnatum est, ol, fuit, ratovalo se je.

— 117 —

Plusquam Perfectum

Pugnatum erat, ol, fuerat, bilo se je ratovalo.

Futurum

Pugnabitur, ratovati će se, boj će se biti.

CONJUNCTIVUS

Praesens

Pugnetur, da se ratuje.

Imperfectum

Pugnaretur, kad se ratovaše, ratovalo bi se.

Perfectum

Pugnatum sit, ol, fuerit, da je se ratovalo.

Plusquam Perfectum

Pugnatum esset, ol, fuisset, kad je se bilo ratovalo, ol, bilo bi se ratovalo.

Futurum

Pugnatum erit, ol, fuerit, biti će se, ol, bude se ratovalo.

INFINITIVUS

Praesens

Pugnari, ratovati se, boj biti se.

Praeteritum

Pugnatum esse, ol, fuisse, biti se ratovalo, da je se ratovalo.

Participium

Pugnandum est, ima se ratovati, ima se boj biti.

A ostala o ričma brezkipljivim vidit ćemo u syntaxisu.

— 118 —

POGLAVJE ČETVRTO

O DIONSTVIM, PRIDSTAVCIM, PRIRIČKIM, SASTAVCIM,
I MEDJUMETCIM.

§. XLIV.

De Participio-O dionstvu

Što je Dionstvo-*Participium* ?

Dionstvo jest dio govorenja, koji nješto uzima od imena,
a nješto od riči; zato se i zove dionstvo, jer dioniči u imenu i
riči. Dioniči u imenu, jer ko i ostala imena priložna pridaje se
imenu samostavnomu, i s'njim se slaže u plemenu, broju, sklonu
padežu i stupnju. Dioniči u riči, jer ima ko i rič vrimena, na-
čine, a i glas čineći ol trpeći.

Koliko ima dionstvah latinskih ?

Po razlici vrimena ima tri: Sadašnje-*Praesens*, Prošasto-
*Praeteritum* i Došasto-*Futurum*; a po dovršenju imadu četeri,
na *ns*, na *us*, na *dus*, i na *rus*, n. p. *amans*, ljubeći, *amatus*,
ljubljen, *amaturus*, uzljubeći, *amandus*, koji se ima ljubiti (za-
ljubiteljan).

1. Dionstvo sadašnje dovršuje na *ns*, oliti, na *ans* i *ens* n. p. *Amans*, *tacens*, *monens*, *legens*, *audiens*, i to jedino dovršenje služi za sva tri plemena, n. p. *hic*, *haec*, *hoc* *amans*, *tis*, ljubeći, ljubeća, ljubeće.

2. Dionstvo prošasto dovršuje na *us*, oliti na *tus*, *sus*, *xus* po razlici ričih od kojih izlazi; i od tri je dovršenja n. p. *amaturus*, *amata*, *amatum*, ljubljen, ljubljena, ljubljeno, *morsus*, *a*, *um*, uklan, *a*, *o*, *nixus*, *a*, *um*, naslonjen, *a*, *o*. Samo jedno na *uus*, *mortuus*, *a*, *um*.

3. Dionstvo došasto dovršuje na *rus*, *ra*, *rum*, i na *dus*, *da*, *dum*; n. p. *amaturus*, *a*, *um*, *usurus*, *a*, *um*; *amandus*, *a*, *um*, *sequendus*, *a*, *um*, *ulciscendus*, *a*, *um*. Vade se: *morior*-umiram, *orior*-izlazim, *pario*-radjam, *nascor*-radjam se, imadu, *moriturus*, *oriturus*, *pariturus*, *nasciturus*, *a* ne *morturus*, *orturus*, *parturus*.

— 119 —

## Imadu li sve riči sva dionstva?

Neimadu, i to porad razlike zlamenja. Zato

1. Riči čineće i ostale koje izlaze na o imadu dva dionstva, na ns, i na rus, n. p. amans, amaturus; vivens, victurus.

2. Riči trpeće imadu dva, na us, i na dus, n. p. amatus, amandus etc.

3. Riči sridnje (neutre) izlazeće na or, imadu tri, na ns, na us i na rus, n. p. Ingrediens, ingressus, ingressurus etc.

4. Riči smećuće (deponentia) mogu imat sva četeri, samo što na us zlamenja je činećega, a na dus trpećega; n. p. od mereor, zaslužujem, ima, merens, meritus, a, um, meriturus, merendus, a, um.

5. Takodjer riči obćenske (communia) imadu sva četeri; n. p. od metior ima, metiens, mensus, mensurus, i metiendus. Metiens i mensurus zlamenja činećega; mensus činećeg i trpećega, a metiendus samo trpećega.

**OPAZ.** 1. Dionstva sadašnja na ns, i došasta na rus, a, um, uzdrže u sebi zlamenje one riči iz koje su izašla, to jest, zlamenje čineće oli sridnje (neutro) n. p. Amplexurus sum, zagrlit ću, locuturus sum, govoriti ću, facturus sum, činiti ću; izvan da bi rič u sebi imala zlamenje riči trpeće, n. p. od vapulo, vapulaturus sum, biti ću pokaran, a može zlamenovat i biti ću bijen.

2. Sva dionstva izlazeća na dus, da, dum, makar došla iz ričih neutrih, oli, deponenskih, imadu zlamenje riči trpeće, n. p. complectendus, sequendus, koji ima bit zagrljen, slidjen. 3. U ričih prvoga sprezanja imadućih supin na etum i itum, u došastomu dionstvu na rus, uzima se prid t, slovo a, n. p. Sono, as, are, zvonit, sonitum, sonaturus, a ne soniturus; domitum, upitomit, domaturus, tako, explicitum, ol, explicatum, explicaturus, implicaturus, frictum, fricaturus, refricaturus, defricaturus, secaturus, necaturus. No Domo, implico, i explico, imadu i domiturus, impliciturus, expliciturus. 4. Dionstva sadašnjeg na ns i došastog na dus, neimadu riči slideće: fio, bivam, reor, mislim, mnim, malo, volim, sum, s'ostalim iz njega sastavljenim, osim, absens, i praesens. Neimadu takodjer ni riči nekipljive, osim poenitens, poenitendus, pigendus, pudendus.-Fruens, frui-

— 122 —

se b, n. p. *ambire*, *oblazit*, *ambitus*, *oblazak*, *obhod*, *obseg*; *ambesus*, *ambedere*, *obgrizti*, *obglodjati*, *ambesus*, *oglodjan*.

2. Con oli co kad slidi glasovito slovo, odgavara našemu s, sa, su, i zlamenuje zajedno, skupa, n. p. *concurrere*, *convenire*, strčati se, sastati se, sastavat se. *Convocare*, sazvat, conservare sudvorbenik, t. j. drug u istoj dvorbi. *Coaevus*, sudobnik, istodobnik; a u mnogim ričma okrće se na com, n. p. *componere*, sastavljati; i b se medjumeće, n. p. *comburere*, sažigati, spaljivati, sažeći.

3. Di i dis odgovaraju našemu raz, i zlamenuju razstavljenje oli razlučenje, n. p. *distrahere*-razvlačiti, *dispergere*, razasuti, razasipati, *disjunctus*, razstavljen; *diruere*, razoriti, razvaliti, *dimittere*, razpustit. A može zlamenovat i zanikanje n. p. *diffidere*, neuzdati se, nevirovati, nepouzdati se, nenadati se, *displicere*, bit nepovoljno.

4. Re zlamenuje opet, iznova, n. p. *Repeto*, iznova pitam, priupitivam, ponavljam, opetujem, *relabi*, priupadsti, iznova padsti, *resumere* priuzet etc. A može imat i drugih zlamenjah, n. p. *Respicere*, obzirat se, natrag gledat; *repellere* odagnat, odbit; *recedere*, odstupit, *repugnare*, opirat se, protivit se...

5. Se odgovara našemu raz i od, n. p. *Sejungere*, razstavit, segregare, razlučit, odlučit, *secedere*, odstupit, odlazit, otić.

6. In kad zlamenuje u ili na, tad i posebno stoji, n. p. in domo, u kući; in eum, na njega; imponere, nastavit, naložit, naredit, inferre, unit, unosit, incidere, upast. Ali kad zlamenuje ne, brez, tada je nerazlučivo, n. p. *Indignus*, nedostojan, *incivilis*, *inhumanus*, neuljudan etc. Nu n ostavlja se kad slide slova l, m, r, koja se tada podvostruče, n. n. *illegitimus*-nezakonit, *immensus*, neizmiran, *irremediabilis* neizličiv; a prid b, i p obraća se u m n. p. *Imberbis*, brezbrad, *impervius*, nepristupan, *impudens* nepostidan, brezobrazan, *impurus* nečist; prid *nobilis* i *notus* okrće se u g, *ignobilis*, *ignotus*.

— 125 —

§. XLVI.

De Adverbio-O Prislovu

Što je Prislov-Adverbium?

Jest dio govorenja, koji se ričma nadostavlja, te im zla-
menje bolje tomači i razgovitnije dokazuje, n. p. raro loquitur,
ridko govori, vehementer iratus, vrlo srdit, parum diligenter,
malo pomnjivo.

Ima mnogo vrstah priričakah oli ti prislovak, kako: temporis-
vrimena, loci-mista, numeri-broja, quantitatis-kolikosti oli miere,
modi-načina, t. j. qualitatis-kakvosti, interrogationis-pitanja,
similitudinis-sličnosti, affirmationis-potvrdjenja, negationis-
nikanja, dubii-sumnje i t. d.

I. Adverbia temporis - Prislovi vrimena

Quando
Ecquando } kad, kada, kad li, ma kad, da kad, kad li to.
Quandonam
Nunc } sada.
Modo } sada.
Amodo odsada.
Aliquando
Quondam } njegda, njekad, njekoč, kadgod.
Olim
Dudum } tu skoro, nedavno, malo prije, oskoro.
Pridem
Nuper }
Iamdudum
Iampridem } davno, oddavna.
Iamdiu
Quandoque
Interdum } drugda, kadnokad, kadikad, štokad, kojekad.
Nonnumquam
Jam već, jur, jurve.
Plerumque većinom, običajno, ponajviše.
Quandocumque, kad mu drago, kadgod, kadgod mu drago.
Quandiu za koliko, za koliko vrimena, dokle, do koliko.
Tandiu, tamdiu, za toliko, dotle, do toliko.
Aliquandiu za njekoliko, za njeko vrime, donjekle, do njekoliko.
Aliquantisper }

— 150 —

Utpote, kano, naime.

Nimirum, scilicet, videlicet, to jest, jamačno, hoče reć, da što.

Praeterquam, osim, izim, izvan.

Temere, nerazumno, nesmišljeno, drzovito.

Rite, običajno, po običau, valjano, kako valja.

Sat, satis, dosta, do volje.

Nempe, to jest, jer, doisto.

Vel, ili, dapače, čak.

Frustra, nequicquam, incassum, uzalud.

Tantum, solum, samo.

Magis, veće.

An? num? anne? jeli, jedali.

Non, haud, minime, ne, nipošto.

Ne, da ne, ne

Nequaquam, haudquaquam, nipošto.

Neutiquam, nikako, ni po jedan način.

Etiam, i, još, čak.

Nae, sane, profecto ) doisto, sbilja, da što, le.
Equidem, utique, quidem)

Cur? quare? zašto?

Quare, quamobrem, quapropter } radi čega, zato, s'toga.
Ideo, idcireo

Fortasse, forsan, forsitan, zar, možebit da.

§. LXVIII.

Kako se načinjaju Prislovi-adverbia od pridavnikah-adjectiva?

Načinjaju se ovako:

1. Prominuvši u pridavnikah drugog Sklona i na e postaje prislov n. p. doctus, i, docte-učno; pulcher, i, pulchre-lipo. t. d.

IZNIMAJU SE slideći prislovi, jer imaju na o:

Arcanus-skrovit, ima, arcano-skrovito, Certus, certo-isti-
nito, cito-brzo, consulto-promišljeno, continuo-svendiljno, ne-
prikidno, contrario-protivno, crebro-često, falso-lažno, festi-
nato-hitro, gratuito-milodarno, brezplatno, improviso-iznenada,
iterato-opet, opetovano, liquido-bistro, manifesto-očito, merito-
dostojno, zaslužno, mutuo-zajmeno, zamienito, necessario-po-
tribno, perpetuo-vikovito, precario-molbeno, raro-ridko, se-
dulo-pomnjivo, serio-izbilja, ozbiljno, sero-kasno, sortito-na
sreću, srećimice, subito-odmah, tuto-pouzdano, a može se
reć i tute. n. p. Tute cauteque agere aliquid-pouzdano i opazno
štogod činit. Takodjer prislovi od brojevah rednih: Primo-naj-
pri, secundo-drugo, postremo, ultimo-najposle.

— 151 —

A Gdikoji pridavnici izlazeći u nominativu na us, a, um, imadu prislove na ter, kako: gnavus, gnaviter-pomnjivo. Još njeki i na e i na ter, durus, dure, duriter-tvrdo, firmus, firme, firmiter-čvrsto, jako, largus, large, largiter-obilato, humanus, humane, humaniter-ljudski.

2. U pridavnikah trećeg sklona, koji dovršuju u Nom. na ns, ovo s, a u ostalih s genitiva okrene se na ter: n. p. prudens, prudenter-pametno, elegans, eleganter-izborno, krasno, decens, decenter-pristojno; brevis, breviter-kratko, felix, cis, feliciter-sretno, alacer, alacris, alacriter-veselo, hitro.

3. Facilis, facile-lastno, difficilis, difficile-mučno, trudno, a mogu imat, faciliter, difficulter; audax, audacter-slobodno, impunis, impune-brezpokorno, nekaznivo, nepedipsovito, sublimis, sublime-visoko.

4. Od njekih bistvenih imenah načinjaju se prislovi nado-davši tus genitivu ol dativu: coelitus-s'neba, antiquitus-od starine, starinom, divinitus-od Boga, božanstveno, radicitus-korenito, iz korena, funditus, iz temelja, penitus-sasvim.

5. Mnogi se načinjaju od supina okrenuvši um na im: Baptim-grabimice, kradimice, naglo, trkom, cursim-trčimice, trkom, trčuć, punctim-bodimice, kljunom, caesim-rizimice, sičimice, rizom, sikom, citatim-brzo, brzimice, nominatim-ime-nito, imenom, statim-odmah. t. d.

6. Rečena oblika pružila se je još na štokoja imena bistvena i druga n. p. Catervatim-jatomice, na jata, četimice, gregatim-na krda, na čopore, čoporimice, curiatim-po dvorima, dvorimice, gradatim-postupno, koračajno, korakom, koračajuć, ostiatim-od vratah do vratah, confestim-odmah, furtim-kradimice, ubertim-obilato, plodovito, viritim-jedan po jedan, jedan do drugoga, čovik do čovika, vicissim-naizmienice, affatim-bogato, interim-medjuto, olim-njegda, davno.

## De Comparatione Adverbiorum.

1. Prislovi načinjeni iz pridavnikah imadu komparativ i superlativ, oni vazda na us a ovi na e za sva tri plemena: cerius, celerrime, brže, najbrže, facilius, facillime; bene, melius, optime, dobro, bolje, najbolje; male, pejus, pessime, zlo,

*

— 132 —

gore, najgore; eleganter, elegantius, elegantissime; izborno,
izbornije, amanter, amantius, amantissime, prudenter, pru-
dentius, prudentissime; i t. d.

2. A gdikoji prislovi ako se i nenačinjaju od pridavnika
imadu rečene stupnje: diu, diutius, diutissime-za dugo, dulje,
najdulje; saepe, saepius, saepissime-često, češće, najčešće,
prečesto; parum, minus, minime-malo, manje, najmanje; mul-
tum, plus, magis, plurimum, maxime-vele, veće, najveće.

§. XLIX.

De Conjunctione. - O Sastavku

Conjunctio naški se može reć sastavak ol veznik; i jest
jedan nesklonjivi dio govorenja, koji se medju druge stavlja,
te ih uredjuje i veže, da se govorenje može razumit.

Sastavci se dile i razlikuju po zlamenju i redu koga drže
kad se s'njima služimo.

1. Po zlamenju-ratione significationis, jesu:

1. Copulativae seu connexivae-spojljivi, vežući: et, ac,
atque, quoque, que, naški, i, te: n. p. Puer negligens, atque
petulans-dite nepomnjivo i udarljivo.

2. Disjunctivae-razstavljivi, razlučivi: vel, ve, sive, seu,
ol, oli, il, ili, li; aut, nec, neque, ne, ni, niti; n. p. Joannes
vel Paulus-Ivan, oli Pavao. Nec mihi nec tibi-ni meni ni tebi.

3. Adversativae-suprotivni: etsi, etiamsi, tametsi, quam-
quam, quamvis, licet, premda; sed, at, autem, vero, verum,
porro, atqui, a, ali, dali, no, nego, ma; quin, quinimo, quin
etiam, immo, immovero, pače, da pače; tamen, attamen, verum-
tamen, nihilominus, nihilo tamen minus, no, ali, sasvim tim,
medjuto, ništanemanje n. p. Non studeo etsi peccem-Neučim
premda grišim.

4. Conclusivae, sive illativae-zaključivi, izvodljivi: ergo,
igitur, itaque, quare, quapropter, quocirca, quamobrem, hinc,
unde, proinde, ideo-dakle, zarad šta, rad čega, zato, odkle.

5. Causales-uzročni: nam, namque, enim, etenim, quoniam,
quia, siquidem, quandoquidem, quod, propterea quod, eo quod,
quippe, utpote, reapse, rcipsa, enimvero, revera, jer, jerbo,

— 153 —

bo, zašto, zato što, sbilja, i doisto, n. p. Vapulavit quia
non studuit-Pokaran je bio, jer nije učio.

6. Conditionales-pogodbeni: Si-ako, sin, sin autem, sin
vero-akoli, sin minus, si minus, sin aliter, nisi, ni-ako ne,
van da, osim da, akoli ne, ne li; modo, dummodo-ako, samo
ako, samo da; n. p. discam melius si potuero-učit eu bolje
ako mognem.

7. Declarativae-razjasnivi: Id est, nempe, nimirum, scilicet,
videlicet-to jest, naime, hoće reć.

Još bi ih se moglo ovde navesti, ali to budi dosta: mnogi
bo sastavci jesu zajedno i prislovi: jer budući da sastavci vežu
govorenje, oliti spajaju izgovore da se mogu razumit, zato
kadgod prislovi to čine postaju i oni sastavci.

II. Po redu, oli položaju sastavci jesu:

1. Praepositivae-predstavni, jer bo se na početku oliti pred
ostalim ričma stavljaju, kako: aut, ac, atque, at, ast, vel, nec,
nisi, sin, sive, et, etsi, quamquam etc.

2. Subjunctivae-zapostavni, jer se za ostalim besidam stav-
ljaju; taki su: que, ve, ne, quidem, quoque, autem, enim,
vero, n. p. Paterque materque-i otac i majka. Ego, tu quoque-
ja i ti. Ego autem, ego vero, dixi-a ja rekoh. Bene agite, Deus
enim vindex malorum est-dobro činite, Bog će bo pokarat zloće.
Dormis ne-spavaš li? Ego quidem dormio-ja spavam doisto.

3. Communes vel mediae-obćeni, ol, sridnji; koji se mogu
i pridstavit i zapostavit: Ergo, itaque, igitur, equidem etc.

§. L.

De Interjectione.- O Medjumetku.

*Interjectio-medjumetak, jest dio govorenja, koji pokazuje
različita ganuća duše. Evo poglaviti:*

1. Veselja: evax! io! evoe! o! euge! o! živio! živ mi bio!
veselo! lipo! dobro! hajhaj!

2. Tuge: ah! hei! hoi! heu! eheu! io! ahu! vae! proh!
joh! auh! jao! ajme! ih! aih! ah jada! lele!

3. Smiha: ha ha! he! ah ah ah!

4. Čuda: O!vah! papae! hui! ehem! al al o! nu! nuto! nu gledaj.

— 154 —

5. Ruganja: o! hui! vah! ja li! vaj! gle! nu nu! nu ga!

6. Srditosti: hem! pro! proh! ouh! uh! more! hm!

7. Zvanja: heus! eho! chodum! ohe! hej! ho! oj!

8. Nagovaranja: eia! euge! age! macte! deh! deder! nu-
der! hrabro! slobodno! junački! daj! dajde!

9. Nenade: at at, atate-ohoh!

10. Pritnje: vae! hei! jao! jao ti ga...! uzao čas po...!
ele ele!

11. Želje: Oh! ut! utinam! si! oh utinam! oh si! o! o
da bi! kamo srića! dao Bog! dabogda!

12. Mržnje: apage! apage sis! kini se, šikaj! tamo! ukloni se.

POGLAVJE PETO

DE GENERIBUS NOMINUM - O PLEMENIM IMENAH.

Odkle se poznaju plemena imenah?

Poznaju se nješto iz zlamenja, nješto iz dovršenja, a oso-
bito iz običaja.

I. Uprave za poznat pleme iz zlamenja.

a) MUŽKO PLEME

UPRAVA 1.

1. Quae maribus solum tribuuntur, mascula sunto.

2. Mascula censentur specie depicta virili.

Iztomač. Sva imena ljudih i koja su obličja ljudskog, ka-
komu drago dovršivala, mužkog su plemena. Taka su:

1. Imena vlastita ljudih: Petrus, Joannes, Andreas, Ca-
tilina.

2. Narodah; n. p. Slavus, Italus, Dalmata, Romanus,
Allobrox.

3. Nazivajuća, n. p. Vir-čovik, muž, Pater-otac, Fra-
ter-brat, Gener-zet.

4. Mužkih poslovah, n. p. Scriba-pisar, pisac, Nauta-
mornar, brodar, Bibliopola-knjižar, Vas, vadis-jamac, Tubi-
cen-trubač, Caupo-krčmar, Auriga-kočiaš, Sutor-šioc, papučar-

— 138 —

5. Živinah : *Hircus-jarac*, *Aries-ovan*, *Asinus*, *Equus*.

6. Angelah : *Michael*, *Gabriel*, *Raphael*; i vragovah : *Lucifer*, *Beelzebub*, *Baal*. Jer bo se na mužki način uzimlju.

7. Krivovirskih bogovah; n. p. *Mars*-bog vojske, oliti Bogovoj, *Pluto*-bog pakla, *Jupiter*, Jovo, bog najveći, oli bog svevladni, *Apollo*-bog nauka etc.

### UPRAVA 2.

3. Et quibus appositum tantum tribuisse virile

4. Credibile est veteres, ut latro, praesul et hospes.

Mužkoga su takodjer koja se samo u mužkom nalaze kod starih pisacah, n. p. *Latro*-razbojnik, *Praesul*-glavar duhovni, *Hospes*-gost, *Fur*-lupež, *Eques*-konjenik, *Pedes*, *tis*-piešac, *Incola*-stanovnik, *Advena*-došlac, *Alienigena*-tudjinac.

OPAZ. Kada se ovaka imena pridaju ženam, valja nado-
dat foemina, n. p. Uhvaćene su dvi lupežice, reče se: Duae
fures faeminae captae sunt.

OPAZ. 2. Kad se koje ime žensko oli sridnje prinosi na ljude
uzdrži prvo svoje pleme, n. p. *Operae*-poslenici, *Vigiliae*, *Ex-
cubiae*, *Custodiae*-straže, stražani, ženskog su. *Mancipium*-rob,
sužanj, sridnjeg je.

### UPRAVA 3.

5. Pro maribus pugnant menses, montes fluviique.

Još spadaju na mužko pleme imena :

1. Misecih : *Aprilis*, *Majus*, *Sextilis*, *October*.

2. Planina, n. p. *Athos*-sveta gora u Mačedonii, *Vesuvius*, planina u Napulji, *Carpathus*, Karpati gore oko Madžarske. *Olympus*, gora u grčkoj.

3. Riekah, n. p. *Danubius*, Dunava, *Drinus*, Drina, *Tyberius*, Tiber, *Tanais*, Don u Rusii.

4. Vitarah, n. p. Aquilo-siver, *Eurus* jug.

OPAZ. Ova su sva običajno mužkog, jer se otajno razume:
mensis-misec, mons-gora, fluvius-rieka, koja su plemena muž-
koga.

OPAZ. 2. Njeke planine i rike uzimaju pleme iz dovršenja:
tako ženskog su: *Hetna*-planina u Sicilii, *Ossa*-u Tesalii;

— 156 —

Rosna, Narenta-Neretva, Morava, rike. Takodjer, Alpes, ium,
Velebić.

b) ŽENSKO PLEME.

UPRAVA 1.

6. Foemineum dices, quod foemina sola reposcit.

7. Jungito foemineis muliebri praedita forma.

Iztomač. Ženskog su plemena sva imena ženah i ženskog
oblicja. Taka su:

1. Vlastita ženah; Agnes-Janja, Helena-Jelina, Glycerium-
Gliceria, Mysis-Misia, Dido-Dida.

2. Nazivajuća: Mulier-žena, Mater-Mati, Soror-sestra,
Nurus-nevista, Socrus-punica, svekrva.

3. Ženskih posalah; n. p. Lotrix-peračica, Nutrix-dojka
doilja, Netrix-prelja.

4. Krivovirskih božicah, n. p. Pallas-božica nauka, Juno-
bogatstva, Ceres-božica zemlje, ili téga.

5. Vilah, n. p. Driades-vile šumske, Oreades-gorske, Na-
peae-dolinske.

UPRAVA 2.

8. Quaeque adjectivum tantum muliebre requirunt.

Mnoga imena premda su obćenita mužku i žensku, sa
svim tim samo se nalaze s'pridavom ženskim haec n. p. Proles,
soboles-čedo, Pubes-mladecz, Virgo-divica, Aquila-orao, Felis-
mačka. Odkle za ukazat s'ovim imenom mužko, valja nadosta-
vit-mascula, n. p. Mascula proles-mužko čedo.

UPRAVA 3.

9. Insula foeminea est, regio, urbs, cum nave poësis.

Ženskog su plemena takodjer imena:

1. Otokah, n. p. Sicilia, Rhodus, Cyprus, Pathmos, Salamis, Samus (rad imena-insula-otok).

2. Kraljevinah, n. p. Italia, Aegyptus, Hercegovina, Troas
(rad imena-regio ol terra).

3. Gradovich, n. p. Roma, Athenae, Pylos, Corinthus,
Lacedaemon, Babilon, Carthago (rad imena-urbs-varoš).

— 157 —

4. Ladjah, n. p. *Leopoldus*, *Pistris*, *Argo* etc. (rad-*navis*).

5. Starinskih Piesamah, n. p. *Illias*-Omérova Piesma o gradu Troji, *Aeneis*-Piesma Virgiliova o Eneu.

OPAZ. 1. Vadese iz rečene uprave imena kraljevinah i gradovah davršujuća na *um*, i jesu sridnjeg plemena, n. p. *Illyricum*, *Latium*, *Samnium*, *Belgium*, *Lugdunum*, *Brundusium*, *Brodium*, *Mandetrium*, *Tarentum*. Takodjer: *Argos*, *Praeneste*, *Reate*, *Tibur*, *Anxur*.

OPAZ. 2. Imena gradovah dovršujuća u većebroju na *i*, vazda su mužkog, n. p. *Parisii*, *Argi*, *Delphi*, *Veii*, *Gabii*. A dovšujuća na *a*, sridnjeg su, n. p. *Susa*, *Bactra*, *Ecbatana*, *Hierосолyma*; takodjer Piesamah: *Bucolica*, *Georgica*, *pictus* Virgiliove.

OPAZ. 3. Mužkog su rad dovršenja na o, onis: *Hippo*, *Narbo*, *Sulmo*; još: *Canopus*, *i*; *Tunes*, *etis*; a kadikad i, *Pharsalus*, *Marathon*, kako i grčka na us, untis: *Hydrus*, *Pessinus*, *Trapezus*, untis. Medjuto ova se često nahode i u ženskom.

UPRAVA 4.

10. *Foeminea est arbor*: neutrum cum subere robur.

11. Adde acer atque siler, sed mas oleaster habetur.

Imena stabalah ženskog su plemena, n. p. *Pomus*, *malus-jabuka*, *Pirus*-kruška, *Abies-jela*, *Pinus*-bor, *Juniperus*-smrika, *Vitis*-loza (rad imena ženskog-arbor.)

LZNIMAJU SE 1. *Oleaster*-divlja maslina, *Pinaster*, *stri*-divii bor, i jesu mužkog; 2. *Acer*, *ris*-cerovina, *Siler*-rakita, *Suber*, *ris*, plutak, plutovina, *Robur*-oris, rast, dub, i sridnjeg su plemena.

OPAZ. Ova uprava mogla bi se protegnut i na stablica-*Arbuscula*, i na trave-*Herbas*: ali su mnoga i od ovih, koja slide dovršenje, n. p. *Calamus*-trstika, *Dumus*-grm, trnje, *Rubus*-kupina, mužkog su; *Balsamum*, balzam, *Cicer*-slanjak (grah), *Papaver* mak, kukurik, neutra su.

— 158 —

c) PLEME SRIDNJE (neutrum).

UPRAVA

12. *Trade notas neutris, et vocem pro nomine sumptam.*

13. *Et verbum quodvis pro nuda voce repostum.*

Iztomač. Neutrog su plemena :

1. Slova kad se na pose uzimaju, a. b. c. n. p. a par-
vum, c parvum-malo a, malo c, O magnum, B magnum, ve-
liko B, veliko O. Mogu se medjuto uzet i u ženskomu otajno
razumeć-littera, n. p. geminata i. (Quintil).

2. Svaka rič u infinitivu kad se uzimlje na misto imena
histvenoga, n. p. *Scire tuum-tvoje znanje, ipsum illud pec-
care-isto grišenje, velle suum-svoje hotienje; dakle-scire stoji
na misto-scientia, velle, na misto-voluntas.*

3. Riči kad se uzimlju brez svog zlamenja, n. p. *Lux est monosyllabum, Petrus est bisyllabum; hoče reč: ovo ime-lux, jest od jedne slovke oliti silabe, a ime-Petrus, jest od dvi slovke. Tako, Credo dominicale; Gloria suave.*

d) PLEME OBĆENO.

UPRAVA

14. *Est commune duûm, sexum quod claudit utrumque*

15. *Articulo gemino, veluti bos, fortis, et hostis.*

Njeka su imena obćenska, te ako im se hic pridstavi mužka
su, akoli haec ženska su; i taka jesu slideća.

Bos, vis-vò, krava.

Hostis, is-nepriatelj,-ca.

Juvenis, is-mlad, mlada.

Vates, tis-prorok,-ca.

Patruelis, is-stričević,-ka.

Infans, tis-dite, beba.

Conjux, gis-zaručnik,-ca.

Civis, is-gradjanin,-ka.

Cliens, tis-branjenik,-ca (bra-
njenče).

Comes, tis-knez, kneginja.

Canis, is-pas, kučka.

Sus, is-prasac,-ca (prase).

Dux, cis-vojvoda,-ca.

Auctor, ris-početnik,-ca.

Adolescens, tis-mladić-divojka
(momak, cura).

Testis, is-svidok,-ca.

Senex, nis-starac,-ca.

Artifex, cis-majstor,-ca.

Custos, dis-čuvar,-ca, čoban-ca.

Haeres, dis-baštenik,-ca.

Princeps, pis-poglavar,-ca.

— 159 —

OFAZ. Amo njeki pridružuju pridavnike dvovršne, n. p. hic, haec brevis; i komparative, n. p. hic, haec major, kratak, kratka, veći, veća.

## II. Uprave za poznat pleme iz dovršenja

### a) MUŽKA.

#### UPRAVA 1. An, In, On.

16. An, in, on, mas: haec sindon, icon et aedon.

17. Queis addde alcyonem; neutris da cuncta secundae.

Imena dovršujuća na an, in, on, mužkog su plemena, n. p. Poean, piesma na slavu Apolina, Titan-sunce, Delphin-pliskavica (riba morska), Canon-pravilo, red, zakon, naredba, Agonborba, končanje.

VADE SE 1. Sindon-platno, Icon-slika, Aedon-slavić, Alcyon-zimorod, ledka (ptica morska); i jesu ženskoga. 2. Imena grčka na on drugog sklona, i neutrog su, n. p. Evangelion-blagovist, oliti dobar glas, Encomion-pohvala, Enchyridion-ručnik, ručna knjižica. Latini običajno ova okreću na um: Evangelium, enchyridium, encomium.

#### UPRAVA 2. Ax, Ex.

18. Ax, ex, finitum polysyllabon esto virile:

19. Foemineum tamen est fornax, alexque, supellex,

20. Queis addes vibex, forfex, cum smilace, carex.

Imena dvosilabna oli većesilabna izlazeća na ax i ex mužkog su plemena, n. p. Thorax-prsoklop, Pulex-buha, Cimexstinica, Culex-komar, Silex-kremen etc.

VADE SE: Fornax-peć, Alex-prikanci (male ribe), Carex-rogoža (vrsta trave), Vibex-modrica, Forfex-nožice, Supellex-pokućstvo, Smilax, (vrsta trave) i jesu ženskog plemena.

#### UPRAVA 3. Er.

21. Er maribus dona: laver hoc, cum tubere poscit.

Dovršujuća na er mužka sů, n. p. Ager, gri-njiva, Liber, i-knjiga, Carcer-tamnica, Imber-kiša, Later-opeka, cigla, Vesper-večer. Vade se: Laver-bobnjak (vrsta trave), Uber-vime,

— 140 —

sise, *Iter-put*, *Spinter-narukvice*, *Tuber-gubina*, *gomoljak*,
skrižalina, *Ver-pramalitje*, *Papaver-mak*, *Siser-mrkva*, *Piper-
biber*, *Cadaver-truplo*, *mrtvo tilo*, *Siler-rakita*, *Cicer-slanjak*
(grah), *Verber-šibalo*, i udarac, sridnjeg su.

UPRAVA 4. I.

22. Nomen in I maribus, si sit plurale reserva.

Imena koja dovršuju na i u većebroju, a neimadu jedno-
broja, mužkog su plemena, n. p. *Liberi-dieca, Superi-nebesani*.

UPRAVA 5. I, O.

23. I neutris tribus: o maribus, ceu pugio, gummi.

Koja dovršuju na o mužka su, n. p. *Scipio-štap*, račva,
*Pugio-nož*, bodlo, *Mucro-mač*, *Tiro-novak*, *Unio-biser*, *Sermo-
govorenje*.

UMETAK. Izlazeća na i u jednobroju, koja se malo kad skla-
njaju, neutra su, n. p. *Gummi-smola*.

UPRAVA 6. Or.

24. Or maribus servit: muliebris demitur arbor;

25. Accedunt neutris cor, ador, cumque aequore marmor.

Mužka su dovršujuća na or, n. p. Amor-ljubav, labor-
trud, posao, dolor-tuga, žalost, bolovanje, honor-poštenje.

IZNIMA SE 1. žensko: *Arbor* stablo; 2. neutra: *Cor*-srdce,
*Ador*-pir, pirevina (žito), *Aequor*-more, *Marmor*-mramor.

UPRAVA 7. Os, (latinsko)

26. Mascula in os sunto: dos, cos muliebris et arbos:

27. Da chaos atque melos neutris, os, Argos, eposque.

Imena latinska koja dovršuju na os, mužkog su plemena,
n. p. *Mos* običaj, *Flos*-cvit, *Ros*-rosa; i t. d.

VADE SE; 1. *Dos, tis*-udatbina, udatbeno ruho, svojstvo, *Cos, tis*-brus, *Arbos*-stablo, jesu ženskog; 2. *Chaos*-smetnja, metež, *Melos*-miloglas, sladko pivanje, *Os, ris*-usta, *Os, ossis*-kost, *Argos*-varoš u grčkoj.

— 142 —

b) ŽENSKA

UPRAVA 1. A.

34. *Femineum A primae est, veluti panthera, sagitta.*

35. Adria mas aequor, cui junge cometa, planeta.

36. Hic mammona petit: Pascha hoc, cui jungito manna.

Imena prvog sklona, koja dovršuju na A, ženskog su plemena, n. p. *Panthera*, ris, *Sagitta*, strila, *Aula*, dvor, itd.

VADE SE 1. Adria ol Hadria, kad zlamenuje More Adria-
tičko, Cometa-repatica zvizda, Planeta-zvizda skitačica, oli
bludozvizda, Mammona-bogatstvo; i jesu mužkoga. 2. Pascha,
ae, atis, uzkrs, Manna-manna, nebeska hrana; i jesu neutrog
plemena. Ali Manna, kad zlamenuje mrvice tamnjana, ili, miris
svetih tilesab, ženskog je.

UPRAVA 2. As.

37. *Foemineum As*: neutrum vas, vasis, fasque, nefasque.

38. *Mascula sunt elephas, adamas, as, atque tiaras.*

39. Cumque vade ac reliquis, flectit quae prima Pelasgûm.

Imena na As ženskog su plemena, n. p. *Pietas*-bogoljubstvo,
*Paupertas*-siromaštvo. t. d.

VADE SE, 1. Vas, vasis-sud, posuda, Fas-pristojno, i Nefas,
nepristojno (nesklon.) neutrog su; 2. Elephas-slon (Fil), Ada-
mas-alem (vrsta dragog kamena), As, assis-jasprica, oli, baština,
Tiaras-kruna (oli vrsta kape kraljske i Biskupske), Vas, dis-
jamac; jesu mužkog plemena sa svim ostalin imenim grčkim
na As prvoga sklona.

UPRAVA 3. Ae

40. Ae plurale genus tantum muliebre requirit.

Imena samo većebrojna dovršujuća na Ae, ženskog su plemena, n. p. *Tenebrae, arum-tmine, Nugae, arum-brezposlice, Scopae, arum-metla.*

E (grěko)

41. *Foemineum est aloë, Rhodopeque et cetera graeca.*

— 143 —

Grěka na E ženskog su plemena, n. p. Aloë, njeka trava,
Rhodope, planina u Tracii, Parasceve-veliki petak, Pentecoste-
Duhovi, Grammatice-Slovnica, i ostala grěka prvog sklona.

VADE SE, Cete-kit (riba), Tempe-jedna prelipa dolina u
Tosalii, Mele-sladko pivanje, neutrog su, jerbo su vecirojna
i nesklonjiva, zato velimo: Grandia Cete: Tessala Tempe:
Tesalsko Tempe.

### UPRAVA 4. Es.

42. Esto nomen in Es muliebre: sed esto virile

43. Limes, pes, fomes, termes, cum palmite trames.

44. His Graecum primae, vel trinae jungito nomen.

45. Hippomanes neutris, panaces, cacoëthes adhaerent.

Imena na Es ženskog su plemena, n. p. Nubes-is-oblak, Se-
des-is-stolac.

#### IZNIMAJU SE 1. slideća i jesu mužkog:

Limes, tis-mednjik prag

Pes, dis-noga

Fomes, tis-trud, podžeg

Termes, tis, listata grana

Palmes, tis-mladica

Gurges, tis-vir

Merges, tis-snop, klasje

Puples, tis-jamica pod kolinom

Cespes, tis-bus

Vepres, is-drača, trnje

Paries, tis-zid

Stipes, tis-panj, podiven kolac

Meridies, ei-podne.

Takodjer mužkog su plemena grěka prvog i trećeg sklona,
n. p. Tapes, tis-ćilim, Magnes, tis-gvozdoteg kamen, Aro-
matites-vino mirisavo, Lebes, tis-kotao.

IZNIMAJU SE 2. Hippomanes, njeki otrov, Cacoëthes, zao
običaj, Panaces, njeka trava, i jesu srednjeg plemena.

### UPRAVA 5. Io. Do. Go.

46. Est Io foemineum verbale, aut corporis expers.

47. Cui caro jungatur, coenatio, portio; quodque

48. Desinit in do, go; neutris adscribito pondo;

49. Harpago, cudo, ordo, mas udo, cardo, ligoque.

— 145 —

Ništanemanje koja dovršuju u Nom. na nis, a u Gen. na idis, kako tekodjer, bipennis, is-dvorizna sikira, ženskog su, n. p. Coronis, idis-završenje, Fyrannis, idis-usilnost, samosilnost, zlo vladanje.

IZNIMAJU SE 3. imena sastavljena od Assis-jaspra, para, n. p. decussis, is-mariaš, deset parah, Octussis, is-osam parah, Centussis, is-sto parah, itd. jesu mužkoga.

### UPRAVA 7. S.

52. S. dato foemineis si consona ponitur ante.

53. Esto virile rudens, fons, pons, seps, lethifer anguis,

54. Mons, dens, atque chalybs, assis: quibus addito partes,

55. Et polisyllaba ps, forceps dematur adunca.

Imena koja dovršuju na S, pred kojim je neglasovito slovo, ženskoga su plemena n. p. Mors, tis-smrt, Trabs, is-greda, itd.

VADE SE 1. Rudens, tis-konop, konop jedreni u ladjah, Fons, tis-vrilo, studenac, Pons, tis-most, Seps, is-zmija otrovna, Mons, tis-planina, Dens, tis-zub, Chalybs, is-čelik, nado (mazija); 2. načinjena od assis, n. p. Sextans, tis-šestina, šesti dio pare, oli jasprice, Quadrans, tis-četvrt, četvrtina, Triens, tis-treći dio, tretina, Dextans, tis-deseti dio; 3. grčka izlazeća na dvoslovku ps. n. p. Hydrops, opis-vodobolja, itd. i jesu sva mužkoga plemena. Ali Merops-sinica, i Forceps, is-klišta, ženskog su, ridko mužkoga.

### UPRAVA 8. X.

56. X. dato foemineis: sed eryx, grex mascula sunto.

57. Praeterea volvox, quicunx, septunxque, decunxque.

Izlazeća na N ženska su, n. p. Nox-ctis-noć, Pax, cis, mir, Fax, cis-zublja, Nix, vis-snig, Nux, cis-orah, orašak, itd.

VADE SE slideća, i jesu mužka:

Eryx, planina u Sicilii, Grex, gis-stado, Spadyx, cis, grana Palme, i žutkasta boja, Bombyx, cis-buba, Fornix, cis, svod (čemer, kube), Phoenix, cis, dugoživka (ptica), Calyx, cis, pup (u stabla), Calix, cis-čaša, Coccyx, gis-kukavica, Orix, gis, njeka živina, Varix, cis, krvna žila, Volvox, cis-njeki crv, Quicunx, pet unciah, Septunx, sedam unciah, itd.

10

— 146 —

c) SRIDNJA (NEUTRA)

UPRAVA 1. A.

58. A plurale genus neutrum sibi poscit ubique.

Imena samo većebrojna na A, vazda su sridnjeg spola, n. p. *Biblia, orum, pismo* (sada se razumi-Sveto Pismo), *Spon-salia, orum-zaručenje*, itd.

59. Nomen in A ternae neutrum est, ceu stigma, toreuma.

Dovršujuća na A trećeg sklona sridnjeg su plemena, n. p. *Stigma, tis-zlamenje, Toreuma, tis-djelo urezano, Smi-yma, tis-sapun, Phlegma, tis-rakotina*, itd.

UPRAVA 2. Ar.

60. Postulat Ar neutrum, ceu par cum nectare, bacar.

Imena na Ar neutrog su plemena, n. p. *Calcar, is-mamuza, Jubar, sjaj, Pulvinar-uzglavnica, Nectar-sladko piće, Bacar, is-vineni sud, Par, is*, kad zlamenuje dvoje, n. p. *par columbarum. Quatuor paria amicorum*; ali kad zlamenuje jednak, a, o, tada je pridavnik obćeni svim trima plemenim, takodjer iz njega sastavljena: *compar, dispar*, itd.

UPRAVA 3. E. Aes.

61. E Latiale petit neutrum, ut praesepe, monile.

Imena latinska na E sridnjeg su plemena, n. p. *Praesepe, is-jasle, Monile-ogrlje, ovratak* (djerdan), *Sedile-stolac, Mare, more, Alveare-ulište, Mantile-ručnik*, itd.

62. Aes tibi sit neutrum: laus, fraus, muliebria sunto.

Ovog stiha (versa) prva strana služi za neutro a druga za žensko. Dakle

1. Koja izhode na aes, neutra su, n. p. Aes, ris-mid, tuč.

2. Koja pako na us ženska su, n. p. *Laus, dis-hvala, Fraus, dis-privara*.

UPRAVA 4. En.

63. En dabitur neutris: sed hymen, ren, mascula sunto.

— 147 —

64. Et splen atque lien, attagen, cum pectine, lichen.

Izlazeća na En, neutrog su, n. p. Lumen, is-svitlost, svitlilo, Germen, klica, Discrimen-razlika, i pogibelja.

VADE SE: Hymen-pirna pisma, i pirni bog, Ren, is-bubrig, Splen, is, i Lien, is-slezena, Attagen, is-njeka ptica, Pecten, is-češalj, Lichen, is-lišaj, i jesu mužkoga.

### UPRAVA 5. L. T.

65. L. T. sit neutrum: hic mugil, sal, solque reposcunt.

Imena na L, T. jesu sridnjega, n. p. Animal, is-živina, Fel, is-žuć, Caput, is-glava, itd. Ali Mugil, is-som, Sol, is-sunce, Sal, is-sô, sol, mužka su; medjuto Sal nahodi se i u neutrom.

### UPRAVA 6. U. C. D.

66. U. C. D. da neutris, velut id, cum lacte, geluque.

Koja dovršuju na U, C, D, sridnjeg su, n. p. Gelu, led, Lac, tis-mliko, Id-ono, Veru-ražanj, itd.

### UPRAVA 7. Um

67. Um neutris junges: hominum si propria demas.

Sridnjeg su plemena izlazeća na um, n. p. Templum, i, crkva, Speculum, i-ogledalo, Scamnum, i-klupa.

No imena vlastita ljudih, gradovah itd. uzimlju pleme običajno iz zlamenja, kako je s' početka rečeno, n. p. Glycerium, Eustochium, ženska su, jer su imena ženah.

### UPRAVA 8. Ur.

68. Eligitur Ur neutrum: hic furfur, cum vulture turtur.

Imena na Ur jesu sridnjeg spola, n. p. Fulgur, is-munja, Guttur, is-grlo, Sulfur, is-sumpor, itd.

VADE SE: Furfur, is-mekinje, Vultur, is-jastreb, Turtur, is, grlica, i jesu mužka.

### UPRAVA 9. Us (3ªg Sklona)

69. Postulat Us neutrum, quoties id tertia flectit.

70. Hic lepus et mus, pus graecum, compostaque junges.

*

— 148 —

71. Sit tibi foemineum Lagopus herba, volucris,

72. Quaeque sibi servus, juvenisque, senexque jugarunt.

Imena na Us trećeg sklona sridnjeg su plemena, n. p. *Gemus, eris-pleme, Vulnus, eris-rana, Frigus, oris-stûden, Munus, eris-dar*, i t. d.

VADE SE, 1. *Lepus, oris-zec, Mus, ris-miš, i grčka od pus sastavljena*, n. p. *Tripus, odis-tronog (sadžak), Melampus-ime vlastito, i njeka trava, i jesu mužkoga*; 2. *Lagopus, odis-zečjak trava), i zeconog (ptica), Tellus, uris-zemlja, Palus, udis, blato, bara, Subscus, udis-zglabalo, stězalo, sapinjač, Virtus, tis-kripost, Salus, tis-zdravlje, spasenje, Pecus, pecudis, brav, bravče, mârhinče, Incus, udis-nâkovan; takodjer, Juventus, tis-mladost, Senectus, tis-starost, Servitus, tis-služba; i jesu ženskoga.

## UPRAVA OSOBITA-(Adjectiva)

73. Mobile fit fixum, si fixum mente subaudis,

74. Unde genus capit, ut sonipes, oriensque, tonansque.

Kad se pridavnici (*adjectiva*) uzimaju za samostavnike (*substantiva*), istog su plemena koga i samostavnici pod njima razumljeni, n. p. *Sonipes, dis-zvonog, mužkog je, jer bo se razumiva pod njim, konj-equus*; tako, *Oriens, tis, Occidens, tis, Tonans, tis, Mortalis, is, Natalis, is-sva su mužka porad samostavnikah mužkih, koji se pod njima razume: *Sol, Deus, homo, dies: Sunce bo izhodi i zažodi, Bog grmi, oliti čini grmit, čovik umire, i t. d. Ali Continens, tis-kopna oli uzdržna zemlja, Vocalis, is-samoglasnik, i t. d. ženskog su porad ženskih samostavnikah: terra, littera*.

75. Mobile fit neutrum ni fixum mente subaudis.

Kada se pod pridavnikom nikakav samostavnik nerazumiva, tada je on sridnjeg plemena, n. p. *Conveniens est-pristojno je, consequens est-doslidno je, decorum est-liepo je, dično je, t. d.*

# III. Iz običaja i Pisacah.

## UPRAVA

76. Hace modo foemineis, maribus modo juncta videbis.

— 149 —

Mnoga su imena kod Pisacah sad mužkog sad ženskog plemena. Taka su osobito slideća:

Grossus-smokva zelena, Aeps-salo, Atomus-sitni prašak,
Limax-spuž, Scrobs-jama, rupa, Corbis-krošnjica, Dies-dan,
Specus-pecina, Cortex-kora, Pulvis, eris-prah, Silex-cis-kremen,
Palumbes-divii golub, Margo, nis-kraj, Finis, is-svrha, i t. d.

77. *Postulat hic, aut hoc merito Nar, vulgus, et Anxur.*

Nar, naris-njeka rieka, Vulgus-čeljad, puk, svitina, Anxur, uris-grad Terracina u Italii, jesu i mužkog i neutroga.

UPRAVA osobita o plemenu izmišanomu.

78. *Articulo sexum quae complectuntur utrumque*

79. *Uno, epicoena vocant Graii, promiscua nostri.*

Ima imenah, koja Grci zovu Epicoena, Latini Promiscua,
a mi možemo reć izmišana, i jesu ona koja pod istim člankom
obadva plemena, mužko i žensko zlamenuju, n. p. Hic lepus,
elephas, piscis, mus, corvus, passer, pavo, turdus, vultur, tur-
tur, anser; Haec vulpes, aquila, testudo, anas, hirundo, noctua,
mustela, i t. d. i pod jednim i pod drugim razumi se živina
i mužka i ženska n. p. Hic Pavo, razumi se, paun, i paunica;
haec rana, žaba i žabac.

Dakle za ukazat i razlučit pleme kod ovakih imenah valja,
se poslužit prilučkim: foemina i masculus, n. p. Corvus faemina,
rulpes mascula-lisac.

POGLAVJE ŠESTO

DE PRAETERITIS ET SUPINIS VERBORUM.

I. U OBĆENO-*In Genere*.

1. *Simplicium leges ferme conjuncta sequuntur.*

Iztom. Riči sastavljene (verba composita) gotov se onako
sprezaju u Preteritu i Supinu ko i njihove proste (simplicia),
n. p. Amo, amavi, amatum, Adamo, adamavi, adamatum. Lego,
legi, lectum, Perlego, perlegi, perlectum. Moneo, monni, mo-
nitum, Admoneo, admonui, admonitum.

— 150 —

OPOMENA. Niže ćemo vidit koje riči sastavljene neslide svojih prostih u Preteritu i Supinu.

2. Cum geminat primam simplex, composta priorem

3. Praeteriti amittunt, praeter, praecurro, repungo.

4. Quaeque sibi gignunt sto, do, cum poscere disco.

Kad riči Proste imadu podvostručen Preterit, tada sastavljene odbacuju prvu slovku a uzdrže samo drugu, n. p. Cado, ima cecidi, a sastav. Concido, ima concidi, ne concecidi etc.

IZNIMAJU SE medjuto iz ove uprave: Praecurro, Repungo, i sastavljene od ričih, Sto, do, disco, posco, i imadu Preterit podvostručen ko i njihove Proste: Praecucurri, repupugi, adstiti, addidi, depoposci, addidici etc.

OPOMENA. Kada se Preterit ili Supin neimenuje u stihovim (versibus), tad se uzimlju iz obćene uprave najposle rečene.

5. Praeteritis quaecumque carent spoliato supinis.

Riči koje neimaju Preterita neimaju ni Supina. Take su:

1. Aio, ais, velim
Albeo, es, ere, bîlim se
Ambigo, is, ere, dvoumim
Angor, eris, gi, žalostim se
Aveo, es, ere, želim
Fatisco, is, ere, razpadam se
Ferio, is, ire, raniti, zadajem
ranu
Flaveo, es, ere, žûtim se
Furo, is, ere, bisnim, mamim
se, ljutim se
Glisco, is, ere, ničem, klicam
Hisco, is, ere, ziham; tako i
dehisco, is, ere
Liquor, eris, qui, raztapam se

Liveo, es, ere, modrim se,
modar sam
Moereo, es, ere, tugujem
Medeor, eris, eri, liečim
Polleo, es, ere, moćan sam,
imam
Quaeso, quaesumus, molim
Reminiscor, eris, sci, spomi-
njem se
Ringor, eris, gi, režati, lju-
titi se
Vado, is, ere, hodim, gazim
Vergo, is, ere, naginjem kuda
Vescor, eris, sci, hranim se

2. Riči početne Inchoative na sco, ako se iz imenah izvode, n. p. Mitesco od mitis, krotak, Silvesco od silva, šuma.

Akoli se izvode iz ričih imaju Preterit ko i riči iz kojih su

— 151 —

izvedene, n. p. Senesco od seneo, starim, ima senui, Refrigesco,
od frigeo, razhladjujem se, zebem, ima refrigui.

Dakle na ovu upravu nespadaju riči koje se nenačinjaju
ni od imenah, ni od ričih, kako, Nosco, cresco, i t. d.

3. Riči misljive Meditative na rlo, n. p. Dicturio, Coena-turio, Empturio etc.

VADI SE, Esurio, gladujem, ima esurivi, esuritum; i Par-turio, parturivi, parturitum.

Amo nespadaju scaturio izvirem, i obligurio žderem, jer
nisu riči meditative, i imadu preterit i supin.

## II. NA POSE-In Specie.

### VERBA PRIMAE CONJUGATIONIS

6. Praeteritum primae facit avi, atumque supino.

7. Ut neco, quod pariter necui, nectumque recepit.

8. At cubui, domui, crepui, vetuique supino,

9. Dant in itum, ut cubitum, haec tonui, sonuique sequuntur.

10. M. Cubo cum recipit tantum tibi tertia flectit.

Riči prvoga sprezanja imadu Preterit na avi, a Supin na
atum, n. p. Amo, amavi, amatum, Neco, as, ubijam, necavi,
necatum, i t. d.

Ali Neco i sastavljene imadu Preterit i na ui a Supin na
ctum n. p. Necui, nectum, Eneco, as, enecui, enectum, ol,
enecavi, enecatum, t. d.

Takodjer Cubo, as, ležim, i sastav: Accubo, as, Incubo,
as, etc. Domo, as, pitomim, Crepo, as, crkajem, i sastav:
Concrepo, discrepo, increpo, Veto, as, zabranjujem, Tono, as,
grmim, Sono, as, zvonim, imadu Preterit na ui, ali Supin na
itum, cubui, cubitum, accubui, accubitum, incubui, incubitum;
domui, domitum; crepui, crepitum, concrepui, concrepitum,
increpui, increpitum, a nahodi se i increpavi, increpatum, di-
screpavi, atum, vetui, vetitum; tonui, intonui, brez Supina, ali
Attono, attonui, attonnitum; sono, sonui, sonitum, tako sastav.
assono, dissono, consono, persono, resono.

OPAZ. Cubo kad ima u sridi m trećega je sprezanja, n. p.

— 152 —

Incumbo, is, ere, nasloniti se, i ostavlja ono m u Preteritu i Supinu, incubui, incubitum. Accumbo, accubui, accubitum.

11. Dimicat avi, atum, micui nihil amplius optat.

Mico, as, sjajem se, i sastav. kako, Emico, as, Promico, as, ima Preterit micui, brez Supina. Samo Dimico, as, borim se, ima, avi, atum.

12. A fricui frictum, a secui deducito sectum.

Frico, as, češem, i sastav. Refrico, as, Perfrico, as, ima na ui i ctum, fricui, frictum. Takodjer, Seco, as, sičem, Disseco, as, razsicam, ima secui, sectum, dissecui, dissectum, t. d.

13. A lavi lotum, lautum, nec sperne lavatum.

14. Ex lavo compositum, ceu diluo tertia flectit.

Rič Lavo, as, perem, ima Preterit lavi, a Supin trostruk lotum, lautum, lavatum. Njezine sastav. kako: diluo, abluo, t. d. trečega su sprezanja.

15. Potatum a poto, seu potum flectito. Juvi

16. A juvo praeteritum tantum; sed ab adjuvo jutum.

Poto, as, pijem, pojim, ima Preterit potavi a Supin potatum ili potum. Juvo, as, pomažem, ima juvi brez supina; ali sastav. Adjuvo, as, pripomažem, imadu i supin na jutum, adjuvi, adjutum.

17. Dat plicui, plicitum, compositum poscit utrumque.

18. Supplicat avi, atum, replicoque et nomine nata.

Plico, as, krpim, ima plicui, plicitum. Ali sastav. imadu dvostruk Preterit i Supin, n. p. Explico, as, razvijam, explicavi, explicatum, oli explicui, explicitum.

IZNIMA SE, Supplico, as, molim ponizno, Replico, as, premotajem, ponavljam, i sve rici načinjene od imena, kako: Duplico, as, dvostručim, Triplico, as, trostručim, Multiplico, as, mnogostručim, oli uzmnozajem, i t. d. i imadu samo na avi, atum, n. p. supplicavi, supplicatum, duplicavi, duplicatum.

— 455 —

19. Do, dedit atque datum poset, compostaque primae.

20. Quae venum, pessum, circumque, satisque crearunt.

Do, as, dajem, i sastav. prvoga sprezanja, kako: Venumdo, as, prodajem, Pessundo, as, razasipam, Circumdo, as, obkoljivam, Satisdo, as, zadostujem, jamčim, imadu Preterit i Supin, dedi, datum, venumdedi, venumdatum etc.

Ako li su sastavljene trećega sprezanja, kako: Reddo, is, vraćam, Addo, is, nadodajem etc. imadu na didi, ditum, addidi, additum, redditi, redditum.

21. A sto, flecte steti, statum; stiti at inde profecta

22. Atque stitum cupiunt; multo sed crebrius atum.

Sto, as, stojim, ima steti, statum. Ali sastavljene imadu na stiti, i stitum, a i statum, n. p. Adsto, as, adstiti, adstitum, oli, adstatum, stojim pokraj, Insto, as, nastojim, institi, institum, Praesto, as, praestiti, praestitum, Resto, restiti, restitum, Obsto, obstiti, obstitum, Disto, as, distiti, distitum. Ali Circumsto, Intersto, Supersto, imadu, Preterit, circumsteti, inter steti, supersteti.

OPAZ. Supin ovih ričih malo je u običaju, ali jesu dionstva buduća iz njega izvedena, n. p. Constaturus, instaturus, obstaturus, praestaturus, i praestiturum etc.

## VERBA SECUNDAE CONJUGATIONIS

23. Altera praeteritis dat ui, dat itumque supinis.

Rici drugoga sprezanja imadu Preterit na ui, a Supin na itum, n. p. Moneo, es, opominjem, monui, monitum, tako i sastav. Admoneo, es, admonui, admonitum, Commoneo, es, commonui, commonitum etc.

24. Dat doceo doctum; a teneo deducito tentum.

25. Censeo fert censum, mistum tibi misceo donat.

Doceo, es, učim koga, ima docui, doctum, tako i sastav. Edoceo, es, edocui, edoctum, Dedoceo, es, dedocui, dedoctum. Teneo, es, držim, i sastav. Retineo, es, Abstineo, Contineo, Obtineo, Sustineo, imaju, tenui, tentum, retinui, retentum,

— 155 —

n. p. Carui, caritum, valui, valitum, placui, placitum, dolui, dolitum.

27. Dant di, sum, video, sedeo, cum prandeo; verum

28. S. geminat sessum; stridi nil amplius optat.

Video, es, vidim, i sastav. Provideo, providjam; Prandeo, es, ručam, objedujem, Sedeo, sidim, imadu Preterit na di a Supin na sum, samo što sedeo dvostruči S. u Supinu, vidi, visum, prandi, pransum, sedi, sessum. Prandeo ima i pransus sum u Preteritu. Strideo, es, oli Strido, is, škripljem, drečim se, ima Preterit stridi, brez Supina.

29. Mordeo praeterito geminato flecte momordi,

30. Morsum; sic spondet, tondet, sic pendeo flectes.

Mordeo, es, grizem, koljem (zubom), Spondeo, es, obe-
ćajem, Tondeo, es, strižem, Pendeo, es, visim, dvostruče u
Preteritu prvu slovku, a izlaze na di i sum ko i gori rečene:
momordi, morsum, spopondi, sponsum, totondi, tonsum, pe-
pendi, pensum.

31. Si, sum dat maneo, verum hinc orta eminet, atque

32. Prominet, immineoque volunt minui, absque supino.

Maneo, es, stojim, ostajem, i sastav. ako neprominjuju a
na i, kako, Remaneo, es, ostajem, ima na si, i sum, mansi,
mansum, remansi, remansum. Ako li prominjuju rečeno a, onda
imadu na ui, brez Supina, n. p. Promineo, es, promoljam se,
prominui, Immineo, es, približajem se, imminui etc.

33. Haereo dat, si, sum, cum suadet, mulcet, et ardet.

34. Tergeo, cum mulget, ridet, sed torqueo, tortum.

35. Vult jussi, jussum, jubeo, ast indulgeo, si, tum.

36. Urgeo si tantum, sic fulgeo, turget, et alget.

Haereo, es, zastati, priniknuti, Suadeo, es, nagovaram,
Mulceo, es, rukom gladeć tišit, Mulgeo, muzem, Ardeo, gorim,
Tergeo, tarem (otrti), Rideo, smihem se, imadu Preterit na
si, a Supin na sum, haesi, haesum, mulsi, mulsum, suasi, sua-
sum, arsi, arsum, tersi, tersum, risi, risum. Ali Torqueo, mu-

— 456 —

čim, zasukujem, ima *torsi*, *tortum*. Jubeo, zapovidam, ima *jussi*, *jussum*; Indulgeo, dopuštam, nagadjam, ima, *indulsi*, *indultum*; a Urgeo, *es*, nagonim, kidisajem, Fulgeo, svitlim se, Turgeo, *es*, nadimam se, napinjem se, Alyeo, *es*, studen sam, mrznem, imadu Preterit na *si* brez Supina, *ursi*, *fulsi*, *tursi*, *alsi*.

37. Lugeo, praeteritum luxi, luctumque supinum.

38. Luceo dumtaxat luxi, sic frigeo, frixi.

39. Augeo, praeterito facit auxi, auctumque supino.

Lugeo, *es*, tugujem, ima luxi, luctum; Luceo, svitlim, takodjer luxi; Frigeo, zebem frixi, ali brez Supina. Augeo, uzmnožajem, i sastav. kako, Adaugeo, *es*, ima auxi, auctum, adauxi, adauctum.

40. Evi, etum, vieo, flet, net cum deleo, quaeque

41. A pleo nascuntur; ceu repleo, suppleo, complet.

Vieo, *es*, nabijam (sud), Fleo, plačem, *Neo*, predem, Deleo, pomrsujem, Repleo, Impleo, Compleo, punim, napunjam, dopunjam, Suppleo, izminjujem koga u čemu, imadu na evi, etum, vievi, vietum, nevi, netum, delevi, deletum etc.

42. A cieo, civi, atque citum venit; at cio quartae est.

Cieo, *es*, zovem, krećem, i sastav. Excieo, concieo, ima *civi*, *citum*. Tako i Cio, *is*, pozivam, sa sastavljenim Excio, Accio, ali su trećega sprezanja.

43. Nunc oleo dat ui, dat itum, compostaque odoris

44. Quae servant sensum, si non, evi effer et etum.

45. Ast abolevit itum dat; fert adolevit adultum.

Oleo, *es*, vonjam, mirišem, mirisan sam, i sastavljene kad miris zlamenuju, imadu Preterit na *ui*, a Supin na *itum*, *olui*, *olitum*, Redoleo, *redolui*, *oboleo*, *obolui*. Ako li što drugo zlamenuju, onda imaju na *evi*, i *etum*, n. p. Exoleo, izlapiti, nestati, exolevi, *exoletum*, Inoleo, urasti, naresti, inolevi, *inolitum*, Aboleo, uništit, ukinut, pomrsit, abolevi, ali Supin abolitum, Adoleo, kaditi, oli, paiit žrtvu, 2. uzrasti, adolevi, a Supin adultum.

— 457 —

46. Ex reo fit vi, tum; a careo deducito cautum.

47. A fareo fautum: tantum conniveo, vi, xi.

Riči na reo, imadu Preterit na vi, a Supin na tum n. p. Moveo, es, mičem, i sastav. Admoveo, es, primičem, Removeo, es, odmičem etc. Foveo, es, grijem, pazim, gojim, branim, Voveo, es, zavitujem, želim, imadu, movi, motum, admovi, admotum, fori, fotum, voci, votum.

Ali Faveo, es, dobre hotit, oli, pomagati komu, biti za koga, oli za što, Careo, es, čuvam se, oprezujem, imadu Supin na utum, cavi, cautum, favi, fautum. Conniveo, es, činim se ko da nevidim, propušćam, ima Preterit connixi i connivi, brez Supina, tako Faveo, es, plašim se, samo Preterit, pavi.

48. Audeo vult ausus, gavisus gaudeo ponit.

49. Et solitus, soleo, soluique aliquando recepit.

Audeo, es, usudjujem se, smim, Gaudeo, es, veselim se, Soleo, es, običajem, imadu ko riči deponenske Preterit i Supin, ausus, ausum, gavisus, gavisum, solitus, solitum, njegda je soleo, bilo u Preteritu solui.

## VERBA TERTIAE CONJUGATIONIS

### IO

50. Composita a specio, aut lacio, dant exit, et ectum.

51. Elicui elicitum: a feci deducito factum.

52. A jeci, jactum; dat fodi ss duplice fossum.

Riči trećega sprezanja po različnosti dovršenja u vrimenu sadašnjemu, različito imadu i Preterit i Supin. Tako riči sastavljene od njegdašnjih i zabačenih ričih, specio i lacio, imadu Preterit na xi, a Supin na ectum, n. p. Conspicio, is, Aspicio, is, gledam, sgledam, conspexi, conspectum, aspexi, aspectum; Allicio, is, Illicio, is, namamljujem, allexi, allectum etc.

Ali Elicio, is, izvlačim, vadim, izstavljam, ima elicui, elicitum. Facio, is, činim, i sastav. Madefacio, topim, mokrim, Calefacio, grijem, imadu feci, factum, madefeci, madefactum etc. No sastavljene od facio i pridstavakah imadu Supin na ectum, n.p.

— 158 —

*Perficio, is, dočinjam, Conficio, is, učinjam, spravljam, Interficio, ubijam, perfeci, perfectum, confeci, confectum, refeci, refectum, interfeci, interfectum.* Takodjer *Jacio, bacam, hitam, ima jeci, jactum, a sastav. kako, Abjicio, is, odbacujem, Injicio, ubacujem, Objicio, predbacujem, Subjicio, podbacujem, podlažem, imaju Supin na ectum, abjeci, abjectum, injeci, injectum etc.*

*Fodio, is, kopam, i sastav. Effodio, izkopajem, etc. ima Preterit na di, a Supin dvostruči s, fodi, fossum, effodi, effossum.*

53. Vult fugi fugitum; sapui, sapiive nil ultra

54. Progreditur sapio; cupio ivi gignit et itum.

*Fugio, is, bižim, i sastav. Aufugio, Refugio, Confugio, etc. imadu Preterit na gi, a Supin na itum, fugi, fugitum, confugi, confugitum.* *Sapio, is, pametujem, ima Preterit sapui, ol, sapiri, brez Supina; tako i sastav. Resipio, resipui, i resipivi, ali Desipio, i insipio, ludujem, imadu samo na ui, desipui, insipui.*
*Cupio, želim, i sastav. Concupio, ima ivi, itum, cupivi, cupitum, concupivi, concupitum.*

55. Dat capio, cepi, captum; sed coepio priscum.

56. Fert coepi, coeptum. A rapui deducito raptum

*Capio, is, hvatam, ima cepi, captum, tako i sastav. izlaze u Preteritu, ali Supin imadu na eptum, n. p. Incipio, počimam, Concipio, začimam, Decipio, varam, Percipio, primam, Excipio, dočikam, primam, Praecipio, zapovidam, incepi, inceptum, decepi, deceptum etc. A od stare riči Coepio, is, izašla je rič defectiva Coepi, počimam, počeo sam, Supin coeptum. Rapio, grabim, otimam, ima rapui, raptum, tako i sastav. u Preteritu, ali u Supinu na eptum, n. p. Eripio, izmičem, otimljem, izbavljam, Corripio, karam, Surripio, kradem, Arripio, sgrabljam, etc. eripui, ereptum, corripui, correptum etc.*

57. Dat peperi, partum, pariturus; pignora quartae.

58. A quatio, cussi, cussum composta tulere.

*Pario, is, radjam, ima peperi, partum:* a njezine sastavljene četvrtoga su sprezanja. *Quatio, is, tresem, drmam, triskam, neima Preterita, a u Supinu nalazi se quassum, sastav-

— 159 —

ljene pako imadu na cussi, cussum, n. p. Concutio, stresam, raztresam, pobunjujem, Discutio, raztresam, protresam, Excutio, iztresam, izbijam, Incutio, utresam, utiravam, Percutio, udaram, ubijam, ima, concussi, concussum, discussi, discussum etc.

## UO

59. Rite uo poscit ui, ac utum, sit diluo testis.

60. A ruo dic ruitum, sed utum dant pignora tantum.

61. A struxi, structum, a fluxi deducito fluxum.

Riči trečega sprezanja dovršujuće na uo, imadu Preterit na ui, a Supin, na utum, n. p. Diluo, izpirem, Arguo, karam, Induo, oblačim, Acuo, oštrim, Suo, is, šijem, Assuo, prišivam etc. ima, dilui, dilutum, sui, sutum, indui, indutum etc.

Ali Ruo, is, padam, ima rui, ruitum, a sastav. na ui, utum, ko i gori rečene, n. p. Corruo, is, upadam, Obruo, pritisnuti, pridušiti, zasuti koga, Irruo, srnem, navaljujem, nagonim se na koga, corrui, corrutum, obrui, obrutum etc. Struo, gradim, i sastav. Construo, sagradjujem, Destruo, razgradjujem, razvaljivam etc. imadu na xi, ctum, struxi, structum, construxi, constructum etc. Fluo, is, tečem, i sastav. Effluo, iztičem, Confluo, stičem se, splivam etc. imadu na xi, xum, fluxi, fluxum, confluxi, confluxum etc.

62. Respuo nulla, luo, metuoque, pluoque, supina,

63. Annuo cum sociis, batuo, ingruo, congruo, gignunt.

A slideće imadu na ui, brez Supina, Respuo, odbacujem, ko i njezina prosta, Spuo, pljujem, Pluo, daždim, Luo, izplačivati (n. p. krivicu), i sastav. od zabačene riči Nuo, kako, Annuo, privoljam namignuć, Innuo, namigujem, migom ukazujem, Abnuo, odmigujem, neprivoljam, Batuo, udaram, mlatim, Congruo, slažem se, Ingruo, naripljujem, navałjujem na koga; respui, annui, ingrui etc.

## BO

64. Bo dat bi, dat itum, scabo, lambo carento supinis.

65. A scripsi scriptum, a nupsi deducito nuptum.

— 160 —

Riči koje dovršuju na bo, imadu Preterit na bi, a Supin na itum, n. p. Bibo, is, pijem, bibi, bibitum.-Scabo, češem, drpam, Lambo, ližem, imadu scabi, lambi, brez supina. Scribo, pišem, i sastav. Adscribo, pripisujem komu što, Rescribo, odpisujem, Subscribo, podpisujem, Inscribo, upisujem, Perscribo, dopisujem, napisujem. Escribo, izpisujem, Transcribo, prepisujem, ete. ima na psi, ptum, scripsi, scriptum, adscripsi, adscriptum, rescripsi, rescriptum etc. Isto tako i Nubo, is, udajem se, nupsi, nuptum.

OPAZ. Riči sastav. od Cubo, kako, Accumbo, is, Discumbo, Incumbo, Recumbo, Occumbo etc. jur smo rekli da imadu na ui, itum, accubui, accubitum etc. brez m.

CO

66. Ici fert ictum, a duxi depromito ductum:

67. A parsi, parsum, geminat quoque parco, peperci.

68. Vinco, cupit vici, victum; a dixi exige dictum.

Riči na co, imadu Preterit na ici, a Supin na ictum, n. p. Ico, is, udaram, hitam, smiram, ima ici, ictum, Vinco, is, pridobivam, ima, vici, victum, tako i sastav. Evinco, Convinco etc. ima, evici, evictum, convici, convictum.

Ali Duco, vodim, i sastav. Adduco, dovodim, Abduco, odvodim, Induco, uvodim, Educo, izvodim, etc. imadu na xi, etum, duxi, ductum.

Tako i Dico, is, velim, sastav. Addico, is, privrči, prisuditi čemu koga. Edico, is, izjavljujem, oglasujem, Indico, proglasujem, Interdico, zabranjujem, Praedico, prorokujem, Condico, sročivam se etc. ima, dixi, dictum, addixi, addictum etc. Parco, is, prasčam, ima peperci, a njegda je bilo i parsi, Supin parsum.

SCO

69. Sco vi, tumque petit, ceu nosco, quiesco, suesco.

70. Dat pasco, pastum; Conquexi linguae vetustis.

71. Disco petit didici tantum, sic posco, poposci.

72. Dispesco, dat ui, pariter compescere solum.

Riči izlazeće na sco, imadu Preterit na vi, a Supin na tum,

— 161 —

n. p. Nosco, is, znam, i sastav. Ignosco, prašćam, Internosco, Dignosco, Pernosco. Quiesco, mirujem, Suesco, is, viknem, i sastav. Assuesco, is, priviknujem, Consuesco etc. ima, novi, notum, quievi, quietum, consuevi, consuetum. Ali ove dvi od nosco sastav. t. j. Agnosco, priznajem, Cognosco, poznajem, saznajem, imadu Supin na itum, agnovi, agnitum, cognovi, cognitum.

Pasco, pasem koga, t. j. hranim pašom, ima pavi, pastum. Disco, učim se, i sastav. Addisco, naučivam se, Edisco, izučivam se etc. imadu, didici, addidici, edidici etc. brez Supina. Dispesco, is, razstavljam, razlučujem, Compesco, is, smirujem, tažim, zauztežem, imadu na ui, brez Supina, dispescui, compescui. Conquinisco, is, potuliti se, poćućnuti, imala je njegda Preterit, conquexi.

DO

73. Do, di, sum, gignit, veluti defendere, cudo.

74. N. tamen amittunt fundo, cum scindere, findo.

75. S. geminat fissum, ac scissum; dat pandere, pansum.

76. Tundo petit tutdi, tunsum, sed pignora tusum.

Riči na do, imadu Preterit na di, a Supin na sum, n. p. Defendo, is, branim, defendi, defensum, Cudo, is, kujem, cudi, cusum, Excudo, izkivam, excudi, excusum, Ascendo, uzlazim, ascendi, ascensum, Accendo, is, zažižem, prižižem, accendi, accensum etc. Fundo, is, livam, i sastav. Effundo, izlivam, Infundo, ulivam, Perfundo, polivam, Transfundo, prelivam, etc. odbacuju n, fudi, fusum, effudi, effusum, etc. Findo, cipam, i Scindo, rižem, odbacuju n u Preteritu, a dvostruče s u Supinu, fdi, fissum, scidi, scissum. Pando, is, raztvoram, očitovajem, tako i sastav. Expando, razastirem, razpružam, ima pandi, pansum, expandi, expansum. Tundo, tučem, ima tutudi, tunsum, a kadkad i tusum, ali sastav. odbacuju n u Supinu, n. p. Contundo, stlačim, contudi, contusum etc.

77. Sume cado, cecidi, casum; cape caedo, caecidi,

78. Caesum; dat tentum, vel tensum, tendo, tetendi.

79. Pedo, pepedit habet; pensum fert pendo, pependi.

11

— 162 —

Cado, is, padam, ima Preterit, koji se kratko izgovara, cecidi, a Supin casum; ali sastav. Occido, is, zahodim, zapadam, occidi, occasum, Excido, izpadam, Decido, ukidam se, doli padam, Incido, upadam, Recido, i t. d. imadu Preterit excidi, decidi, incidi, ali brez Supina.

Caedo, is, sićem, ima Preterit na dugo, caecidi, Supin caesum, tako i sastav. Excido, izrezujem, excidi, excisum, Praecido, Recido, prerizujem, Concido, srezujem, sasicam, i t. d. praecidi, praecisum, concidi, concisum.

Tendo, razapinjem, ima tetendi, a Supin tentum i tensum; tako i sastav. Extendo, extendi, extentum, ol, extensum, Ostendo, ukazujem, ostendi, ostentum ili ostensum, Detendo, odapinjem, odkrivam, detendi, detensum, Praetendo, praetendi, praetensum. Pedo, is, ere, nazad odpuhivati, ima pepedi, brez Supina. Pendo, is, mjeriti, tezati, smatrati, plaćati, ima pependi, pensum; a i sastav. Expendo, trošim, Impendo, ulažem, expendi, expensum, impendi, impensum.

80. Tum rudo, tum sido, tum strido, carento supinis.

Ove tri, Rudo, is, revem, Sido, is, zasidam, prisjedam, Strido, is, škripljem, imadu Preterit na di, brez Supina, rudi, sidi, stridi.

81. Dant si, sum, claudio, laedo, cum rodere, trudo.

82. Divido cum plaudo, rado, cum ludere, vasi,

83. Ac vasum, a vado, capiunt sibi pignora tantum.

84. Cedo petit cessi, cessum facit inde supinum.

Claudo, zatvoram, i sastav. Includo, utvoram, Excludo, izključujem, Praecludo, pripričujem etc. Laedo, vridjam, Rodo, gladjem, i sastav. Abrodo, odgrizam; Trudo, turam, i sastav. Extrudo, iztiskujem, Intrudo, uturiti, etc., Divido, dilim, razdiljujem, Plaudo, plesam, plešćem (rukam), Rado, bričim, i sastav. Abrado, Ludo, igram; imadu Preterit na si, Supin na sum, clausi, clausum, laesi, laesum, trusi, trusum, lusi, lusum, plausi, plausum, divisi, divisum. Isto tako sastav. od laedo, i ludo, kako: Allido, allisi, allisum, Illido, illisi, illisum. Alludo, allusi, allusum, Eludo, elusi, elusum etc.

— 163 —

Vado, is, hodim, gazim, prosta je brez Preterita i Supina,
a sastav. kako: *Evado*, izbignuti, *Invado*, napadam etc. imadu
na si, sum, evasi, evasum, invasi, invasum. Cedo, ustupam,
popuštam, i sastav. Concedo, dopuštam, Abscedo, discedo,
odstupam, odlazim, ima, cessi, cessum, concessi, conces-
sum etc.

OPAZ. Amo spadaju sastavljene od riči do, as, are, o kojim
smo stogod jur rekli pod 20. stihom, take su: Condo, is, gra-
dim, stvaram, sakrivam, ima condidi, conditum, Recondo, sa-
hranjujem, oštedjujem, recondidi, reconditum; Abscondo, sa-
krivam, abscondi (starinom i abscondidi), absconditum. Edo,
is, Prodo, is, edidi, editum, prodidi, proditum. Credo, virujem,
credidi, creditum, i sastav. Concredo, is, povieriti komu što,
concredidi, concreditum. Perdo, is, gubim, perdidi, perditum,
i sastav. Disperdo, disperdidi, disperditum, Deperdo, deperdidi,
deperditum. Vendo, is, prodajem, vendidi, venditum.

GO, GUO, HO.

85. Go vel guo faciet xi, ctum: tamen illa supinis

86. N. tria deperdunt stringo cum fingere, pingo.

Koje riči dovršuju na go, i guo, imadu na xi, ctum, n. p.
Rego, is, vladam, rexi, rectum, i sastav. Corrigo, is, poprav-
ljam, Dirigo, upravljam etc. correxi, correctum, direxi, di-
rectum. Plango, is, plačem, planxi, planctum; Extinguo, ga-
sim, trnem, extinxi, extinctum; Tego, pokrivam, texi, tectum,
Detego, odkrivam, detexi, detectum etc. Ungo, mažem, unxi,
unctum etc.

Pingo, bojim, maljam, slikam, i sastav. Appingo, Depingo,
Fingo, zamišljam, izmišljam, namišljam, utvaram se, Stringo,
i sastav. Constringo etc. stiskujem, odbacuju n u Supinu, pinxi,
pictum, finxi, fictum, strinxi, strictum.

87. Tango cupit tetigi tactum, egi ago poscit et actum.

88. Prodigo, dego, egi; sugo suxi, absque Supinis.

Tango, tičem, ima tetigi, tactum, a sastav. n. p. Attingo,
attigi, attactum, etc. Ago, činim, vodim, i sastav. Abigo, od-

*

— 164 —

gonim, Cogo, is, skupljam, silujem, etc. imadu, egi, actum,
abegi, abactum, coegi, coactum.

Ali *Prodigo*, is, razasipljem, *Dego*, provodim, (n. p. život)
*Satago*, nastojim, imadu, *prodegi*, *degi*, *sategi*, brez Supina.
Tako *Sugo*, sasnem, ima samo Preterit *suxi*.

89. Sume pago pepigi pactum, cape pangere panxi,

90. Olim etiam pegi, quod nunc composta reservant.

Pago, is, godim se, ima pepigi, pactum. Pango, is, za-
divam, pogadjam se, sklapam, slažem, ima Preterit, panxi oli
pepigi, a njegda i pegi, što sada uzdrže sastav. n. p. Compingo,
slipljujem, sklapam, sbijam, compegi; a Supin na ctum, pa-
ctum, compactum.

91. Dat legi, lectum, fregi dat frangere fractum.

92. Negligit, exi, ectum, cum intelligo, diligo poscit.

Lego, čitam, berem i sastav. Colligo, sabirem, skupljam,
Deligo, izabirem etc. imadu, legi, lectum, collegi, collectum,
delegi, delectum.

Ali Diligo, ljubim, Intelligo, razumim, Negligo, zapušćam,
nemarim, imadu Preterit na xi, dilexi, dilectum, intellexi, in-
tellectum, neglexi, neglectum.

Frango, razbijam, i sastav. kako, Confringo, Infringo, etc.
imadu, egi, actum, fregi, fractum, confregi, confractum, in-
fregi, infractum.

93. Dat pungo, pupugi, punctum, dant pignora ferme

94. Punxi; vult si, sum spargo, cum mergere, tergo.

Pungo, bodem, ima pupugi, punctum; sastav. imadu Pre-
terit na xi, Compungo, Expungo, Dispungo, expunxi, expun-
ctum, compunxi, compunctum, dispunxi, dispunctum.

Spargo, prosipljem, i sastav. kako, Aspergo, posipljem,
škropim, Conspergo, Inspergo, Dispergo, etc. Mergo, i sastav.
Immergo, Submergo etc. utapam. Tergo, utirem, trti, i sastav.
Abstergo, Extergo etc. imadu sve na si, sum; sparsi, sparsum,
aspersi, aspersum etc. mersi, mersum, immersi, immersum, tersi,
tersum, abstersi, abstersum etc.

-- 163 --

95. Dant xi, xum, figo, frigo; caret ango supino.

96. A traxi tractum, a vexi deducito vectum.

Figo, zabadam, i sastav. Affigo, pribadam, prikivam, In-
figo, nabadam, ubadam etc. Frigo, prigam; imadu na xi, xum,
fixi, fixum, affixi, affixum, frixi, frixum. Ango, mučim, ža-
lostim, ima anxi, Ningo, ninxi, brez Supina.

Traho, vučem, i sastav. Abstraho, Detraho, Contraho, etc.
imadu, traxi, tranctum, abstraxi, abstractum, detraxi, de-
tractum etc. Veho, vozim, i sastav. Adveho, dovozim, Conveho,
svozim, etc. ima vexi, vectum, advexi, advectum etc.

LO

97. Lo luit atque litum, sed alo deposcit et altum;

98. A colo dic cultum, consultum consulo gignit.

99. Occuloque occultum; falsum dat fallo, fefelli.

Riči koje dovršuju na lo, imadu Preterit na lui, a Supin
na litum, n. p. Molo, is, meljem, molui, molitum. Ali Alo, is,
gojim, hranim, ima alui, a supin alitum i altum, Colo, is,
štujem, obradjujem, colui, cultum, Consulo, svitujem, i svitu-
jem se, consului, consultum, Occulo, is, krijem, occului, occul-
tum, Fallo, is, varam, ima fefelli, falsum.

100. Perculit et culsum percello; velloque velli,

101. Vulsum: pello capit pepuli pulsumque supino;

102. Sustulit et latum tollo, tetuli dedit olim.

Percello, is, udaram, strašim, ima perculi, perculsum;
Vello, is, gulim, izčupavam, velli, vulsum; Pello, is, tiram, go-
nim, i sastav. Compello, sgonim, nagonim, silujem, Expello,
izgonim, iztiravam, Repello, odtiravam, odgonim, Appello, is,
dogonim, primičem, Propello, progonim, izgonim, odgonim etc.
imadu, pepuli, pulsum, compuli, compulsum, appuli, appulsum,
expuli, expulsum, propuli, propulsum etc. Tollo, is, dižem,
sustuli, sublatum, a starinom je bilo u Preteritu tetuli; Extollo,
uzdigujem, extuli, elatum.

103. Nulla supina volo cum nolo, nulla refello,

104. Nulla petit malo cum psallo, cui dato psalli,

105. Anteque carent cello, praecello, excello, supinis.

— 166 —

Riči Volo, hoću, Nolo, neću, Malo, vollm, Antecello, Praecello, Excello, nadlazim, nadvisujem, izvrstniji sam od koga, imadu Preterit na ui, brez supina, volui, nolui, malui, antecellui etc.

Psallo, is, pivati pisme (Psalmujem) ima psalli, brez supina, Refello, pobijam čije mnenje, refelli.

## MO

106. Mo per ui dat itum; tremo flectitur absque supino.

107. Dant psi, ptum, demo, promo, cum sumere como.

108. Emi fert emptum, premo pressi s duplice pressum.

Riči na mo, čine Preterit na ui, a Supin na itum, kako:
Vomo, is, bljujem, vomui, vomitum, Gemo, jaučem, ječim, gemui, gemitum; Tremo, drčem, tremui, brez supina, tako, Contremo, Intremo etc.

Ali Demo, is, odnimam, Promo, is, iznosim, podirem, vadim, očitovajem, i sastav. kako, Depromo etc. Sumo, uzimam, i sastav. Consumo, Absumo, Insumo, trošim etc. Como, is, gizdam, kitim, češljam kose; imadu Preterit na psi, a supin na ptum, dempsi, demptum, prompsi, promptum, Compsi, comptum etc. Emo, kupujem, ima emi, emptum, tako i sastav. Coëmo, zajedno kupujem, Adimo, odnosim, Eximo, iznimam, Redimo, odkupujem etc. coemi, coemptum, redemi, redemptum etc.

Premo, prižimljem, pritiskujem, i sastav. Comprimo, stiskujem, sažimljem, pritiskujem, Deprimo, Opprimo, Exprimo, Imprimo etc ima pressi, pressum, compressi, compressum etc.

## NO, PO, QUO

109. Dat posui, positum; genitum genuisse reposcit.

110. Dat cecini cantum, cinui dant pignora centum.

Riči izlazeće na no, različito imadu Preterit i supin, kako:
Pono, stavljam, i sastav. Compono, sastavljam, Depono, nizastavljam, spuštam, smećem, t. d. ima posui, positum, composui, compositum etc.

Gigno, radjam, ima genui, genitum; Cano, pivam, cecini, cantum; ali sastav. imadu Preterit na ui, Supin na centum, n. p. Concino, zajedno pivam, suglasujem, concinui, concentum, tako, Accino, Suecino etc.

— 467 —

111. A sino *fit sivi atque situm*; dat sternere stravi,

112. Ac stratum; sprevi, spretum dat spernere; cerno

113. Crevi, sed cretum capiunt sibi pignora solum.

Sino, is, pušćam, ima sivi, situm, tako sastav. Desino,
prestajem, ima desii, desitum. Sterno, sterem, i sastav. Pro-
sterno, Consterno, imadu, stravi, stratum, prostravi, prostra-
tum etc. Sperno, Con sperno, pogrdjujem, sprevi, spretum. Cerno,
kad znači gledat neima Preterita, u drugim zlamenjim ima crevi,
ridko cretum, a sastav. kako, Decerno, Secerno, Discerno,
Excerno, imadu decrevi, decretum, secrevi, secretum etc.

114. Dat tempsi, temptum, temno si legeris usquam.

115. Sed lino dat lini, livi, levique, litumque.

Rič Temno, pogrdjujem, nahodi se kod Poetah, a običajno
je Contemno, ima tempsi, temptum, contempsi, contemptum. Lino,
mažem, ima trostruk Preterit, lini, livi, levi, a Supin litum,
tako i sastav. Collino, Oblino etc. Linivi pako dolazi od Linio,
is, ire, linivi, linitum, odkle i Delinio, is, ire, delinivi, delinitum,
četvrtoga sprezanja.

116. Po psi, plumque; strepo sed strepui, strepitumque.

Riči dovršujuće na po, imaju Preterit na psi, Supin na
ptum, n. p. Carpo, trgam, carpsi, carptum, tako i sastav. De-
cerpo, decerpsi, decerptum. Scalpo, češem, drpam, scalpsi, scal-
ptum etc. Serpo, is, vijugam se, lizem, serpsi, brez supina.
Ali Strepo, batim, klapam, prašćim, ima strepui, strepitum.

117. A rupi ruptum: a coxi deducito coctum.

118. Linquo sibi liqui tantum, addunt pignora lictum.

Rumpo, raztrgujem, Corrumpo, Disrumpo, Abrumpo, Erum-
po etc. imadu, rupi, ruptum, corrupi, corruptum etc. Coquo, is, va-
rim, i sastav. Decoquo, Concoquo etc. ima coxi, coctum, decoxi, de-
coctum. Linquo, ostavljam, ima liqui, brez supina; ali sastav.
imadu supin na lictum, n. p. Delinquo, deliqui, delictum, Relin-
quo, reliqui, relictum, Derelinquo, dereliqui, derelictum etc.

RO

119. Quaero, quaesivi, quaesitum; curro, cucurri,

120. Cursum; tum verro, verri, versumque supino.

— 168 —

Riči na ro različito imadu Preterit i supin, tako: Quaero,
tražim, i sastav. Acquiro, nalazim, zadobivam, Conquiro, Dis-
quiro, Inquiro, Perquiro, iztražujem etc. imadu na sivi, situm,
quaesivi, quaesitum, acquisivi, acquisitum etc. Curro, trčem,
ima cucurri. cursum; a sastav. običajno nedvostručo prve si-
labe, tako, Accúrro, pritrkujem, dotrkujem, Concurro, strkujem
se, svrvljati, Decurro, Incurro, Occurro, Percurro, Transcurro;
accurri, accursum, concurri, concursum etc. Precurro, ima
češće praecucurri, praecursum. Verro, is, metém, Everro, is,
izmićem, čistim, ima verri, versum, everri, eversum.

121. A gero dic gessi, gestum; trivi a tero, trilum.

122. Ferre tuli, latumque; uro dabit ussit et ustum.

123. A sero fit sevi, atque satum; evi rustica proles,

124. Atque situm; serui et sertum fert cetera turba.

Gero, nosim, ima gessi, gestum, tako i sastav. Congero,
Aggero, Digero, Ingero etc. congessi, congestum etc. Tero, sati-
rem, mrvim, vršem, i sastav. kako, Contero, ima trivi, trilum,
contrivi, contritum. Fero, nosim, ima tuli, latum, tako i sastav.
n. p. Affero, donosim, attuli, allatum, Confero, contuli, colla-
tum, Infero, intuli, illatum etc. Uro, žežem, i sastav. n. p. Adu-
ro, ima ussi, ustum, adussi, adustum. Sero, kad zlamenuje si-
jem, ima sevi, satum, a njezine sastav. imadu supin na itum,
kako, Consero, zajedno sijem, Insero, usijavam etc. Consevi,
eonsitum, insevi, insitum. A kad drugo zlamenuje izvan sijaņja,
ima Preterit na ui, a Supin na ertum, Sero, pletem, nižem,
verugam, serui, sertum, i sastav. Consero, conserui, consertum,
splićem, smisujem, Desero, deserui, desertum, zapušćam, zao-
stavljam, Dissero, razplićem, razlažem, razložim, disserui, dis-
sertum, Insero, uplićem, umisujem, umećem, unizujem, in-
serui, insertum etc.

SO

125. So, sivi, situmque petit; dat visere, visi,

126. Ac visum; at incesso, cessi, sivique reposcit.

127. Pinsitus, ac pistus, pinsusque a pinsuit exit.

Riči na so čine Preterit na ivi, supin na itum, n. p. La-
eesso, is, dražim, lacessivi, lacessitum. Capesso (od capio) hva-

— 169 —

tam, poduzimam, izpunjam, capessivi, capessitum; Faccesso (od facio) činim, uzrokujem, odlazim, facessivi, facessitum. Incesso, (od incedere) podaći, prozivati, razdražiti, popadsti, ima incessi, ol incessivi, incessitum. Viso, is, ere, pohodim, ima visi, visum, tako Inviso, invisi, invisum. Pinso, is, pečem kruh, ima Preterit pinsi, i pinsui, a supin trostruk, pinsitum, pinsum, pistum.

TO

128. Xi xum dant plecto, flecto; sed xi, xuit et xum,

129. Pecto ferunt nectoque; peto cupit ivit et itum.

Riči na to, imadu na xi, i xum, n. p. Plecto, pletem, pedipsajem, plexi, plexum. Flecto, klecam, flexi, flexum, tako i sastav. Deflecto, uklonjam se, Reflecto etc. Pecto, češljam, i Necto, is, savezujem, sglabam, splićem, sastavljam, imadu Preterit na xi i xui, a Supin na xum, pexi, pexui, pexum, nexi, nexui, nexum. Peto, pītam, ištem, i sastav. Appeto, Expeto, Repeto etc. ima ivi, itum, petivi, oli skraćeno petii, petitum, expetivi, expetitum etc.

130. Sertuit a sterto tantum: meto messuit optat,

131. Ac messum S. gemino: misi dat mitto, supinum

132. S. duplici missum: a verto deducito versum.

Sterto, hrčem ima stertui, brez supina; Desterto, destertui. Meto, Demeto, ženjem, ima messui, messum. Mitto, šaljem, misi, missum; tako i sastav. Admitto, pripuštam, Committo, Immitto, Permitto, Emitto etc. admisi, admissum, commisi, commissum etc. Verto, vrtim, okrćem, obrćem, i sastav. Converto, obraćam, Everto, izvraćam, obaram, ukidujem, Perverto, prevraćam etc. imadu verti, versum.

133. Sisto stiti, statum activum; neutrale sequetur

134. Sto verbum; unde stiti, atque stitum sibi pignora sument.

Sisto, is, ere, kad zlamenuje ustavit, ustavit se, prestat, oli prikazat se, izaći prid koga, rič je čineća, i ima stiti, statum. Sisto, stojim, neutra je, i ima ko sto, as, are, t. j. steti, statum; i sastav. neutre su, kako Resisto, Consisto, Insisto, Obsisto, Desisto etc. a imadu restiti, restitum, constiti, constitum, institi, institum etc.

— 470 —

VO, XO

135. A vixi, victum; a volvi deflecte volutum.

136. Texui amat texto, ac textum: solvique solutum.

Vivo, živem, ima viri, victum, odkle i Revivisco, oživlju-
jem, revixi, revictum. Volvo, vijam, valjam, obrćem, ima
volvi, volutum; tako i sastav. Advolvo, dovaljujem, privalju-
jem, Convolvo, svaljujem, savijam, smotajem, Evolvo, razvi-
jam, razmrsujem, odsukujem, Revolvo, preokrćem, prevaljujem,
odvaljujem etc. advolvi, advolutum, convolvi, convolutum etc.
Solvo, drišim (riešim), plaćam, ima solvi, solutum, tako: Ab-
solvo, odrišujem, Exsolvo, izplaćujem, odrišujem, izbavljam etc.
absolvi, absolutum etc.

Texo, is, tkam, ima texui, textum, i sastav. Contexo, In-
texo, Praetexo etc. contexui, contextum etc.

VERBA QUARTAE CONJUGATIONIS

137. Ivi, itum, ut polio, fastidio, quarta requirit.

Riči četvrtoga sprezanja imadu Preterit na ivi, a supin na
itum, n. p. Audio, audivi, auditum; Polio, gladim, čistim, po-
livi, politum; Fastidio, grsti mi se, mrzim, fastidivi, fastidi-
tum etc.

138. Fert, veni, ventum venio: sepelire sepultum.

139. Singultum singultit amat: dat amixit, amictum.

140. Ex pario natum per ui flectatur et ertum.

141. Comperio, reperique tamen ri format et ertum.

Venio, dolazim i sastav. Advenio, Convenio, Invenio, etc.
imadu veni, ventum, adveni, adventum etc. Sepelio, pokopajem,
sepelivi, sepultum. Singultio, štuca mi se, singultivi, singultum.
Amicio, oblačim, amixi, amictum. Pario, radjam, peperi, par-
tum; ali sastav. kako: Aperio, deperio, imadu na ui, i ertum,
aperui, apertum. Vade se: Comperio, i Reperio, i imadu
preterit na i, comperi, compertum, reperi, repertum.

142. Sancio dat sanxi, sanctum, quod format et itum.

143. Sentio vult si, sum; sepsi dat sepio, septum.

— 171 —

Sancio, odredjujem, ima sanxi, ol sancivi, sanctum, ol sancitum. Sentio, čutim, sensi, sensum; tako i sastav. Consentio, Dissentio. Sepio, plotim, ogradjujem plotom, ima sepsi, septum.

144. Hausi fert haustum: dat vinxi vincio, vinctum.

145. Farcio dat farsi, fartum: vult fulcio, fulsi,

146. Ac fultum: sarsi, sartum dat sarcio verbum.

Haurio, crpam, zahvaćam. ima hausi, haustum, Exhaurio,
izerpajem, praznim, izpraznujem, exhausi, exhaustum. Vincio,
is, vežem, vinxi, vinctum; tako i sastav. Devincio, Revincio etc.
derinxi, devinctum etc. Farcio, dijem, nadivam, nakljukavam,
ima farsi, fartum, a sastav. Refercio, confercio, imadu, refersi,
refertum, confersi, confertum. Fulcio, podupirem, fulsi, fultum.
Sarcio, krpim, Resarcio, pokrpljam, popravljam, ima sarsi,
sartum, resarsi, resartum.

147. Veneo fert venum, quod ferme veniit optat.

148. Dat salui saltum, proles sibi vindicat ultum.

Veneo, is, ire, venumeo, na prodaji sam, ima venivi, oli,
venii, venum. Salio, skačem, ima salui, gdigod i salii, ol sa-
livi, saltumi; a sastav. imadu supin na ultum, Desilio, desilui,
desultum, Insilio, insilui, insilivi, insultum, Resilio, resilui, re-
silii, resultum, etc.

O Preteritim i Supinim Ričih Deponenskih
i Obćenih.

149. Ex or finitis activam fingito vocem.

150. Ut vereor, vereo, veritum fluet inde supinum.

151. Praeteritumque simul veritus sum. Cetera fingi

152. Hac ratione queunt; pauca excipienda memento.

U ričih deponenskih i obćenih lastno je naći Preterit i
Supin okrenuć ih na activu rič, n. p. Vereor, bojim se, reci
vero, veres, verui, veritum: i od ovog Supina načini Preterit
obrateć m u s; veritus, a, um, sum. Tako: Blandior, laskati
se komu, reci: blandio, is, blandivi, blanditum, odkle: blan-
ditus, sum; Eblandior, izmamljujem, eblanditus, sum etc.

— 172 —

Ali ima ričih tom upravom nepostupajućih, i jesu: Fateor, izpovidam, fassus sum, tako i sastav: Confiteor, confessus sum, Profiteor, professus sum; a Diffiteor, neima Preterita. Miseror, smilovajem se, misertus sum. Reor, mnim, sudim, ratus sum.

Adipiscor, zadobivam, adeptus sum. Comminiscor, izmišljam, commentus sum. Expergiscor, budim se, experrectus sum. Fruor, eris, uživam, fruitus sum (starinom fructus). Gradior, eris, postupam, koračam, gressus sum, tako i sastav: Agredior, aggressus etc. Labor, padam, upadam, lapsus sum; tako: Collabor, collapsus sum, Elabor, Delabor, Illabor etc. Loquor, govorim, locutus ol loquutus sum; tako i sastav. Alloquor, colloquor etc. Morior, moreris, umirem, mortuus sum. Nanciscor, zadobivam, nahodim, nactus sum (star. nanctus). Nascor, radjam se, natus sum. Nitor, nastojim, silujem se, nisus, oli nixus sum; tako i sastav. Adnitor, prislonjam se, Enitor, nastojim, silujem se, Innitor, naslonjam se etc. adnisus, oli adnixus sum etc. Obliviscor, zaboravljam, oblitus sum. Paciscor, godim se, pogadjam se, pactus sum. Pascor, hranim se, pasem, pastus sum: depascor, depastus sum. Patior, trpim, passus sum, Compatior, sažaljujem, compassus sum: ali Perpetior, perpetiris, perpeti, podnosim, pritrpljujem, perpessus sum. Proficiscor, polazim, profectus sum. Queror, conqueror, tužim se, questus, conquestus sum. Sequor, slidim, secutus, oli sequutus sum, tako: Assequor, Consequor, Persequor, Insequor etc. Ulciscor, osvećujem, osvećujem se, ultus sum. Utor, služim se, usus sum, tako, Abutor, abusus sum.

Experior, kušam, izkušavam, expertus sum. Metior, metiris, mjerim, mensus sum, tako: Dimetior, Emetior etc. Operior, čekam, oppertus, i opperitus sum. Ordior, počimam, snujem, orsus sum. Exordior, exorsus sum. Orior, izhodim, ortus sum. Tako: Exorior, Coorior. Ova rič u Indikativu spreza se ko capior, t. j. oreris, oritur, orimur; a u Imperfektu Konjunktiva, ko audirer: oriretur, orirentur. Adorior, adoriris, u svem je pravilna.

— 173 —

UPRAVE OBĆENE O SLAGANJU DILAH
GOVORENJA

UPRAVA I. Nomina adjectiva, pronomina, et participia con-
cordant cum suis substantivis in genere, numero et casu.

Pridavnici, zaimenci, i dionstva slažu se sa svoim samostav-
nicim u plemenu, broju i padežu n. p. Amicus certus in re in-
certa cernitur, Pravi se priatelj u nezgodi poznaje.

UPRAVA 2. Quotiescumque duo nomina substantiva rerum
diversarum in oratione ponuntur, alterum erit genitivi casus.

Kadgod se stavljaju dva samostavnika različna zlamenja u go-
vorenju, jedan ih ima biti u genitivu n. p. Liber Antonii, Knjiga
Antunova; Poena peccati, pedipsa griha. - Ovi Genitiv odgovara
na pitanje cuius? čiji, čija, čije?

UPRAVA 3. Relativum, qui, quae, quod, concordat cum an-
tecedente Substantivo in genere et numero. - Zaimenak prinos-
ljivi koji, koja, koje, slaže se s' pridlazećim ga samostavnikom
u plemenu i broju n. p. Accepi literas, quae mihi missae sunt,
Primio sam knjigu koja mi je poslana.

UPRAVA. 4. Verbum personale finiti modi antecedit nomi-
nativum aperte vel occulte eiusdem numeri et personae. Rič kip-
ljiva svršenog načina iziskuje prija sebe nominativ, očito il
otajno, u istomu broju i kipu, n. p. Mens judicat, voluntas eli-
git, corpus paret. Pamet sudi, volja obire, tilo sluša. - Ovi no-
minativ odgovara na pitanje tko? quis?

UPRAVA 5. Verbum personale infiniti modi postulat ante
se Accusativum.

Rič kipljiva nesvršenog načina iziskuje prija sebe Akuza-
tiv n. p. Gaudeo te salvum redivisse. Radujem se, što si se
zdravo povratio.

UPRAVA 6. Omne verbum personale finiti modi ante et post
se recipit nominativum, cum utrumque nomen ad eamdem rem
pertinet. 1. Sve riči kipljive svršenog načina i prija i posle sebe
iziskuju nominativ, kad obadva imena na istu stvar spadaju n. p.

— 174 —

*Senectus ipsa est morbus:* 1sta starost bolest je. 2. Riči Fio, evado, hivam, postajem n. p. Antonius *factus est Consul*: Antun je postao savjetnik. Cicero *erasit celeberrimus orator*: Ciceron postao je najglasovitiji govornik. 3. Riči nazivajuće: Appellor, dicor, vocor, n. p. Hic vocatur Josephus, ovi se zove Jozip.

UPRAVA 7. *Verbum activum post se accusativum poscit.*
Rič činljiva izza sebe hoće akuzativ n. p. *Quondam Bosnam pro-prii rexere Reges*: Njegda su Bosnom vlastiti kralji vladali.-
Ovi Akuzativ odgovora na pitanje, koga? *quem?* n. p. *Te sine teste time*: Tebe se brez svidoka boj.

UPRAVA 8. *Verbum passivum ablativum cum praepositione a vel ab postulat.* Rič trpljiva iziskuje ablativ s'pridstavkom ili brez pridstavka n. p. *A pueris ingenuis amantur litterae*: Dieca valjana ljube knjige (od dietce valjane ljube se nauci). Ovde ablativ odgovora na pitanje, od koga? *a quo?*

UPRAVA 9. *Quodvis verbum admittit praepositionem cum suo casu.* Svaka rič pripušća pridstavak s'njegovim padežom n. p. *Fui in templo, bio sam u crkvi.* Pauci perveniunt ad se-nectutem: malo ih stiže do starosti. *Etiam sine magistro vitia discuntur, I* brez učitelja opačine se uče.

UPRAVA 10. *Omne verbum et multa nomina dativum habent ejus rei vel personae, in cujus commodum, vel incommodum aliquid fit.* Svaka rič i mnoga imena iziskuju dativ, one stvari ili kipa, na koga korist, ili štetu štogod biva n. p. *Tibi aras, tibi occas, tibi seris, tibi eidem et metes.* Tebi oreš, tebi branaš, tebi siješ, tebi ćeš istomu i požeti.-Ovdi dativ odgovara na pitanje, komu? *cui?*

UPRAVA 11. *Cuicumque verbo addi potest ablativus significans.*
1. *Pretium.* 2. *Instrumentum.* 3. *Causam.* 4. *Modum.* Svakoj riči može se nadodati Ablativ zlamenujući 1. Cinu n. p. *Emi librum duobus realibus, kupio sam knjigu za dva groša.* 2. Orudje n. p. *Scribo calamo, pišem perom.* *Dente lupus, cornu taurus petit:* Vuk zubom kolje, a bak rogom bode. 3. Uzrok radi koga što biva n. p. *Servus tuus fame interiit:* Umro ti je sluga od glada. 4. Način na koi se što sgadja ili čini n. p. *Injuriam aequo animo tulit:* Uvridu podnio je dragovoljno.

OPAZ: Kad nam što služi za družtvo a ne za orudje, onda

— 173 —

se stavlja pridstavak cum sa, s, n. p. *Cum pallio et baculo exivit foras:* S'plaštom i sa štapom izišao je na dvor.

UPRAVA 12. *Temporis continuatio in ablativo vel accusativo, idque frequentius si per quamdiu fiat interrogatio, poni tur. Si autem per quando tunc tempus ablativo effertur.* Kad se besidi o trajanju vrimena i kad se hoće reći za koliko, tada ime zlamenujuće vrime stavlja se u Ablativ oli u Akuzativ n. p. *Bosna a turcis quadringentis annis, ili quadringentos annos possidetur:* Bosnu posiduju turci od četeri stotine godinah. *Quaedam bestiolae uno die, il, unum diem vivunt:* Njeke živinice jedan dan živu. Ako li se pita, kada? tad ime zlamenujuće vrime stavlja se samo u Ablativ n. p. *Id superiore evenit anno:* to se je lani sgodilo.

UPRAVA 13. *Gerundia, Supina et Participia postulant casus verborum a quibus oriuntur.* Gerundia, Supini i dionstva iziskuju padeže onijuh ričih, iz koi se izvode n. p. *Tempus est scribendi literas:* vrime je pisati list. *Eo lectum literas:* idjem štiti knjigu. *Sum scripturus litteras:* pisat ću knjigu; jer rič scribo. hoće imati Akuzativ.

UPRAVA 14. *Interrogatio et responsio casu et tempore consentiunt.* U komu se padežu i vrimenu tko pita u istom ima odgovoriti, n. p. *Cui Praeceptori operam dedisti?* Pod kim si učio? odgovara se, *Platoni:* pod Platonom. *Cujus est ridere sine causa?* Tko se brez uzroka smije? odgovara se, *Stulti:* budala. *Quem puta* maxime noxium societati? Tko sciniš, da najviše udi družtvu? odgovora se: *Pigrum, et indoctum medicum:* linčina i nenaučan likar.

DRUGA STRANA

SYNTAXIS LATINA-SKLADNJA LATINSKA

Što je Syntaxis?

Syntaxaxis je ime grčko, naški se može reč skladnja, i znači uredno slaganje osam dilah govorenja.

Kolikostruk je Syntaxaxis?

Dvostruk: 1. Simplex ol *regularis*-skladnja prosta ol pravilna, kad se govorenje naravnim načinom sklada po upravam gramatičkim; 2. *Figurata* oli *irregularis*-slikoslovna, ol nepravilna, kad se u čemugod govorenjem od naravnoga načina i upravah gramatičkih odstupa, slideć kraće i lipše izgovore, s'kojim su se služili stari pisaoci. A to biva osobito izostaveć koji dio govorenja, jer se otajno razumiva, n. p. *Paucis moneo* te-u malo te opominjem, jest po syntaxisu figuratomu: jerbo pod pridavnikom-*paucis* razumiva se samostavnik-verbis, a pod ričuj-moneo razumiva se Nominativ-ego; dakle po Regularnomu bilo bi: *Paucis verbis ego moneo te*.

Jošter se Syntaxaxis zove Concordantiae-slaganja, kad se u čemugod dili govorenja medju se clažu, n. p. Deus sanctus; miseri lugent; i Regiminis-vladanja, kad jedan dio govorenja drugim vlada, n. p. Venit magister-dodje meštar; tko? magister, ime je vladajuće, a što učini? venit, to je rič kojom ime vlada.

Koji padeži mogu biti vladani?

Samo Genitiv, Akuzativ i Ablativ:

Genitivom vlada (očito ili otajno) samostavnik, oli što istoga snagu ima, n. p. Filius Petri-sin Petrov; Ultimum dimicatio-nis-konac borbe; pod ultimum razumiva se tempus, koje vlada genitivom dimicationis.

Akuzativom vlada oli rič čineća, n. p. Amo deum-ljubim Boga; oli infinitiv, n. p. Magistrum docere-učit meštra; oli pridstavak očit il otajan, n. p. Studeo propter honorem-učim rad poštenja; doceo te litteras-učim te knjigu, razumiva se,

12

— 479 —

*animal:* Pater, Mater amans: *Patres, Matres-amantes*. - *Parva scintilla contempta magnum sacpe excitavit incendium.* Cic. Matena iskrica zanemarena često zapali veliku vatru.

2. Kad samostavnik nije očit, tad se pridavnik slaže s'onom, koji se otajno razumiva, n. p. *Omnes dicunt-svi vele, razumi se homines*. - Ako li se nikakav samostavnik nerazumiva, nego pridavnik spada na infinitiv ol na koju cilu izreku, tad se on stavlja u pleme neutro, n. p. *Omnia dixi-svaka sam povidio. Ambulare est utile-koristno je hodat. Hoc est falsum-to je laž. Non est justum negligentiam esse impunitam-nije pravo da nepomnja ostane nepokorena.* Premda se i ovde mogu razumivat: *factum, negotium, dictum*, oli što drugo.

3. Došavši veće samostavnikah zajedno, te su istoga plemena, pridavnik se stavlja u dotičnom plemenu, n. p. *Veneno absumpti sunt Annibal et Philepoemen.* Liv. Otrovom poginuše Anibal i Filepemen.

Ako je veće samostavnikah različita plemena, te su živući, tad se pridavnik stavlja u većebroj spola plemenitijega; a spol je plemenitiji mužki nego ženski, i ovi nego neutri, n. p. *Pater, et mater erant boni-otac i majka dobri bijahu. Viri, foeminae, mancipia capti sunt-pohvaćani su ljudi, žene i robovi. Amici pavones et columbae.* Plin. Priatelji su pauni i golubice.

To isto valja kad dodje ime kipovich s'imenom stvarih, n. p. *Rex regiaque classis una profecti.* T. Liv. Zajedno odoše kralj i kraljski brodovi. Ali došavši ime živinah s'imenom stvarih, pridavnik se stavlja u neutro, n. p. *Aedificium, equi, boves, vaccae una deleta sunt incendio-zajedno su izgorili konji, voli, krave i kuća.*

Ako li je u govorenju veće samostavnikah neživućih različita plemena, tad se pridavnik stavlja u pleme neutro u dotičnom broju i padežu; a može se stavit i u pleme bližnje iliti poslidnje, te i u prvo samo ako se metne unaprid, n. p.

*Diligentia, et labor sunt necessaria: Pomnja i trud potribita su.*

*Diligentia, et labor est necessarius: Pomnja, i trud potribit je.*

*Necessaria est diligentia et labor: Potribita je pomnja i trud.*

*

— 180 —

Još jedan primjer: Divitiae, decus, gloria in oculis sita sunt. Sallust. Na očima su bogatstva, poštenje i slava.

4. Najposle dionstva: Dictus, dicendus, factus, creditus, visus, appellatus, i tim prilična ako se stave posle dvajuh samostavnikah, slažu se s'onim, koji je temelj govorenja, iliti koji odgovara na pitanje tko? n. p. Ludi Megalesia dicti: igre Megalezia zvane.

UPRAVA II.

O Riči s'imenom-De verbo cum nomine

1. Svaka rič svršenog načina (finiti modi) ima prid sobom (očito il otajno) ime istoga broja i kipa, n. p. Ego lego-ja čitam, tu dormis-ti spavaš, ille ambulat-on hoda: Discipuli otiantur-učenici lendovane. Si vales, bene est; ego quidem valeo. Cic. Ako si zdravo, to je dobro, i ja sam zdravo.

2. Došavši veće nominativah oliti imenah zajedno uz istu rič, ako su nominativi živući, rič se stavlja u kip plemenitiji većebroja: a kip je prvi plemenitii nego drugi, i ovi nego treći, n. p. Si tu et Tullia lux nostra valetis, ego et suavissimus Cicero valemus. Cic. Ako si ti i Tullia naša dika zdravo, ja i presladki Ciceron zdravo smo. Pater et ego, fratresque mei pro vobis arma tulimus. T. Liv. Moj otac, i ja i moja bratja nosilismo za vas oružje.

Ako li su rečeni nominativi neživući, obično iziskuju rič u većebroju, n. p. Frons, oculi, vultus, persaepe mentiuntur, oratio vero saepissime. Cic. Čelo, oči, obraz češće putah varaju, a govorenje najčešće. A to još veće valja kad su imena u trećem kipu: tada bo se i rič ima stavit u treći kip većebrojni, n. p. Beneficium et gratia homines inter se conjungunt: dobročinstvo i harnost vežu ljude medju sobom.

Rekli smo obično, jer taka imena mogu se staviti u jednobroj, n. p. Mens, ratio, et consilium in senibus est. Cic. Pamet, razlog i svit u starcima su.

3. Kod imena jednobrojnog, ako je collectivo, rič se stavlja i u većebroj, n. p. Magna multitudo latronum undique converterant. Caes. od svaklen se bijaše svrvilo množtvo razbojnikah.

— 181 —

4. Prvi i drugi kip: Ego, tu, nos, vos, neobičaju se stavljat očito, osim kad su ili u čemugod protivni, n. p. Ego conservari coloniam populi Romani cupio, Tu expugnari studes. Cic. Ja želim sačuvati naselbinu puka Rimskoga, a ti ju izkorenut nastojiš. Ili kad im se različite dužnosti navode, n. p. Ego capitis mei periculo patriam liberavi, vos liberi sine periculo esse non curatis. Auct. ad Herenn. Ja s'pogibeljom glave otačbinu oslobodih, a vi se brez pogibelje nemarite oslobodit. Ili osobito kad veće zlamenuju nego govorimo, n. p. Tu innocentior, quam Metellus? Cic. Ti nevinii od Metella?

5. Na mistu nominativa kadkad stoji infinitiv, n. p. Non est mentiri meum-nije moje lagati, ili laganje. Stoji takodjer kadkad i rič sa svojim padežom, n. p. Vacare culpa magnum est solatium, Cic. Velika je utieha bit brez griha. Dulce et decorum est pro patria mori. Horat. Milo je i slavno za otačbinu umriti. Vivere ipsum turpe est nobis. Cic. Ta i živiti nam je sramotno.

## UPRAVA III.

### O Prinosniku s'pridlaznikom-De Relativo cum Antecedente

1. Prinosnik (relativum) Qui, quae, quod, takodjer zaimenci, hic, iste, ille, ipse, is, idem, kad se uzimlju ko primosni, imaju se s'ipridlaznikom (antecedentom) slagati u plemenu i broju, n. p. Pater qui, mater quae, diligit filium-otac koji, majka koja ljubi sina. Filius, quem diligit Pater et Matersin, koga ljubi otac i majka. Time deum, qui te creavit-boj se Boga, koji te stvori. Arbores seret diligens agricola, quarum aspiciet baccam ipse numquam. Cic. Posaditi će valjani težak vočke, kojiuh voća on nigda viditi nebude.

2. Prinosnik može se lipo pridpostaviti svomu antecedentu, s'kojim se tada ne samo u plemenu i broju, nego i u padežu slaže, n. p. Quam quisque norit artem, in hac se exerceat. Cic. Neka se svak onim zanatom bavi, komu je višt. Plerique, a quo plurimum sperant, ei potissimum inserviunt. Cic. Većina ljudih onomu osobito služi, od koga se veće nada. Qui mentiri

- 482 -

solet, pejerare consuevit. Cic. Koji običaje lagat, običaje se i krivo klet.

3. Kad veće samostavnikah različita plemena dolazi prid istim prinosnikom, tada se postupa ko smo rekli o pridavnicim: jerbo i prinosnik slaže se s'plemenom izvrstitijim, n. p. Vir et mulier, qui adsunt: ovde jere su živuci pridlaznici, dakle se stavilo u većebroj mužki. Beneficium et injuria, quae inter se contraria sunt: ovde jer neživući, dakle u većebroju za neutro. Isto i sbližnjim samostavnikom: Mihi non venerat in mentem furorem et insaniam aptare vobis, in quam incidistis. Cic. Nije mi ni na pamet palo želiti vam obisti i ludosti, u koje ste zapali.

4. Dodjuć prinosnik medju dva samostavnika, može se složit i s'jednim i s'drugim, n. p. Est locus in carcere, quod Tullianum vocant. Cic. Ima misto u tamnici, koje se Tullianum zove. A može se reć: Est locus, qui Tullianum vocatur. Tako: Animal quod, oli quem hominem vocamus.

5. Veće putah na misto pridlaznika nalazi se čitava koja izreka, i tada se stavlja u neutrom, n. p. Dicitur Petrum natum esse Mostarini, quod negat nemo. Veli se da je Petar rodjen u Mostaru, čega nitko nezanikuje.

# POGLAVJE DRUGO

## DE CONSTRUCTIONE NOMINIS-O SLAGANJU IMENA

### UPRAVA 1.

#### De Substantivis-o Samostavnicim

1. Si duo continues variarum nomina rerum

2. Fixa, unum patrio dandum est, velut arma gigantum.

Kadgod dojdu u istomu govorenju dva samostavnika različitih stvarih, jedan se stavlja u genitiv, n. p. Arma gigantum. Liber Antonii. Aula principis-dvor kneževski. Oratio Ciceronis-govorenje Ciceronovo.

3. Cum fixa important laudem, aut contraria sextum,

4. Vel patrium sibi jure solent assumere casum.

— 185 —

Kada samostavnici zlamenuju hvalu (laudem) ili kudjenje (vituperationem) mogu imat Gen. ol Abl. n. p. Vir magni consilii, oli magno consilio-muž velike razbornosti. Caesar fuit vir magnae fortunae, et ingenio praestanti-Cesar je bio muž velike sriče i velike pameti. Adolescens bonae indolis, oli bona indole-mladić dobroćudan. Da pače kada se medju samostavnicim smatra kakva dotičnost ili odnošaj, drugi se od njih može osim Gen. stavit i u Dativ, n. p. Tutor es liberorum, ol liberis-branitelj si oli skrbnik diece.

5. Mobile fixa imitans fixe moderamina vocis

6. Sumit, ut exiguum lucri, suprema laborum.

Kada se pridavnici uzimlju samostavno (substantive), tada se ko samostavnici i oni slagaju, to jest s'Gen. n. p. Exiguum lucri-malo dobitka; multum cibi-mnogo jića; tantum virtutistoliko kriposti; multum temporis-mnogo vrimena; plus aquae, minus vini-veće vode, manje vina; hoc negotii, id operis-to posla; illud mali-ono zla; aliquid novi-štogod nova; quid novi-shto je nova? nihil novi-ništo nova. I ostali izgovori na grčku osobito kod Poetah: Abdita rerum, Angusta viarum, Ardua montium, na misto: res abditae, montes ardui, i t. d. Takodjer: Adversarius-protivnik, Sapiens-mudri oli mudrac, domesticus-ukućanin, n. p. Adversarius Pauli-protivnik Pavlov.

## UPRAVA II.

### De genitivo post adjectivum-o gen. iza
pridavnika

7. Adjectiva quibus commune copia nobis

8. Significabuntur, rerumve scientia, junctis

9. Ipsorum oppositis, patrii moderamina sumunt.

Pridavnici koji zlamenuju obilnost, znanje, dioničenje, želju, uspomenu, sigurnost i tim protivna hoće Gen. n. p.

1. Obilnosti i neobilnosti: Dives pecoris, Virg. bogat stom kom. Pauper argenti, Horat. ubog srebrom. Opulentus pecuniae,

— 184 —

Tacit. bogat novcim. Plena errorum sunt omnia. Cic. Sve je
puno zabludah. Referta quondam Italia Pythagoreorum fuit.
Cic. Njegda Italia biše puna Pitagorevacah. Gallia semper fru-
gum hominumque fertilis fuit. T. Liv. Gallia je vazda bila
plodna žitom i ljudma. Inops auxilii humani. T. Liv. Brez ljud-
ske pomoći.

2. Znanja i neznanja: Gnarus Reipublicae, peritus musicae, sciens rerum, prudens rei militaris, callidus rerum rusticarum-viešt vladi, glasbi, stvarma, vojstvu i t. d.

Imperitus, inscius, nescius, ignarus, etc. linguae Slavicae,
artis, Philosophiae etc. Nevješt jeziku Slavjanskomu, zanatu,
Mudroznanstvu. Consultus juris ol Iuris consultus-pravozna-
nik, oli, viešt pravoznanstvu.

3. Dioničenja i nedioničenja: Particeps, cosors fortunae, peccati, mendicitatis-dionik sriče, griha, siromaštva. Solus homo rationis est particeps. Cic. Sam čovik ima razlog. Bestiae rationis et orationis sunt expertes-Cic. Životina su brez govora i razloga. Insons, expers, exors peccati, criminis-brezgrišan. Compos mentis-priseban, oliti, koji je pri pameti; Impos mentis, animi-nemoćodušan, nepriseban, koji je izvan pameti, lud. Compos voti-željodostižan, koji je dostigao što je želio.

4. Želje i neželje: Avidus, anxius, cupidus gloriae, laudis, rerum novarum, studiosus belli, litterarum etc. pohlepan za slavom, za novinam, za ratom, za naukom, oli željan slave, novinah, i t. d. Aetas incuriosa suorum. Tac. Vik za svojtom nehajan.

5. Istinitosti oli neistinitosti: Certus sententiae, istinit, du-
bius animi-dvouman, incertus veri-neistinit, anxius futuri-za-
brinut o budućnosti, timidus procellae-plašiv od mećave, pa-
vidus mortis-strašiv smrti, oli od smrti.

OPAZ. Certior kad zlamenuje obznanjen, nahodi se i u abla-
tivu s'pridstavkom de, n. p. Certiorem te faciam istius rei, oli
de ista re-obznanim te o tomu.

6. Uspomene i zaborâvi: Venturae memores jam nunc estote senectae. Ovid. Tja se od sad spomenite buduće starosti. Omnes immemorem beneficii oderunt. Cic. Svi mrze neharnika (oli do-bročinstva zaboravitelja).

— 185 —

7. Pridavnici ričljivi-verbalia: tenax, capax, ferax, amans, patiens, impatiens, appetens, insolens, sciens, potens, impotens, reus, n. p. Capax imperii-podoban za carstva. Justi tenax; Aetas virtutum ferax; Amans virtutis; appetens gloriae; sciens pugnae; patiens laboris, impatiens frigoris; insolens malarum arium; potens animi; impotens irae; reus mortis, avaritiae-krivac smrti i t. d.

### UPRAVA III.

#### De genitivo vel dativo post adjectivum

10. Terno vel patrio similis cum stirpe fruetur.

Pridavnici koji zlamenuju sličnost i razliku mogu se stavit i u Gen. i u Dativ, taki su: similis, persimilis, dissimilis, par i aequalis kad se uzmju bitstveno, još i communis, proprius n. p. Filius est similis Patri, ol Patris-sin je priličan otcu. Aequalis Caesaris ol Caesari-vrsnik Cesarov. Ejus, ol ei, pauci sunt pares-malo mu ih je jednakih. Metellus, cujus paucos pares haec civitas tulit. Cic. Metel, komu ih je malo jednakih imao ovi grad. Viri ol viro propria est fortitudo-jakost je vlastita čoviku. Commune omnium, ol omnibus-obćeno svijuh, oli svima.

### UPRAVA IV.

#### De Dativo post adjectivum

11. Si favor appositis, aut gratia, sive voluptas,

12. Commoda, sive fides, aut hic adversa notantur,

13. Ternum habeant casum, veluti Rex gratus amicis.

U Dativ se meću pridavnici osobito koji zlamenuju

1. Korist i štetu: Utilis-koristan, commodus-sgodan, na ruku, opportunus-prigodan, navrimenit, inutilis-nekoristan, noxius-udoban, kvaran, perniciosus-ubitan, ubitačan, poguban, i t. d.

2. Lastnoću i mučnost: Facilis-lahk, lastan, obvius-naputan, susretan, pervius-pristupan, pristupiv, prihodan, prolahan; difficilis-mučan, arduus-trudan, invius-nepristupan, brezputan, neprolazan, i t. d.

— 186 —

3. Dobrohotnost i suprotlvost: *Amicus, carus, familiaris, fidus, propitius; inimicus, invisus, infensus, iratus, infidus, i t. d.*

4. Bližinu: Vicinus, finitimus, conterminus, propior, proximus etc. i svojtu: Affinis, propinquus, cognatus. Takodjer ričljiva na bilis: amabilis, formidabilis, optabilis etc. Jošter: consentaneus, consonus, concors, supplex, obnoxius, absonus. n. p. Salutaris patriae-spasonosan otačbini. Perniciosus civibus-poguban oli pogibeljan gradjanim. Jucundus amicis-mio priateljim. Molestus hostibus-dosadljiv nepriateljim. Gratus omnibus-drag svima. Rex gratus amicis-kralj zahvalan priateljim. Invisus populo-marzak puku, oli zlovidjen od puka. Par, ol impar oneri, muneri-podoban za brimena. Obnoxius invidiae i t. d.

OPAZ. Conscius kad spada na osobe dolazi s'dativom n. p. Conscius sui. A kod stvarih neživućih i s'Gen. n. p. Conscius rerum.

## UPRAVA V.

### De dativo vel accusativo cum praepositione ad post adjectivum

14. Ternum vel quartum, voce ad comitante, reservant

15. Commodus, atque habilis, tum natus, idoneus: adde

16. Utilis, appositus sic pronus, inutilis, aptus.

1. Pridavnici osobito koji obiknuće, nagnuće, i podobnost znače, hoće dativ ol akuzativ s'pridstavkom ad; taki su: as suetus-obiknût, priviknût, accomodatus-nalježan, pristojan, udešen, aptus, idoneus, habilis-podoban, ineptus, inhabilis-nepodoban, appositus-priložen, natus-rodjen, utilis-koristan, inutilis-nekoristan. n.p. Imperio natus. Caes. Rodjen za carstva. Natus ad arma-rodjen za oružja. Omne animal id appetit, quod est naturae accomodatum. Cic. Svako živinče ono želi, što mu nari priliže. Locus ad insidias aptus-misto sgodno za zasiede. Aptus, idoneus, habilis, pronus-multis rebus, ol ad multas res: podoban, potrčan za mnoge stvari. Nihil tam pronum ad simultates, quam aemulatio. Plin. Ničega tako potrčna na nepriateljstvo, ko takmenstvo.

2. Osobito pak iziskuju akuzativ: propensus, alacer, factus,

— 187 —

expeditus, promptus, paratus, proclivis etc. ad bellum-spra-
van na rat, potrčan za ratom, rodjen za rata.

UPRAVA VI.

De accusativo vel ablativo post adjectivum

17. Mobile mensurae quartum sextumve reposcit;

18. Ut septem scrobs alta pedes et lata duobus.

Pridavnici mjere u obćeno, kako: altus-visok, profundus-
dubok, longus-dug, latus-širok, crassus-debeo, hoće akuzativ
ol ablativ brez pridstavka, n. p. Scrobs septem pedes alta et
lata duobus-jama sedam noguh duboka a dvi široka. Trabem
longam imponito latam pedes duos, crassam pede uno. Cato.
Stavi osgor jednu dugu gredu široku dvi stope, a jednu stopu
debelu.

OPAZ. Kadkad dolaze i u genitivu, n. p. In areolis longis
pedum denum: u liham deset stopah dugim.

UPRAVA VII.

De ablativo post adjectivum

19. Extorris, nudus, dignus, contentus, inanis,

20. Atque refertus, inops, locuples, alienus, onustus,

21. Immunis, plenus, cassus, divesque potensque,

22. Tum fretus, vacuus, tum captus, praeditus, orbus,

23. Indignus, liber, viduus sibi jure latinum,

24. Assumunt casum: ut summo vir dignus honore.

Pridavnici: extorris-prognan, nudus, dignus i ostali u sti-
hovim navedeni s'mnogim drugim, stavljaju se u ablativ, n. p.
Vir fretus innocentia: vacuus culpa-brezgrišan. Privatus lu-
mine-oslipljen. Superbus honore-hol poštenjem. Extorris pa-
tria-prognan iz otačbine. Dignus, ol indignus laude-dostojan,
ol nedostojan hvale. Vacuus curis-brezbrižan. Faecundus prole-
čedoplodan. Orbus parentibus-sirotan. Gravatus aere alieno-za-
dužen. Duplex animo-dvodušan. Urbs nuda praesidio-grad brez
obrane. Albus frigore-ledom il od leda biel. Nero fuit non tam

— 488 —

genere insignis, quam vitiis nobilis-Neron nebljaše toliko na
glasu plemenom, koliko zloćom.

OPAZ. 1. Nudus, inanis, refertus, plenus, inops, dives, locuples, vacuus, immunis; još gdikoji sastavljaju se i s'genitivom i s'ablativom, kako smo gori rekli.

OPAZ. 2. O imenu Opus. Često se uzima ime opus ko samo-
stavnik nesklonivi, tada složiv ga sa sum, es, est, prima ablativ,
i zlamenuje potrebu, n. p. Opus est nobis auctoritate tua. Cic.
Imamo potrebu od tvoje vlasti. A kadknokad se uzima ko pridav-
nik takodjer nesklonivi, i tada što bi imalo bit u ablativu meće
se u nominativ, te ako je ta nominativ u većebroju i rič sum,
es, est, stavlja se u većebroj, n. p. Dux nobis et Auctor opus
est. Cic. Trebuje nam vodja i glavar. Omnia quae sunt opus
nobis-sve što nam treba.-Isto se tako slaže i Usus kad po-
trebu znači ko i Opus.

UPRAVA VIII.

De abl. cum praepositione a vel ab post
adjectivum

25. Ordinis accipiunt sextum numeralia junctis,

26. A, vel ab: extorris, nudus, diversus easdem,

27. Incautus fugitivus amant, innoxius, exul,

28. Aversus, securus, inops, alienus et orbus,

29. Integer atque alius cum degener, adjice purus,

30. Cassus et immunis, vacuus cum sospite liber,

31. Absonus ac tutus, profugus: velut exul ab urbe.

Iziskuju Ablativ s'pridstavkom a ol ab, pridavnici razlike
(diversitatis) sa svim ostalim u stihovim stavljenim, takodjer
brojevi redovni, n. p. Minutius totus diversus erat a Fabio
Maximo. Minucio posve biše različit od Fabia Maxima. Exul ab
Urbe, extorris a patria-prognan iz grada, iz domovine. Aversus
a bello-rat mrzeći, securus a periculo-siguran od pogibelje.
Alienus a litteris-na nauke mrzeći. Purus ab omni labe-čist od
svakoga griha. Liber ab insidiis-slobodan od zasidah. Tako: Pri-
mus ab Hercule: secundus ab Homero: tertius ab Aenea i t. d.
Prvi izza Herkula, drugi do ili izza Homira, treći izza Enea.

— 189 —

UPRAVA IX.

De nominibus Comparativis

32. Si duo cujusvis generis, vel plurima confers

33. Diversum sortita genus, dignabere, sexto

34. Collativa gradu, ut dantur majora periclis

35. Praemia; doctrina omni pretiosior auro.

1. Služimo se s'komparativom u ablativu kada se jedna oli veće stvarih istoga i različita plemena primira oli sravnjiva, n. p. Luce sunt nobis clariora tua consilia. Cic. Od svitlosti su nam jasnji tvoji svjeti. Vilius est argentum auro, et virtutibus aurum: od zlata je sebro jevtinije, a zlato od kripostih. Tu melle dulcior-ti sladji od meda. Quid est in homine ratione divinius. Cic. Što je u čovieka božanstvenije od razloga? Dixit Rex Dejotarus antiquiorem sibi fuisse suis possessionibus gloriarem. Cic. Reče Kralj Dejotar, da mu je draža slava bila od bagatIVA.

2. Komparativi kad razdilenje zlamenuju mogu imat Gen. oli Abl. spridstavkom e ili ex, a i Akuz. s'ante, inter, n. p. O major juvenum. Horat. O veći od mladićah. Minorem e duobus liberis amisit. Plin. Mladje od dvoga diece izgubi. Ante alios immanior omnes. Virg. okrutniji mimo sve ostale. Qui inter eos fortior fuit. Quint. Koji biše medju njima jači.

3. Osim Abl. komparativi mogu imat padež svoga positiva, n. p. Mihi nemo est amicior, nec jucundior, nec carior Attico. Cic. Nitko mi nije prijateljniji, ni miliji, ni draži od Atika.

4. Mogu još imat Abl. excessus: n. p. Turres denis pedibus quam murus altiores sunt. Curt. Kule su deset stopah više nego zidovi.

Takodjer bili imena bili prislovi mogu imat ove ablative: Opinione, spe, aequo, justo, solito, dicto, n. p. Latius opinione disseminatum est hoc malum. Cic. Ovo se je zlo veće razasulo nego se misli. Plus aequo-preko vrha, načina, veće nego je pravo. Citatior solito amnis erat. T. Liv. Bijaše rika brža nego običajno. Dicto citius-brže od beside.

5. Ablativ komparativah može se razvrgnut oli zaminut

— 190 —

s'quam, komu se nadoda nominativ s'ričju sum, es, est, n. p. Cicero eloquentior fuit quam Crassus. Cicero biše boljeg izgovora nego Krassus.

Ako prid rečenim quam ima Akuzativ, može se i drugi iza
njega stavit, n. p. Ego hominem callidiorem vidi neminem quam
Phormionem. Terent. Ni sam vidio čovika lukavijeg od Formiona.
A može se reć i-quam Phormio est, oli samo-quam Formio.

Veće putah se dva komparativa slažu s'quam u sridi, n. p. Felicior quam prudentior-sretniji nego pametniji. Romani bella quaedam fortius, quam felicius gesserunt. T. Liv. Rimljani njeke rate veće snagom nego srećom učiniše.

6. Komparativ takodjer može se zaminut s'positivom i prislovom magis, n. p. na misto fortior, stavi se, magis fortis-jači. A ovi prislov magis, nahodi se kod Poeta s'istim komparativom, a to biva po način grčki, n. p. Magis invidia, quam pecunia locupletior. Valer. Max. Bogatii zlobom, nego novcem.

7. Komparativi se s'prislovim na o izlazećim slažu, n. p. Multo, paullo, tanto, quanto, aliquanto, nimio, nihilo, na misto: multum, paullum i t. d. Takodjer, quo, na misto-quanto, hoc, eo, na misto, tanto n. p. Multo doctior, longe doctior: mnogo učenii. Multo, longe citius-vele brže. Nihilo melior-nimalo bolji, aliquanto melior-njekoliko bolji, pobolji. Quo doctior, eo modestior est-koliko učeniji, toliko je ponizniji. Quanto major est parentum gloria, tanto studiosius filii ad virtutem debent niti-koliko je veća slava roditeljah, toliko vrućje imadu sinovi težit za kripostju. Quo magis, eo magis, quo minus, eo minus, quanto magis, tanto magis, quanto minus, tanto minus-koliko veće, toliko veće, koliko manje, toliko manje, što veće, to veće, što manje to manje. Quo maturius, hoc perfectius-što zrilije, to bolje oli savršenije.

Medjuto nalaze se gdigod i s' tam, quam, tantum, quantum, i t. d. n. p. tam magis, quam magis. Virg. to veće što veće. Aliquantum avidior-Terent. njekoliko pohlepniji.

OPAZ. 1. Kadkad komparativ isto zlamenuje što i positiv, n. p. Senior, na misto senex, junior na misto juvenis. Certiorem te facio, na misto: certum te facio. A štokad i smalakšanje, n. p. Tristior, t. j. parum tristis, oli subtristis-poraztužen.

— 191 —

*Dictum asperius. Annibal callidior erat, quam ut quis illum decipere posset*-Anibal biaše lukaviji, nego da bi ga tko prevario; t. j. toliko lukav, da ga nitko prevarit nemogaše.

OPAZ 2. Pridavnici smalakšivi u slaganju slide komparative iz kojih se izvode, n. p. *Majusculus*-poveči, večekniji; *Tardiusculus*-pokasniji. *Es grandiusculus fratre tuo*-večekniji sl od brata. A zaminjuje se s' prislovom *paullo* i komparativom, n. p. *Es paullo grandior fratre tuo*.

## UPRAVA X.

### De nominibus superlativis

36. *Plura ubi contuleris multis, vel pluribus unum.*

37. *Ejusdem generis, gradui nunc junge supremo,*

38. *Pluralem patrum: ut, Troum fortissimus Hector;*

39. *Et lapidum gemmae, et rerum pulcherrima virtus.*

1. Superlativi se slažu s' genitivom većebrojnim, n. p. *Troum fortissimus Hector*-Hektor najjači od Trojanacah. *Caesar omnium fere oratorum latine loquitur elegantissime.* Cic. Gotov od svih govornikah Cesar najlipše latinski govori.

Ako su imena sabirna (collectiva) superlativ se slaže I s' genitivom jednobrojnim, n. p. *Ditissimus urbis*-najbogatiji svega grada. *Vir totius Graeciae doctissimus Plato.* Cic. Sve Grčke oli od svih Grkah, muž najnaučniji Platon. *Plerique latini generis*-večina latinah.

2. Kada se superlativi slažu u padežu sa svojim samostavnikom, tada se s' njim slažu i u plemenu i broju, n. p. *Indus est omnium fluminum maximus*, Cic. *Hordeum omnium frugum mollissimum est*, Plin.

Ako li neima očita samostavnika s' kojim bi se slagali superlativi, tada Genitiva većebrojnoga uzimlju pleme, n. p. *Fortissimus militum. Maxima beneficiorum, t. j beneficia maxima omnium beneficiorum. Summi infimique Gabinorum, Liv.* Sapientissima animalium esse constat, quae fruge vescantur, Plin.

3. Misto genitiva mogu se stavit superlativi u ablativ s' pridstavkom e, ex, de, prae; a i u akuzativ s' pridstavcim inter,

— 492 —

ante, n. p. diligentissimus omnium, ex omnibus, ante omnes, inter omnes-Od svih, mimo sve, nad sve ostale najpomnjiviji. Acerrimus ex omnibus nostris sensibus est sensus videndi. Cic. Vid nam je najoštriji od svih čutilah. Ipse honestissimus inter suos numerabatur. Id. Biaše držan za najpoštenijega medju svojim.

4. Superlativ može imat padež svoga positiva, n. p. Sextus Aelius fuit juris civilis omnium peritissimus. Cic. Sekst Elij biaše od svih najvieštiji gradjanskomu pravu.

5. Superlativ se može zaminut i prislovim, maxime, valde, admodum: oli s' kojom ričju, ili s' kakvim drugim izgovorom, imajućim snagu superlativa, n. p. Alexander fuit Regum fortissimus-Aleksander biaše najjači od kraljah: može se reć: maxime fortis, admodum fortis; oli, praestabat fortitudine; oli fuit tam fortis, quam qui fortissimus; oli quam qui maxime: oli quo nemo fortior: oli tanta praeditus fortitudine, ut parem neminem habuerit: oli ut nullus cum eo conferendus, ol nemo componendus esset.. A i ovako: nulli fortitudine inferior, ol nulli fortitudine secundus.

6. Superlativi se slažu s' česticam tam, quam, perquam; facile, longe, multum, n. p. Ulysses erat quam sagacissimus, perquam sagacissimus; longe, multum, facile sagacissimus. Da pače na misto tam, quam, multum nalazi se tanto, quanto, multo, n. p. Conspectus vester multo jucundissimus. Cic.

OPAZ. Jedna znatna razlika medju komparativom i superlativom i ta je, što komparativ može spadat na stvari istoga oli različita plemena, ali superlativ samo na stvari istoga plemena, n. p. rekavši: Achilles Graecorum fortissimus; dobro je, jer je bio grk Akilles: ali nemogu reć: Romanorum fortissimus, jer nije bio Rimljanin. Nu s' komparativom mogu: fortior Romanis.

## UPRAVA XI.

### De nominibus partitivis et numeralibus.

40. Partitiva sibi numeralia, mobile nomen,

41. Partitiva imitans, patrium pluralis habento:

42. Ut nemo vestrum, duo, pauci, quilibet, ullus.

— 193 —

1. Pridavnici razdiljujući (partitiva), kako: solus, aliquis, unus, nullus, uter, multi, plures, plerique, majores, minores, i t. d. slažu se s' Gen. većebrojnim, oli Abl. s' pridstavkom e, ex, de, oli Akuz. s' pridstavkom inter, a i s' Gen. jednobrojnim ako su sabirni (collectiva) n. p. Elephante belluarum nulla prudentior. Cic. Od Slona nije pametnije živine. Unus ex multis, de multis, inter multos-jedan od mnogih. Quidam infimae plebis-njeki najnižega puka. Plerique puerorum, ex pueris, inter pueros-većina diece, oli, mnogi od diece. Nemo vitorum-nijedan oli nitko od ljudih. Nullus deorum. Uter nostrum popularis est, tu ne, an ego? Cic. Quis omnium doctior Aristotele fuit? Id.

2. Takodjer imena brojevah iliti brojnici bilo glavni (cardinalia) kako: unus, duo, tres etc. bilo redni (ordinalia), primus, secundus etc. bilo razdiljivi, singuli, bini etc. slažu se s' Gen. oli Abl. s' pridstavkom, ex oli de, n. p. Unus vestrum, primus vestrum, singuli vestrum-jedan od vas, prvi od vas, svaki od vas, oli, jedan vas, prvi vas, svaki vas. Octoginta Macedonum-osamdeset Macedonacah. Unus de Magistratibus-jedan od činovnikah. Imperium summum Romae habebit, qui primus vestrum, o Juvenes, osculum Matri tulerit. Liv. Vrhovnu će vlast Rima imat, o Mladići, koji vas prvi Majku poljubi. Bini cives ex singulis civitatibus-po dva gradjanina iz svakoga grada.

3. Od glavnih brojevah osobitu opaz vride unus i mille.

Unus, može se stavit u većebroj kod imenah neimajućih jednobroja, n. p. Una mœnia-jedno branište. Takodjer kada na istu stvar spada, n. p. Lacedemonii unis moribus vivunt-Lacedemonci istim običajom, ili jednako, živu. Ako li je governor o veće stvarih, stavlja se unus prije, pak alter, n. p. E quibus tabulis unam in Foro, alteram in Comitiis, duas in Pompei Porticibus videmus. Cic. Od kojih dasakah jednu vido na trgu, drugu u sbornici, a dvi u Pompejovu Pridvorju.

4. Mille kada se uzima ko pridavnik stoji nesklonivo u većebroju, n. p. Mille milites-tisuča vojnikah; militum mille-tisuće vojnikah; militibus mille-tisući vojnikah. Cum mille quinquentis militibus-s' tisuću i pet stotinah vojnikah. A kada se

13

— 194 —

uzima ko samostavnik tada je neutro nesklonivo u jednobroju, a sklonivo u većebroju, i slaže se s' genitivom, n. p. Mille hominum-tisuća ljudih, oli uprav, hiljadak ljudih. Mille militum interfectum est-posičena je tisuća, oli oko tisuće, vojnikah. Duo millia, tria millia, centum millia, a i bina millia, centena millia hominum: dvi, tri, sto tisućah ljudih. Cum duobus, tribus, quingentis millibus armatorum-s dvi, s tri tisuće, s pet stotinah tisućah oružanikah.

Ako pak posle broja Mille ima u govorenju koji manji broj, tada se s' ovim ostala slažu, n. p. Duo millia et trecenti pedites-dvi tisuće i tri stotine piešacah. Caesa ad sex millia hominum, duo millia et quingenti capti. T. Liv. Posječeno do šest tisućah ljudih, a dvi tisuće i pet stotinah uhvaćenih.

5. Redovni brojevi zlamenujući naslidjenje dolaze u Ablativu s' pridstavkom a oli ab, ili u Akuzativu s' post, n. p. Primus ab Hercule, secundus a Jove, tertius a Rege.

U ostalom podudaraju se s' naškim, n. p. Secundus quisque, svaki drugi, tertius quisque miles venit-svaki treći vojnik dodje. Decimus quisque fuste feritur-svaki deseti izšiban je. Trigesimo quoque die-svakog tridesetog dana, oli svaki tridseti dan. Tertio quoque anno-svake treće godine. Veniam tertia noctis hora-doć ću treći saht noći. Vigesima hora significata est-dvadeseto je doba kucnulo. A quarta ad decimam horam-od četvrte do desete ure. i t. d.

6. Brojevim se razdiljivim služimo kad istu stvar na mnoge razmećemo, n. p. Binos gladiatores singulis Patribus familias distribuit-razdili po dva mačevnika svakomu domaćinu.

a) Stvar koja se dili često se stavlja u Akuz. s' pridstavkom in, n. p. Aureus nummus in singulos milites-na svakog vojnika po zlatnik. Qui bina millia aeris in singulos annos penderent. T. Liv. Koji bi svake godine platili po dvi tisuće novacah.

b) Došavši zajedno veće brojnikah može se služit obama razdiljivim oli samo jednim, n. p. Bini oratores vix singulis aetatibus extiterunt. Cic. Jedva po dva govornika biše svake dobi.

c) Broj razdiljivi često se izostavlja došav u akuzativu

— 193 —

s' pridstavkom in, n. p. In militem, in navem, in capita, t. 3 in singulos milites, in singulas naves, in singula capita-nosvakog vojnika, na svaku ladju, na svaku glavu.

d) Kada se brojevi razdiljivi slažu sa samostavnicim samo većebroj imajućim, stavljaju se na misto brojevah glavnih, n. p. Binae litterae, bina castra, terna arma, na misto, duae litterae, duo castra, tria arma. — S' ovim istim imenima samo većebrojnim (ako zlamenje nije razdiljivo) bolje se uzima uni, unae, una, nego, singuli, ae, a, zato se govori: Unae numptiae, unae litterae. Ab unis hostium copiis bellum geri. Cic.

e) Ali se kadkad brojevi razdiljivi uzimlju za glavne i s'imenim jednobrojnim, n. p. Bis quinos silet ille dies. Virg. t. j. bis quinque dies. Quadragenis diebus et quaternis mensibus t. j. quadraginta diebus et quatuor mensibus.

f) Najposle gdigod se broj razdiljivi nahodi i u jednobroju, n. p. terno ordine, centena arbore.

## POGLAVJE TREĆE
DE CONSTRUCTIONE PRONOMINIS

### URRAVA I.

#### Genitivus post pronomina demonstrativa.

43. Ostensura gerunt quoties pronomina partes.

44. Fixorum, patrio (velut id rationis) adhaerent.

Zaimenci kada se uzimlju ko samostavnici hoće genitiva, kako smo jur rekli, n. p. Hoc novi: id temporis: Id aetatis: Id virium: Id solitudinis. Hoc ad te litterarum dedi. Cic. ovu sam ti knjigu pisao, oli, ovo sam ti knjige pisao. Quoniam id temporis est, surgendum censeo. Id. Buduć to vrime, scinim da se valja ustat. Res est eodem loci, quo reliquisti. Id. Stvar je ondje, gdje si ju ostavio. Nec id nobis virium erat. Tacit. Niti imasmo te snage.

OPAZ. Zaimenak Idem, nalazi se s'dativom kod Poetah na način grčki, n. p. Invitum qui servat, idem facit occidenti. Horat. Tko nehotijuća spasi, isto mu čini što ubojica, t. j. idem

*

— 196 —

atque occidens. Ali govornici (oratores) ovako se s'njim služe:
Idem qui, idem et, idem ac, idem atque, idem ut, n. p. Peri-
patetici iidem erant, qui Academici, iidem atque Academici,
iidem ut Academici. Cic. Peripatetici isto bijahu, što i Akademici.

UPRAVA II.

Pronomina post Substantiva.

45. Actio cum datur, aut possessio, nomina fixis

46. Possessiva suis, 'velut adjectiva, cohaerent.

47. Ut, mea cura, tuum studium, sua cuique voluntas.

Zaimenci posidni meus, tuus, suus, noster, vester slažu se
sa's samostavnicim u plemenu, broju i padežu, kad zlamenuju
posiedovanje oli činenje, n. p. Mea cura,-moja briga, tuum stu-
dium-tvoje nastojanje. Liber meus. Labor noster-naš trud.

48. At cum significant generalem nomina partem,

49. Corporis, aut animi, patriis tunc utitur illis....

A kad rečeni zaimenci zlamenuju koji dio tila oli duše,
ko kada se uzimlju: pars-dio, dimidium-polovica, aliquid-što-
god, služimo se s'genitivim: mei, tui, sui, nostri, vestri,
n. p. Nullam partem mei amisi-nijednog dila mene nisam izgu-
bio; a ne nullam partem meam. Tetigine quidquam tui-zar sam
se dotaknuo koga dila tebe: t. j. rukuh, noguh, i t. d.

50. Nomen ubi est anceps, veluti cura, actio, tunc si

51. Significatur eo, vel si possessio, fixa.

52. Cum possessivis velut adjectiva ligantur.

Njeki samostavnici sumnjiva su zlamenja, to jest mogu se
uzet i za činenje i za terpljenje, kako: amor, charitas, me-
moria, oblivio, desiderium, cura, miseratio, fiducia. Dakle ako
zlamenuju činenje slažu se s' posiednim: meus, tuus etc. n. p.
Amor meus-ljubav kojom ja ljubim. Desiderium tuum-želja tvoja.

53. Passio nominibus cum significatur eisdem,

54. Quorum finit, in i, pronomina ligamus.

Ako li rečeni samostavnici zlamenuju trpljenje iziskuju geni-

— 197 —

tive mei, tui, sui, nostri, vestri: n. p. Amor mei, desiderium mei: ljubav kojom sam ljubljen, želja kojom sam željen od drugoga. Aviam tuam scito desiderio tui mortuam esse. Cic. znaj da ti je baba od želje za tobom umrla. Amore tui-rad ljubavi prama tebi.

55. Jungitur interdum pariter pronomen utrumque.

Štokad se oba rečena zaimenka, meus etc. mei etc. zajedno slažu, n. p. Nicias tua sui memoria delectatur. Cic. Nicia se nasladjuje uzpomenom koju imaš od njega, oli o njemu. Grata mihi vehementer est memoria nostri tua. Id. Veoma mi je mila uspomena tvoja o nami.

OPAZ. 1. Posiedni zaimenci: meus, tuus, suus, noster, vester, kada stoje na misto prvobitni genitivah: mei, tui, sui, nostri, vestri, primaju genitiv, n. p. Tuum hominis simplicis pectus nudum vidimus, Cic. Tebe čovika prostaka vidili smo gola prsa. Non admiror, quod meam legem contempseris, hominis inimici. Nečudim se, da si zakon moj, čovika protivnika, pogrdio; oli, da si pogrdio zakon moj, koji sam ti nepriatelj. Solius peccatum meum corrigi non potest, Cic. Nemože se grih samog mene izpraviti, oli samo moj. Juravi hanc urbem mea unius opera esse salvam: zakleo sam se, da je samo mojim trudom spašen ovi grad, oli trudom samoga mene. Perspexi studium tuum adolescentis. Cic. poznao sam nastojanje oli ljubav tebe mladića. Vis mea presentis-snaga mene pritomnoga.

2. Genitiv Omnium slaže se s' prvobitnim nostrum, vestrum, n. p. Ad vitam omnium nostrum pertinet. Cic. Na život svih nas spada.

3. Što je rečeno o samostavnicim sumnjiva zlamenja, vazda se neizpunja, jer se nahode i protivno nego smo rekli: tako se govori u trpećemu zlamenju: Crimen meum-okrivljenje mene. Vulnus meum-rana mi zadata. Tua est imago, tam consimilis tibi, quam potest. Slika tvoja, tebi je toliko prilična, koliko bit može.-Da pače s' ablativom causa uvik se govori: mea, tua, sua, nostra, vestra. Feci hoc causa tua-ovo sam učinio rad tebe.

— 498 —

56. Appositum, et verbum patrios moderantia casus,

57. Quorum finis in i, pronomina prima reposcunt.

58. Ut, memor ipse tui: Nostri miscrescite cives.

Imena, riči i dionstva, koja primaju genitiv, takodjer gerundia i supini istih ričih, slažu se s' genitivim, mei, tui, sui, nostri, vestri. Habetis ducem memorem vestri, oblitum sui, iamate vodju, koji zaboraviv sebe, spominje se vas. Nil enim malo, quam mei similem esse, et illos sui-ništa nevolim, što da sam ja sličan meni, a oni sebi. Nostri miscrescite cives-smilujte nam se gradjani. Non est tempus obliviscendi nostri, aut vestri-nije vrime zaboravljat se nas, oli vas. Facio hoc inflammandi tui causa-to cinim da te potaknem. Cognosco amo-rem tui praesentis et absentis-poznajem ljubav tvoju kad si i blizu i daleko.

59. Interest, refert, gradus junxere latino

60. Unius, et reliquos, qui possessiva sequuntur.

61. Ut, vestra ipsorum refert componere mores.

S' ričma interest, refert-bit do čega, bit stalo, na misto mei, tui, sui, nostri, vestri, stavljaju se ablativi mea, tua, sua, nostra, vestra, a mogu im se nadodat i ovi Gen. unius, solius, ipsius, ipsorum: da pače i dionstva u Genitivu n. p. Mea interest-meni je stalo. Mea unius interest-meni je samu do toga, oli stalo. Tua refert, tebi je stalo. Tua solius refert-tebi je samu stalo. Nostra ipsorum interest vitia extirpare. Tua Rem-publicam administrantis interest semper vigilare. Na te, koji vladaš državom, spada vazda bditi, oli, stat na oprezu.

S' Genitivom Omnium, neveli se nostra vestra, nego nostrum, vestrum. Refert omnium vestrum-svih vas je korist.

62. Partitiva, simul numeralia, nomina, vestrum,

63. Ac nostrum, mediusque gradus, summusque requirunt.

Imena numeralia, partitiva, comparativa i superlativa iziskaju Gen. nostrum, vestrum, n. p. Nolo singulos vestrum excitare-neću vas svakog probudjivat. Domus utriusque nostrum aedificatur strenue-tvrdo se obodvojice nas kuća gradi. Minimus nostrum-najmanji od nas. Maximus vestrum-najveći vas.

— 199 —

UPRAVA III.

Reciproca sui, sibi, se

64. Terna in se quoties persona reflectitur, ullo

65. Absque errore, sui, voce utimur: sibi mendax

66. Lingua nocet; se homini gladio succurre necanti.

Zaimenkom prvobitnim zvanim (reciprocum-povratnik) sui, sibi, se, služimo se kada treći kip ili osoba u se zavraća se, oliti prilazi, i to po svim padežim n. p. Caesar recordatur sui, indulget sibi, amat se, loquitur secum: Cesar sebe se spominje, ugadja sebi, ljubi sebe, razgovara se sa sobom. Eorum est haec quaerela, qui sibi cari sunt, seseque diligunt. Cic. To je tužba onizih, koji sebi su dragi, i sebe ljube. Ipse sibi displicet: on je sebi mrzak. Sibi mendax lingua nocet. Lažan jezik sebi škodi.

67. Utitur hoc itidem verbo accedente secundo:

68. Ut sibi des veniam supplex Massinissa precatur.

Pristupivši i druga koja rič, oli došavši jedna, ili dvi, pa i veće ričih, još se služimo s' reciprokom, sui, sibi, se, n. p. Ne ipse quidem sua tanta eloquentia mihi persuasisset, ut se dimitterem. Cic. Niti hi me doisto on sa svom svojom riečitosti bio uvierio, da ga pustim. Marcellus te, Caesar, precatur, ut miserearis sui, ignoscas sibi, se in fidem tuam recipias. etc. Marcel, te moli, o Cesare, da mu se smiluješ, da mu oprostiš, da ga pomiluješ. Qui etiam petierit, ut secum, et apud se essem quotidie-Koji jošte zaprosi, da bi s'njim, i kod njega stao svaki dan.

OPAZ. 1. Došavši zajedno dva treća kipa, zaimenak sui, sibi, se, običajno se na prvi prinosi, to jest na kip stavljeni unaprid, n. p. Scripsit filius, se idcirco ad Brutum conferre voluisse, quod eum sibi negotium daret Antonius, ut eum dictatorem efficeret.-Sin pisa, da je on zato htio otić k' Brutu, što ga Antun biaše zadužio, da ga učini zapovidnikom oli direktatorom. Sibi spada na sina, a eum na Bruta.

— 200 —

2. Štokad se na misto zaimenakah, *sui, sibi, se, stavljaju zaimenci ukazljivi, is, ipse, ille, n. p. Camillus mihi scripsit, te cum eo loquutum* -Kamillo mi je pisao, da si ti govorio s'njim.

3. Za bolje ovo razumit ima se pazit da reciprok na tri načina može doć; 1. kod jednoga kipa i s' jednom ričju, n. p. Caesar recordatur *sui*. 2. kod dva kipa s' jednom ričju n. p. Caesar habuit Gallos studiosos *sui, et conjunctos secum*. 3. kod dva kipa su dvi riči: n. p. Caesar petebat a Consulibus, ne injuriam *sibi facerent, ne secum decertarent armis*. Dakle u prvomu od ovih dogadjajah valja se služit sa *sui, sibi, se*. Ako li dodje u dvama poslidnjim, tada ako reciprok spada na kip čineći, može se zaminut i s' ukazljivim *is, ipse, ille, zato Cicero reče: Camillus mihi scripsit te cum eo locutum, na mi-sto-secum*; jer zaimenak spada na Kamilla kip čineći. Ako pako spada na kip trpeći, tada se nemože zaminut: n. p. Caesar *con-gnovit Pompejum diffidentem sui, a ne, ipsius*.

4. Može se dogodit da govorenje sa *sui, sibi, se*, postane sumljivo, kakvo je ovo: *Cajus Publium oravit ut sibi consu-leret*; može bo zlamenovat: Kajo zamoli Publia da ga sačuva, oli: da se sačuva. Dakle u ovakim slučajim zamine se reciprok s' ukazljivim zaimencim ovako: *Cajus Publium oravit ut ipsi consuleret*: da sebe sačuva t. j. Publio.

UPRAVA IV.

Reciprocum suus.

69. Persona in rem possessam cum tertia transit,

70. Voce, suus, res ipsa potest possessa notari;

71. Sicut, quaeque suos nutrit fera bellua partus.

Služimo se zaimenkom izvedenim suus, sua, suum, kada treći kip prelazi oli se prenosi u stvar posidovanu, n. p. Cicero recordatur *Tironis liberti sui, indulget liberis suis, de-fendit suos clientes, scripsit hanc epistolam manu sua*. Ciceron spominje se Tirona sluge svoga, pripušta oli nagadja sinovim svojim, brani branjenčad svoju, ovu je knjigu rukom svojom napisao. Ajebat multa sibi opus esse, multa canibus suis-veljaše

— 201 —

da mnogo stvarih trebaše njemu, a mnogo njegovu psetenju.
*Canis, lympharum in speculo vidit simulacrum suum.* Fed.
Pseto vidilo u ogledalu vode sliku svoju.

72. Utere voce, suus, cum res possessa refertur

73. In possessorem: ut feriunt sua tela nocentem.

Jošter se služimo s' povratnikom (reciprokom) suus, a, m,
kada stvar posidovana prelazi oli se prenosi u posidnika, n. p.
*Avidum saepe sua deludit aviditas-pohlepnika često izdade po-
hlepa svoja. Percussisti illum gladio suo-udrio, oli, ubio si ga
mačem njegovim. Hunc sui cives e civitate ejecerunt-toga svoji
gradjani iztieraše iz grada. Indulsit illi quidem suus pater sem-
per. Cic. sbilja otac mu njegov vazda oprosti.*

74. Vis eadem remanet, verbo accedente secundo.

Došavši i druga koja rič takodjer se rabi suus, n. p. Aje-
bat, multa sibi opus esse, multa canibus suis.

OPAZ. 1. Kada dodju dva kipa, tada suus, a, m, ako spada
na čineći kip, samo se s' njim služimo , n. p. Caesar loquu-
tus est cum Antonio ante domum suam: i. e. Caesaris, prid ku-
ćom svojom. Ako li spada na kip trpeći može se zaminut sa
is, ol, ipse, ille, n. p. Incidi in Catonem prope villam suam,
ol ejus, ol ipsius, i. e. Catonis.

2. Kadkad sui stoji na misto suus n. p. Imitantes geni-
torem et effectorem sui-naslidujući roditelja i tvorca svoga.
Tako se može reć: Magister meus; i, mei: Pater tuus, i, tui.

3. Gdjekad se suus uzima za is, ea, id, n. p. Ego illum de
suo regno: ille me de nostra Republica percontatus est. Ja ga
upitah o njegovu kraljestvu: a on mene o našoj skupovladi.

4. Ali se ovako neima uzimat kada ima u govorenju sa-
stavak, i zlamenje razdiljeno; zato nevalja reć: *Caepi vulpem*
*et catulos suos, nego, ejus-uhvatio sam lisicu i štenad njezinu.*
*Conveni Franciscum, et patrem suum; nego, ejus: govorio sam*
*oli, sastao se s'Franom, i otcem njegovim. Monebo Antonium,*
*ut veniat, et ego veniam secum; nego, veniam cum eo-opome-*
*nut ću Antuna, da dodje, a i ja ću doć s'njim.*

— 202 —

POGLAVJE ČETVRTO

DE CONSTRUCTIONE VERBORUM-O SLAGANJU RIČIH.

Constructio Verbi Activi-Slaganje

Ričih Činećih.

Premda bi se sve riči čineće pod jednim redom mogle uzeti, neimadući izza sebe naravno van Akuz. trpeći: no za veću jasnost dile se na šest redovah, po razlici padežah s'kojima se, osim Akuzativa, slažu.

Prvog su Reda, koje osim Nom. imadu jedan Akuzativ.

Drugog, koje osim Nom. i Akuz. imadu jedan Genitiv.

Trećeg, koje osim Nom. i Akuz. imaju jedan Dativ.

Četvrtog, koje osim Nom. imadu dva Akuzativa.

Petog, koje osim Nom. i Akuz. imaju Abl. brez pridstavka.

Šestog, koje osim Nom. i Akuz. imadu Abl. s'pridstavkom a, ol ab.

Prvi Red Ričih Činećih.

Sve riči čineće (activa verba) imadu prid sobom jedan Nom. očit, il otajan, a za sobom jedan Akuzativ. Činitelj se stavlja u Nom. a trpitelj u Akuz. Ako neimadu nijednog drugog padeža, nego dva rečena, prvog su reda, n. p. *Romulus condidit Romam, et interfecit Remum fratrem suum-Romul sagradi Rim, i ubi brata svoga Rema. Petrus amat nos-Petar nas ljubi. Aegrotus fastidit medicinam-bolniku se grsti na liek, oli mrzi liek. Vitium corrumpit animum-zloća dušu kvari.*

OPAZ. 1. Capio, is, kad zlamenuje sauzet oli stat u što, tada se misto sauzimajuće stavlja u Nom., a stvar stajuća u Akuz. n. p. Romanorum Theatra capiebant innumeros homines-Pozorišta Rimska sauzimahu neizbrojnu čeljad, oli, u Rimska Pozorišta stavahu, il mogahu stat, neizbrojna čeljad. Hoc cubile non capit centum pueros-u ovu ložnicu nemože stat stotina diece.

2. Audio, kad znači bit držan za dobra ili zla, oli, govorit se o komu zlo ili dobro, ovako se slaže: zlo ili dobro

- 205 -

držani stavlja se u Nom. zlo pak ili dobro meće se takodjer u Nom. oli u prislov *bene*, vel *male*; a koji drži drugoga za dobra ili zla stavlja se u Akuz. s'pridstavkom *apud*, oli ako je misto u Abl. s'pridstavkom *in*, n. p. *Tu malus*, ol, *male audis apud multos*-mnogi te za zla drže, oli mnogi o tebi zlo govore. *Bonus*, ol *bene audit in haec civitate*-za dobra ga drže, ili, dobro o njem govore u ovom gradu.

3. *Fallo*, kad znaći privarit, koji se vara u Akuz. a što vara u Nom. *Nisi omnia fallunt me*-ako se u svemu nevaram oli, ako me svašto nevara. *Nec me mea cura fefellit*. Virg. Niti me je prevarila moja misao.

4. *Delecto*, kad zlamenuje bit ugodno štogod, što je ugodno u Nom. a komu ugadja u Akuz. n. p. *Philotimi litterae admodum me delectaverunt*. Cic. Filotimove knjige veoma su mi ugodile, oli, veoma su me razveselile. A kada zlamenuje nasladjivat se tad spada na peti red riči činećih, n. p. *Itaque libris delector*. Cic.

5. *Timeo*, bojim se, tko se boji u Nom. od koga se boji u Akuz ol Abl. s'a, ili, ab. n. p. *Timeo Petrum ol a Petro-bojim se Petra*. Ali kad se boji, da se komugod nami dragu što nedogodi, meće se u dativ, n. p. *Timeo matri meae-bojim se majci mojoj*; t. j. bojim se da joj se što zla ne dogodi-ne aliquid mali eveniat matri.

6. *Animadverto*, zlamenujuć pokarat ili pedipsat koga, koji je pokaran oli pedipsan stavlja se u Akuz. s'in, n. p. *Statueras animadverti in eos*. Bio si naredio da budu pokarani, ili, pedipsani.

7. *Fastidio*, marzit, grstit se na što, oli bit što dosadno: stavlja se u Nom. ne samo marzitelj, n. p. *Indocti fastidiunt virtutem*: neuki mrze na kripost; nego i ono iz čega se paradja uzrok mržnje oli grstenja, ako su stvari živuće, n. p. *Fastidiunt me cimices-grsti* mi se na stinice. *Me fastidit Alexis-Aleksa me grdi*, oli mrzi. Ali ako je stvar neživuća jedna, a druga živuća, vazda se živuća stavlja u Nom. n. p. *Fastidit vinum-mrzi* na vino.

— 205 —

pisanju nemogneš okrivljivat. Accusare ol postulare aliquem de ambitu, de furto, osvadit koga slavohlepnostju, lupežtvom. Damnare de vi, de laesa majestate-osudit rad nasilja, rad uvride veličanstva.

2. Pod rečenim Genitivim razumiva se vazda Abl. crimine, poena, nomine, actione etc. zato se stavljaju običajno u Abl. brez pristavka, n. p. condemnabo eodem ego te crimine-i ja ću tebe rad iste krivde osudit. Te hoc crimine non arguo-tom te krivicom nekorim, ili, nekaram te radi te krivice. Takodjer se govori: Aliquem damnare, punire, plectere, capite, verberibus, exilio, ignominiis, morte, poena-osudit koga na odsičenje glave, na štape, u izagnanje, na poruganje, na pleske, na smrt, na pedipsu, oli da bude posičen, izšiban.

3. Riči absolvo, libero, alligo', adstringo, mulcto, obligo, obstringo, buduć da po naravi hoće Abl. zato se meću u Abl. zlamenujući krivicu oli pedipsu, brez pridstavka, n. p. Ego me, etsi peccato absolvo, supplicio non libero-premda ja mene od griha oprašćam, od kazne ili pedipse neoslobadjam. Mulctare pecunia, morte, exilio etc. pedipsat oli osuđit na novčanu globu, na smrt, smrtju, u izagon.

4. Vrsta pedipse iliti kazne, oli kaznenog orudja, stavlja se i u Akuz. s'pridstavkom ad, n. p. Caligula multos honesti ordinis ad metalla, aut ad bestias condemnavit. Svet. Tako, ad furcam, ad crucem, ad virgas, ad carcerem etc. osudit na kopanje rude, da razdrti budu od živinah, na višala, u tamnicu, na križ.

5. Mogu se rečene riči stavit i u Abl. s pridstavkom in, n. p. Primus me tibi excuso in eo ipso, in quo te accuso-najpri mene ogovaram u onomu, u čemu tebe osvadjam.

6. Ako se kod rečenih ričih navodi oni kod koga se tko osvadja, stavlja se u Dativ, ol u Akuz. s'apud, oli u Abl. s'coram, n. p. Accusabo te tuo Patri, ol apud tuum Patrem, ol coram tuo Patre-obtužit ću te kod tvoga otca.

7. Kad riči osvade, karanja, osude, i t. d. nespadaju na sud, nego samo zlamenuju čiji grih, zabludu, oli malu krivicu, bolje je stavit krivicu oli grih u Akuz. a krivca oli grišnika u Gen. t. j. bolje je zaminut Genitiv Akuzativom, a ovi Genitivom,

— 206 —

n. p. *Scelus accusans Pompeji, et levitatem Senatus*; na misto, *Pompejum accusans sceleris, et Senatum levitatis*. Tako, *Vituperare, reprehendere alicujus parsimoniam, ambitionem etc.* na misto, *aliquem parsimoniacae, ambitionis*.

8. Kad dodju zaimenci, kano: *me, te, se etc.* okrenu se u pridavne zaimenke, *meus, a, um, tuus, a, um etc.* koji se stave u Akuz. n. p. *Cum moestitiam meam accusares*. Cic. Tako, *Vitupero, reprehendo tuam pigritiam etc.*

9. *Mulcto*, može zlamenovat pogrdjivat štogod, takodjer izagnat iz čega, i tada hoće Abl. n. p. *Villicus matrimonio mulctare visus est*. Cic. Vidilo se je, da vlah pogrdjuje ženidbu, oli ženu. *Consules Civitate mulctavit Caesar*. Cic. Cesar izagnà vićnike iz grada, oli iz broja gradjanah.

II. Riči prodaje, kupovanja i najma i prilične hoće osim Akuz. ove Genitive cine neimenovane, oli nedovršene, *Tanti-za toliko*; *quanti-za koliko*, po što; *pluris-za veće*, skuplje; *minoris-za manje*, jevtinije; *tantidem-istoliko*, za isto toliko, po to isto; *quanticunque-za koliko mu drago*, po štomu drago. n. p. *Canius emit hortos tanti*, *quanti Pythius voluit*. Cic. Kanio po to vrtle kupi, po što Pitio htide. *Vendo meum frumentum non pluris quam ceteri, fortasse etiam minoris*. Cic. Neprodajem mega žita višom cinom nego i ostali, a može bit da i nižom. Amo spadaju riči:

<table><tr><td>Emere</td><td rowspan="5">kupovati</td><td>Vendere, prodati.</td></tr><tr><td>Coemere</td><td>Divendere, razprodati</td></tr><tr><td>Mercari</td><td>Conducere, uzet u najam.</td></tr><tr><td>Comparare</td><td>Locare</td></tr><tr><td>Redimere</td><td>Elocare</td></tr></table>

OPAZ. Cina neimenovana oli nedovršena može se stavit u Abl. *magno, permagno, plurimo, maximo, parvo, minimo etc.* pod kojim se vazda razumiva *pretio*, koje se može i očito stavit. Ako li je cina imenovana ili dovršena, stavlja se svakako u Abl. n. p. *Bona emit Chrysogonus duobus millibus nummûm-Krizogon kupi imanstva za dvi tisuće novacah.*

III. Riči cine i prociene i tim slične hoće osim Akuz. sve Gen. gori rečene: *Tanti, quanti, parvi, minoris, minimi, magni, pluris, plurimi, maximi*; i još ove, *nauci-kore oraha*,

— 207 —

flocci-za pozder, pili-dlake; assis-pare, teruntii-jasprice, ni-
hili-za ništo; ova sva zlamenuju za ništo držati koga, oli biti
za paru, n. p. Natura parvo esset contenta, nisi voluptatem
tanti aestimaretis. Cic. Narav hi se i malim zadovoljila, da
naslade toliko necinite. Avarus magni aestimat pecuniam-la-
komac vele cini novce. Tullius Pompejum faciebat plurimi-
Tullio držaše Pompeja u velikoj cini, oli mnogo stimavaše.
Ego te parvi, nihili, flocci, assis pendo, facio etc. ti si mi za
ništo, za paru si mi: za ništo te držim. Ovake su riči: Aestimo,
duco, facio, habeo, pendo, puto-procinjivati.

OPAZ. 1. Aestimo dolazi i u Abl. s'magno, parvo etc. n.p. Magno ubique pretio virtus aestimatur-kripost se svagdi vele procinjuje. Tu ista permagno aestimas-te stvari ti premnogo ciniš.

2. Sum, es, est kad stoji na misto aestimo iziskuje rečene
Gen. ali neće Akuz. n. p. Mea mihi conscientia pluris est,
quam omnium sermo. Cic. Više procinjujem moju duševnost,
nego ljudi govore. Non quantum quisque prosit, sed quanti
quisque sit, ponderandum est. Cic. Neimase procinjivat koliko
je tko koristan, nego koliko valja, ili vridi. Tako i riči stare
i constare-kad zlamenuju zapadati što koliko.

3. S'ričma facio i consulo stavljaju se ova dva Gen. aequi
i boni, a zlamenuju uzimati što za dobro, oli dobro o čemu
suditi, n. p. Equidem istud, Chreme, aequi bonique facio.
Cic. Doisto, moj Kremo, to za dobro držim, oli, o tom dobro
sudim, ili, to na dobro primam.

IV. Riči opomene ili obznanenja osim Akuz. imadu Gen.
stvari, koji se može stavit i u Abl. s'pridstavkom de, n. p.
Multi admonuerunt Julium Caesarem insidiarum, oli de in-
sidiis. Cic. Mnogi obznaniše ili opomenuše Julia Caesara o
zasiedam. Tu mearum me miseriarum, ol de meis miseris
commones: Ti mi napominješ moje nevolje. Ille me commone-
facit mei muneris, officii mei, ol de meo munere, de officio
meo. On me opominje o mojoj dužnosti. Ove su vrste riči:
Moneo, admoneo, commoneo, commonefacio.

OPAZ. Moneo može imat i dva Akuz. n. p. Ea me ex tuis mandatis monuit-o tomu me je opomenuo ili obznanio po tvojoj nalogi.

— 208 —

Treći Red Ričih Činećih

Riči čineće trećega reda primaju Dativ odnošaja, koristi
ili štete, t. j. oni komu se što čini, korist oli šteta, stavlja se
u dativ; a take riči običajno zlamenuju davanje, povraćanje,
priporuku, naručivanje, obećanje, dokazivanje, pridpostavljanje,
zapostavljanje i t. d. n. p. Crimen hoc nobis condonetis-opro-
stite nam ovi grih. Salutem tibi iidem dare poterunt, qui mihi
reddiderunt-oni te isti mogu ozdraviti, koji su mene ozdravili:
oli mogu ti zdravlje dat, koji su ga meni povratili. Foenerat
sol suum lumen ceteris syderibus-Sunce uzaimlje svoju svitlost
ostalim zvizdam. Amo spadaju riči:

1. Davanja: dare, concedere, tribuere, commodare, debere, exhibere, foenerare, dat na kamatu, porrigere, praebere, sufficere, suggerere, suppeditare.

2. Povraćanja: Reddere, referre, deferre, rependere, reposere, restituere.

3. Priporuke oli naruke: Commendare, committere, concre-
dere, credere-povieriti komu što, mandare, tradere-izručiti,
pouzdati.

4. Obetanja: Promittere, spondere.

5. Dokazivanja: Explicare, significare, aperire, declarare,
demonstrare, dicere, edisserere, explanare, exponere, indicare,
narrare, ostendere, prodere.

6. Pridpostavljanja i zapostavljanja: Anteferre, posthabere, praeferre, praehabere, praeoptare, praeponere.

7. Mnoge riči sastavljene od činećih i od pridstavakah ad,
in, ob, prae, sub, koje osim Dativa hoće Akuz. Take su: Addicere,
addere, adjicere, adhibere, adimere, adjudicare, adjungere, ad-
miscere, admovere, afferre, applicare, apponere, impendere, im-
portare, incutere, indicere, inferre, infigere, ingerere, injicere,
injungere, inserere, inurere, objicere, offerre, opponere, praeci-
pere, praecludere, praeficere, praefinire, praeparare, praescri-
bere, subducere, subjungere, subscribere, subtrahere, suggerere,
supponere, n. p. Inimici mei mea mihi, non me ipsum ademe-
runt. Cic. Neprijatelji mi stvari uzeše, ali neuzeše mene. Ad-
dico me litteris-dajem se za naukom. Alligare equum praesepi-

— 209 —

svezati konja za jasle. Admiscere vino aquam-razvodniti vino. Admovere manum ori-prikučiti ruku k' ustma. Applicare se studiis-dati se za naukom, oli prijanuti. Apponere ollam igni-pristaviti lonac k' vatri. Affigere reum cruci-pribiti oli prikovati krivca na križ. Agglutinare asserem asseri-prilipiti oli pritutkaliti dasku dasci. Assuere aliquid vesti-prišiti štogod za haljinu. Attrahere sibi aliquid-pritegnuti k' sebi štogod. Interdicere alicui aliquid-zabraniti komu što. Incutere alicui timorem-poplašiti koga; i t. d.

OPAZ. 1. Njeke riči osim Akuz. imaju dva Dativa; n. p. Do tibi pecuniam foenori-dajem ti novce na kamatu. Do tibi hoc laudi, vitio, culpae, crimini-u tomu te hvalim, kudim, za kriva držim. Do tibi pignori-dajem ti u zalog. Id tibi ducis homori, gloriae, laudi, vitio, damno: mislis, da ti to čini poštenje... da ti je za poštenje... oli uzimaš, daržiš za poštenje, slavu, štetu; oli tim se dičiš, slaviš, hvališ. Vertis, tribuis id mihi stullitiae: tomi za budalaštinu primaš, oli budalaštini pripisuješ, odbijaš na budalaštinu.

2. Kada se zaimlju komu, oli daju u zajam stvari, koje se nepovraćaju iste, nego iste vrste, kono novci, žito i t. d. sluzimo se s' ričju do, as, are, i pridavnikom mutuus, a, um, složiv ga s' Akuz. oli ga okrenuv u prislov mutuo, ol mutuum, n. p. Mutuos do tibi nummos-zajimljem ti, oli dajem u zajam novce. Mutuum do tibi granum-zajimljem ti žita. Cui magnam dedimus pecuniam mutuam-komu smo uzajmili mnogo novaca. Huic drachmarum argenti mille dederat mutuum, oli mutuo-tomu je bio uzajmio tisuću drakmah srebra. A rič mutuare nezlamenuje dati u zajam, nego uzeti u zajam, n. p. Si quis quid mutuaverit-ako tko što uzme u zajam. Ako li su stvari koje se iste provraćaju, tada se uzima rič Commodo, as, areposlužiti komu što, ili dati u naruč, n. p. Commodo tibi equum, vestes-poslužujem ti konja, haljine.

3. Jubeo nahodi se ridje s' Dativom, n. p. Militibus suis jussit, ne qui eorum violarentur-zapovidi svojim vojnicim, da nebude tko od onih uvridjen. Češće s' Akuz. stavivši rič u infinitiv, n. p. Jussit me superior, haec facere-zapovidio mi je starešina da to učinim. Jubeo te bene sperare-molim te dobro se

14

— 210 —

nadaj. A kad zlamenuje odrediti oli učiniti štogod, uzima se
brez infinitiva, n. p. *Populus Romanus legem jussit*-puk Rimski
zakon odredi. *Cum populus Regem jussisset*-učinivši puk kralja.

4. *Facio tibi fidem*-zadajem ti viru. Habeo ol praesto tibi fidem-virujem ti. Ali adhibeo tibi fidem-nenalazi se kod dobri pisaocah. Ago tibi gratias-zahvaljujem ti. Habeo tibi gratias-zahvalan sam ti: *Refero tibi gratias*-odzahvaljujem ti, oli povraćam zahvalu. *Referre ad Senatum de aliqua re*-predložiti štogod Senatu. Ako se meće stvar za koju se zahvaljuje, tada idje u Abl. s' de oli pro, n. p. *Ago gratias Petro de libris, ol pro libris. Debeo tibi multa*-vele sam ti zadužen. *Do Caesari litteras ad te*-pišem ti po Caesaru. *Litteras ad te* nunquam habui cui darem-nisam ti imo po komu knjigah poslati. *Discipuli dant poenas Magistro de erroribus*-Meštar pedipsaje učenike rad sagrišenjah, oli učenici plaćaju Meštru sagrišenja. *Dare morti, memoriae, oblivioni, flammis*-dati na smrt, umoriti, upamtit, zaboravit, spaliti. Ali *dare lacrymas, plakat, vulnera*-raniti. *Agere causam*-braniti, *animam*-končati, umirati, *agere ducem*-vojvodovati, ili, bit vojvodom. *Agere amantem*-ljubovnikovati. *Agere actum*-uzalud se mučit.

5. *Confero i comparo*-kad zlamenuje prilikovati, prispodbivati, izporedjivati, oni komu tko priliči u Dativ, oli Abl. s' *cum*, n. p. *Confero te illi, ol cum illo*. A kad zlamenuje dobro činiti u Akuz. s' *in*, n. p. *Homines multa beneficia in me conferunt*. Ljudi mi mnogo dobra čine.

6. *Suadeo, i Persuadeo s' kipom* vazda u Dativ, a sa stvarju u Akuz. n. p. *Hoc persuades tibi vere; memini quid mihi suaseris*-o tomu si doisto uvieren; spominjem se što si mene svietovao. *Suadere legem*-nagovarati da se primi zakon.

*Mitto i Scribo* imadu Dativ il Akuz. s' *ad*, n. p. *Scribo, mitto tibi ol ad te litteras*-pišem ti, oli šaljem knjigu. Ostala iz običaja i štivenja.

## Četvrti Red Ričih Činećih

Riči čineće četvrtog reda osim Nom. hoće dva Akuzativa, jednog kipa, drugog stvari (koji je vladan otajnim pridstavcim:

— 211 —

Ad, circa, quoad, secundum) n. p. Hanc artem nos docebis-naučiti ćeš nas ta zanat, oli tomu zanatu. Racilius me primum sententiam rogavit. Cic. Racilio me prvo o mnenju upita. Te hoc beneficium rogo-molim te za ovo dobročinstvo. Quae me mones-o čemu me opominješ. Numquam divitias deos rogavi. Mart. Nisam nigda molio bogatstva od bogovah. Pacem te poscimus omnes. Virg. Svi te za mir prosimo. Quotidie Caesar Aeduos frumentum flagitabat. Caes. Cesar svaki dan iskaše žita od Eduah. Illud me praeclare admones. Cic. Prelipo me u onomu svjetuješ. Non te celavi sermonem Ampii. Cic. Ni sam ti sakrio govora Ampiova.

Docere } učit koga
Edocere }
Dedocere odučiti koga
Rogare
Interrogare } pitati
Flagitare
Celare kriti, tajiti
Monere opominjati
Poscere iskati
Reposcere iznova iskati

OPAZ. 1. Kad riči navedene: doceo, moneo, erudio, admoneo, edoceo, commoneo, zlamenuju obznaniti, izviestiti, okreću Akuz. stvari u Abl. s' pridstavkom de, n. p. Moneo, doceo, commoneo te de hac re-o tom te obznanujem. Ut de sua quisque re me ipse doceat-da mi svaki po sebi kaže svoju stvar, oli, da me izviesti o svomu poslu.

2. Celo takodjer stavlja se i u Abl. s' de, n. p. Bassus noster me de hoc libro celavit-tu mi knjigu sakri naš Basso. A osobito se tako služi kad dolazi u načinu trpećemu; n. p. Non est profecto de illo veneno celata mater. Cic. Doisto oni otrov nije bio otajan majci. A može doć premda ridje i s' Dati-vom i Nominativom n. p. Ubi ubi est, diu celari non potest-gdigod mu bila ona, za dugo se sakriti nemože. Quod neque celari Alexandrinis posset-što se nebi ni moglo sakriti od Alek-sandrinacah.

3. Rogo i interrogo u Abl. s' de, n. p. De isthoc rogare omitte-o tomu veće nepitaj. Interrogare aliquem de aliqua re-upitati tkoga o čemu. Ako su dva Akuz. živuća, tad se dalji stavlja u Abl. s' de, n. p. Ille interrogavit Caesarem de filio-on upita Cesara o sinu, za sina.

*

- 212 -

4. Poscere, flagitare, postulare, dolaze ćešće u Abl. s' a
ili ad, nego u Akuz. n. p. Rem poscere ab aliquo; zato ove riči
spadaju i na ovi red i na šesti.

5. Erudio, instituo, imbuo, instruo, informo, naučiti, uvižbati koga, premda su četvrtoga reda, ali neimadu dva Akuz. nego jedan Akuz. i jedan Abl. brez pridstavka ko riči petog reda, oli Abl. s' pridstavkom in, n. p. Quibus studiis ille se ab ineunte etate imbuerat-kojim se naucim biše od ditinstva napunio. Erudire aliquem in jure civili: naučiti oli uvižbati tkoga u pravoslovju gradjanskomu. Može se stavit i u Akuz. s' ad, n. p. Erudire filios ad majorum instituta-podučiti sinove po zakenim otacah. Najposle, Docc te fidibus-učim te gusliti, oli sviriti.

Peti Red Ričih Činećih.

Riči njeke osim Nom i Akuz. hoće Abl. brez pridstavka,
i te su petoga reda: a zlamenuju običajno, oblačenje i svla-
čenje, punenje i praznenje, prtjenje i razprtjanje, oslobo-
djenje i protivno, lišenje i protivno.

1. Oblačenja i protivne: Amicire, calceare, cingere, con-
sternere, convestire, exuere, induere, insternere, munire, nu-
dare, ornare, sepire, spoliare, sternere, succingere, tegere,
vestire.

2. Punenja i protivne: Augere, complere, cumulare, exhau-
rire, explere, farcire, implere, locupletare, refercire, replere,
satiare, saturare.

3. Prtjenja i protivne: Deonerare, exonerare, levare, obru-
ere, onerare, opprimere, premere.

4. Oslobodjenja i protivne: Absolvere, alligare, astringere,
damnare, expedire, illaqueare, impedire, implicare, irretire,
liberare, multare, obligare, obstringere, solvere.

5. Lišenja i druge: Abdicare, abstinere, afficere, commu-
tare, emungere, erertere, fraudare, mutare, orbare, pellere,
permutare, privare, prohibere, viduare.

Evo primjerab: Oculos natura membranis tenuissimis vesti-
vit, et sepsit. Cic. Narav je obukla i ogradila oči pretankim
mezgricam. Deus omnibus bonis explerit mundum. Cic. Bog je

— 243 —

svakim dobrom sviet napunio. Abundarunt semper auro regn Asiae. T. Liv. Vazda su zlatom obilovala kraljestva Ažijska. Magistratu se abdicaverunt, Cic. Odrekli su se Činovništva, oli vlade. Metuit, ne Lucius Flaccus sese scelere alliget. Bojase se, da Lucij Flaccus što nesagriši. Num igitur se obstrinxit scelere? Id. Zar je dakle sagrišio? Emunxi argento senes izmamio sam (izmuzao) srebro starcim. Cura sese expedivit, Ter.oslobodi se od one brige, oli misli. Augere aliquem divitiis, Cic. Obagatiti, ili bogata učiniti koga. Augere aliquem honoribus; Locupletare aliquem bonis, učiniti bogata. Evertere aliquem bonis: zapliniti, prevratiti čija dobra; prekovrati koga. Fraudare, defraudare aliquem mercede: zakinuti komu plaću.

OPAZ. 1. Solvo, kad spada na novce, osim Akuz. cine, hoće Abl. stvari s' pridstavkom pro, i trećega je reda, n. p. Militibus pecuniam pro his rebus solvit. Invite solverat Castricio pecuniam. Često manjka Akuz. Pro frumento nihil solvit omnino. Za žito ništa neplati.

2. Impleo i compleo mogu se staviti i s'Gen. n. p. Ollam denariorum (vel denariis) implere non potest. Jaspram nemože lonca napuniti. Complere aliquem formidine ol formidinis-napuniti tkoga strahom, oli prestrašiti. Implere flagitii ol flagitio-izopačiti tkoga.

3. Afficio spada na ovi red, i uzima zlamenje od svoga Abl. t. j. stvari u abl. stavljene, n. p. Afficere aliquem honore-poštovati tkoga, molestia-dodiati komu, poena-pokoriti, ignominia-osramotiti, ozloglasiti. Milo populum Romanum maxima laetitia affecit. Milo veoma razveseli puk Rimski.

4. Dono, impertio, i aspergo, mogu se stavit i s' Dativom i s' Abl. brez pridstavka, t. j. mogu bit i trećeg i petog reda, n. p. Non pauca suis auditoribus large effuseque donabat. Cic. Vele stvari darivaše preobilno svojim slisaocim. Eum Pompejus Civitate donavit. Id. Pompej mu darova grad. Dono tibi hunc librum, ol dono te hoc libro-darivam ti ovu knjigu. Ipse gultam aspergit huic bulbo-natapa oli škropi kapljom luk. Hunc tu vitae splendorem maculis aspergis istis-tim kaljaš slavu imena. Dolorem suum nemini impertiebat-nitkomu svoje bolesti nepriobčivaše, oli, neodkrivaše. Plurima salute Parmenonem impertit. Cic. Mnogo pozdravlja svoga Parmenona.

— 214 —

5. Augeo i Lero često s' Abl. dolaze, n. p. Leva igitur me hoc onere-oblakšaj mi dakle ovo brime; a ridko s' dativom, n. p. Litterae tuae auxerunt mihi dolorem-tvoje su mi knjige uzmnožale tugu. Quem laborem nobis levavit Attici nostri labor-koji nam trud oblakši Atik svojim trudom.

6. Induo i Exuo slažu se s' Akuz. kipa i s' Abl. stvari: oli s' Akuz. stvari i Dat. kipa: oli sa samim Akuz. n. p. Induo me veste. Induo vestem mihi. Induo vestem. U načinu terpećemu vazda s' abl. induor veste. Mens exuta vitiis. Kod Poetah se na-hodi i ovako: Induitur galeam. Virg. No kad induo ne spada na tilesno oblačenje može doć u Akuz.s' pridstavkom in, n. p. Induo me in bonos mores. Liv. oblačim se dohrim življenjem: oli uprav, obraćam se na dobro.

7. Pasco, kada dolazi sa samim Akuz. četvrtog je reda neutrih, n. p. Equi pascunt herbas-konji travu pasu. A ovog je reda kada ima Abl. neživući n. p. Acremque Molossum pasces sero pingui. Virg. Ljutoga ćeš kera hraniti (pāsti) mastnom su-rutkom. A može bit i drugog reda, n. p. Nutrices pascunt pue-ros lacte, ol lactis.

## Šesti Red Ričih Činećih

Riči čineće šestoga reda osim Akuz. trpećega imadu Abl. s' pridstavkom a, oli ab. Take su osobito riči:

1. Pitanja: Contendere, efflagitare, exigere, flagitare, pe-tere, poscere, quaerere, repetere, reposcere. n. p. Quo facilius id exigam a te quod peto, nihil tibi a me postulanti recusabo. Cic. da lašnje dobijem od tebe što ištem, ništa što uzišteš neću zanikati. A te opem petimus-ištemo od tebe pomoći. Flagitat abs te filium-pita, čanča od tebe sina,

2. Odmicanja, odbijanja: Abigere, amovere, avertere, ar-cere, absterrere, deterrere, pellere, repellere, prohibere, pro-pulsare, n. p. Ego periculum a patria propulsabo-odmaknut ću oli odbit, pogibelju od otačbine.

3. Odnosenja: Abducere, abstrahere, abripere, abradere, abalienare, avellere, avocare, subripere, n. p. ab aliquo pe-cuniam-odniti, oteti, ukrasti komu novce.

- 215 -

4. Uztezanja: Abstinere, continere, refrarenare, cohibere, n. p. se a potu, ab injuria-uztegnuti se od pića, od uvride.

5. Primanja: Accipere, agnoscere, audire, capere, colli-
gere, conjicere-osietiti se, conducere-unajmiti, cognoscere, di-
scere, emere, haurire, intelligere, mutuare uzeti u zajam, re-
portare, sumere, n. p. Accepi litteras a patre meo-primio sam
knjige od moga otca.

OPAZ. 1. Mnoge riči ovoga reda navlastito riči poznavanja: Cognosco, agnosco, intelligo, conjicio, disco etc. primaju abl. s'pridstavkom e, oli ex, n. p. Cognovi ex tuis litteris-poznao sam iz tvojih knjigah. Magna saepe intelligimus ex parvis. Cic. Često dokučujemo iz malih velike stvari. Ea certissima putabo, quae ex te cognovero-za istinita ču držati, koja od tebe budem razumio.

2. Dolaze takodjer s'pridstavkom ex osobito riči sastav-
ljene od istoga pridstavka, kako: expello, ejicio, eripio, n. p.
Ex urbe expelli, exterminari, ejici-biti izagnan iz grada. Još
njeke, kano: Capio, quaero, haurio, audio, avello etc. n.p.
Summam laetitiam ex tuo reditu capio. Cic. Veoma se radu-
jem na tvom povratku. Haurire aquam ex puteo-zahvatiti vode
iz kladinca. Quaero etiam illud ex te-i ono te pitam. Audivi ex
majoribus natu i a majoribus-čuo sam od starih. Poma si cruda
sunt, vi ex arboribus avelluntur-voće ako je nezrilo silom se
odkiduje sa stablah. Res haurire a fontibus ol e fontibus-crpati
stvari iz vrilah.

3. Njeke primaju pridstavak de, n. p. Audivi de parente meo puer-dietetom sam čuo od moga otca. Bona Roscii de Sylla se dicit emisse. Cic. Veli da je dobra Rošiova kupio od Sylle. Ut tibi liceret discere de me-da bi ti prosto bilo to od mene naučiti. Quaesivi de Zenone-pitao sam za Zenona. Tu de fece hauris-crpaš iz taloge. Sumere supplicium de aliquo-pedipsati tkoga.

4. Njeke osim Akuz. mogu imat oli Abl. s'pridstavkom oli Dativ, kako: surripio, eripio, aufero, n. p. Clodius pecunias Consulares a ol ab Senatu abstulit. Cic. Vietničke novce odnese Klodio iz sbornice. Id tu mihi eripuisti et abstulisti. Id. To si mi ti oteo.

— 216 —

5. Pello, libero, prohibeo, exhaurio, abstineo, arceo etc. mogu se stavit i brez pridstavka i s' pridstavkom, zato su i ovoga i petoga reda, n. p. Abstinuit vino. Hor. uztegnù se od vina. Libera te metu mortis. Sen. Oslobodi se straha smrti. Amicitia nullo loco excluditur, Cic. Niodklen se ne-goni prijateljstvo. Cur paupertatem deorum aditu arceamus? Cic. Zašto bi od bogova ubožtvo odgonili, t. j. da k' bogovim nepristupi. Praesidio decedere. T. L. ostaviti svoje misto.

6. Defendo je ovoga reda, n. p. A quo periculo defendite Cirem fortem-od koje pogibelje branite jakoga gradjanina. Ali kod Poeta nalazi se i s' dativom, n. p. Solstitium pecori defendite-branite bravče od velike vručine, oli odvratite vručinu od bravčeta. Defendit aestatem capellis, t. j. capellas ab aestu: Brani kozice od vručine.

7. Accipio uzima zlamenje naško iz Abl. s' kojim dolazi, n. p. Accipere mente-razumiti: oculis-viditi: auribus-čuti: tactu-ticati. Takodjer iz Akuz. n. p. Accipere vulnus-ostati ranjen: injuriam-biti pogrdjen, uvridjen; i t. d.

OPOMENA. Koga mu drago reda bile riči, ako neimadu van Akuzativ prvog su, n. p. Emo librum tanti-drugog je reda: emo librum-prvog; tako: explico regulas discipulis-trećega je: explico regulas-prvoga; doceo te grammaticam-četvrtog: doceo te-prvog: oneras cymbam lapidibus-petog je: oneras cymbam-prvog; peto operam a te-šestog: peto operam-prvoga.

## DE CONSTRUCTIONE VERBI PASSIVI

### O slaganju Ričih Trpećih

I. SLAGANJE RIČIH TRPEĆIH PO REDOVIM.

### Prvi Red Riči Trpeći

Sve riči trpeće imadu jedan Nominativ trpeći i Ablativ čineći s' pridstavkom a oli ab. Ako neimadu nijednoga drugoga padeža, nego ova dva, prvog su reda: n. p. Nos a Deo dilligimur-od Boga smo ljubljeni. Sexaginta millia Romanorum

— 217 —

caesa fuerunt ab Annibale ad Cannas. Seštleset tisúcah Rim-
ljanah ostà posičenih od Annibala kod Kanah. Take su riči: Amor,
dilligor, legor etc.

Drugi Red Riči Trpećih

Riči trpeće drugog reda osim Nom. i Abl. mogu imati Ge-
nitiv koji zlamenuje krivicu, pedipsu oli cinu, n. p. Accusor
abs te avaritiae, ol de avaritia: od tebe sam osvadjen lako-
mostju. Hic a mercatoribus pluris ea venduntur, quae alibi ab
omnibus minimi aestimantur-ovde se od trgovacah skupo pro-
daju stvari, koje se drugdi od svakoga premalo cine. Take su:
Accusor, absolvor, damnor etc.

Treći Red Ričih Trpećih

Riči trpeće trećeg reda osim Nom. i Abl. mogu imati Dativ,
n. p. A Cicerone Consule mors data fuit multis conjuratis-mno-
gim urotnicim bi zadana smrt od Cicerona Viećnika. Haec nobis
a Deo davi videmus-vidimo da nam to dolazi od Boga. Take
su: Adhiberi, tribui, concedi, dari etc.

Četvrti Red Ričih Trpećih

Riči trpeće četvrtoga reda osim Nom. i Abl. imadu Akuz.
neživući, n.p. A Platone Aristoteles doctus fuit Philosophiam. Od
Platona Aristotel nauči Mudroljubje. Take su: Doceor, Flagitor,
Moneor etc.

Peti Red Ričih Trpećih

Riči trpeće petoga reda osim Nom. i Abl. činećega s' prid-
stavkom a oli ab, iziskuju još jedan Abl. brez pristavka, n. p.
Probati homines ab invidis fama spoliantur-zlobnici zloglase
poštene ljude. Take su: Exuor, induor, Privor etc.

["— 248 —", "Šesti Red Ričih Trpećih", "Riči trpeće šestoga reda osim Nom. i Abl. činećega, imadu još jedan Abl. takodjer s' pridstavkom, n. p. *Rex Tarquinius Superbus pulsus fuit a Bruto ex Urbe*. Kralj Tarkvinio Holi bi iztiran od Bruta iz grada.", "OPOMENA. Budući da zlamenje ričih ovoga reda postaje sumnjivo porad dvaju ablativah s' pridstavkom, zato se ablativ s' pridstavkom a, ili ab, koga su imale u aktivu, okrene u dativ, oli u abl. s' pridstavcim e, ex, de, a gdigod i u akuz. s' per, n. p. *Vestem auféro a te*: bilo bi u trpećemu po šestom redu: *Vestis aufertur a me, a te*: što ostavlja sumnjivo govorjenje: dakle reče se: *Vestis aufertur a me tibi*. Accipio a te litteras: po Passivu: *Litterae accipiuntur a me, a te*: dakle reci: *Litterae a me accipiuntur ex te*. Mali socii te avocant a studiis: zli drugovi odvraćaju te od naukah: reci: *per malos socios avocaris a studiis*.", "OPAZ. Koga mu drago reda riči trpeće okrenu gdigod abl. u dativ na način Grčki, n. p. *Vix audior ulli-jedva me tko čuje. Auditus est nobis Leliae Caji filiae saepe sermo*. Čulismo često govor Lelie kćeri Kajove: oli bi čuven od nas. *Notantur mihi ad divinandum signa*. t. j. *notantur a me*-biližim oli pazim zlamenja za prorokovati. Tako se nahodi osobito kod Poetah. Takodjer se promine kadkad abl. i u akuz. s' per, n. p. *Caesar per exploratores certior factus est*: na misto: *ab exploratori-bus*-Cesar po uhodam, oli od uhodah bi obznanjen. *Cognomen id tibi per te partum, t. j. a te partum-po sebi si to prezime zadobio*. *Per Praetorem Consules creantur*: t. j. *a Praetore creantur*.", "II. NAČIN OKRENUTI SLAGANJE ČINEĆE NA TRPEĆE.", "Za okrenut Aktiv na Passiv ovako se postupa: Nominativ metne se u Ablativ s' a oli ab, a Akuzativ u Nominativ, rič pako iz Aktiva u Passiva isti način, i vrime, slažuć ju s' Nominativom iz Akuzativa učinjenim: n. p. *Boni juvenes amant lit-

- 219 -

teras; Okreni ovako: *boni jureses* Nominativ stavi u Abl. a
*bonis jurenibus*; Akuzativ litteras metni u Nominativ litterae;
Rič amant u treći kip većebrojni Passiva amantur, jer se ima
slagat s' Nominativom litterae. Dakle biti će izreka u Passivu:
A bonis juvenibus amantur litterae. Tako: Ego legi librum tuum:
*Liber tuus lectus est a me*.

OPAZ. 1. Ako je Nominativ stvari neživuće, običajno se stavlja u Ablativ brez pridstavka: n. p. *Labor omnia vincit*-trud svaka predobiva. Reci: *Labore omnia vincuntur*.

2. Kad Nominativ i Akuzativ na isti kip spadaju, kako:
*Ego, me, Tu, te, Ille, se*; tada Nominativ ostaje, a Akuzativ
idje u Abl. s'a ili ab, n. p. *Ego me vulneravi*-ja sam se ranio:
Reci: *Ego a me vulneratus sum*. *Tu te vulnerasti*-ti si se ranio:
Reci: *Tu a te vulneratus es*.

3. Ako se okreće iz Aktiva na Passiv izreka u kojoj do-
laze riči: *debeo*, *soleo*, *possum*, i protivne: *non debeo*, *non
soleo*, *non valeo* etc. ove riči ostaju neprominljive: n. p. *Filii
debent honorare suos parentes*-sinovi imadu poštovati svoje ro-
ditelje. Reci: *A filiis debent honorari parentes*.

4. Ako u Aktivoj izreci neima nikakva Akuzativa, tad se
rič stavi u treći kip jednobrojni neutraliter.

III. NAČIN OKRENUTI PASSIV NA AKTIV.

Protivno napomenutomu načinu postupa se za okrenuti
Passiv na Aktiv; t. j. Nominativ se stavi u Akuzativ, Ablativ u
Nominativ, a rič iz Passiva u Aktiv u isti način i vrime, slažuć
ju s' novim Nominativom, n. p. A Deo hic mundus conditus est-
od Boga je ovi svit stvoren. Razvrgni tu izreku po upravi i biti
će Aktiv: Deus hunc mundum condidit.

OPAZ. Riči *Deponenske, Neutre* i *Nekipljive* nemogu se okrćati ni na Aktiv ni Passiv. Zato nemože se reć: A *bonis sequitur virtus*-od dobri se kripost slidi; nego: *Boni sequuntur virtutem*. Jer rič *sequor*-slidim, jest *deponens*. Tako nemore se latinski reć s'ričju *Neutrom studeo*; od tebe naučeni nauk čuo sam: već: *Studium quod didicisti audivi*-nauk koga si izučio čuo sam.

— 220 —

DE CONSTRUCTIONE VERBI NEUTRI.

Sve riči Neutre imaju Nom. s'kojim se brez ijednoga dru-
gog padeža mogu složiti, n. p. Ego gaudeo, ja se veselim.
Ali osim Nom. često imaju izza sebe i druge padeže, zato
dile se na različite Redove, ko i Čineće.

Prvi Red Ričih Neutrih.

Riči su Neutre prvoga reda, kada, osim običajnoga svoga
Nominativa, imadu još jedan nominativ, koji se s'prvim slaže,
n. p. Senectus ipsa est morbus. Ter. I sama je starost bolest.
Ego vivo miserrimus. Cic. Živem prenevoljno. Redeo inde iratus
atque aegre ferens. Ter. Vraćam se ondale srdit i nezadovoljan.

Sum, es, est, jesam.
Vivo, is, ere, živiti.
Venio, is, ire, doći.
Ambulo, as, are, šetati.
Currere, trčati.
Incedere, postupati.

Jaceo, es, ere, ležati.
Occidere, zahoditi, zaći.
Stare, stati, dubiti.
Ire,
Vadere, { hoditi, ići.
Redire, vratiti se.

OPAZ. 1. Amo spadaju riči koje se zovu Vocativa: Ap-
pellor, Vocor, Nuncupor, Nominor, Dicor, Habeor, Putor,
Existimor, Aestimor, Judicor, Trador, Perhibeor, Feror,
Credor; n. p. Dejotarus a Senatu Rex appellatus est. Cic. De-
jotar je od Senata kraljem proglašen, oli nazvan. Semper (Dal-
matae) habiti sunt bellicosi. Cic. Dalmatinci su vazda držani za
ratoborne. Soli divites putantur beati. Parsurus creditur, drži
se, da će oprostiti.

2. Ne samo ove, nego i sve ostale riči kipljive, mogu imat dva Nom. očito ili otajno, kad oba na jednu stvar spadaju, n. p. Ego lego lubens; tu accusaris innocens; mali vinvunt moesti; boni moriuntur laeti. Liber qui inscribitur Lelius, knjiga koja se zove oli piše Lelius. Nolo esse longior. Meditor esse affabilis.

3. Kad je jedan od rečenih Nominativah u jednobroju a

— 221 —

drugi u većebroju, rič se slaže s' onim koji je temelj govorenja,
n. p. *Sanguis erant lacrymae. Bona arma gladius est.*

4. Dicitur, creditur, putatur, fertur, ako se slažu nekipljivo impersonaliter, neprimaju Nom. prid infinitivom, nego Akuz. n. p. Juvenes bene morati dicuntur amare virtutem; ovo je kipljivi način po grčku, a učinit ga nekipljiva reče se: Dicitur, juvenes bene moratos amare virtutem. Tarquinium dixisse fertur. Premda se ovi način kod dobrih pisaocah ridje nahodi.

5. Riči koje zlamenuju hotienje ili nehotienje, kako: Volo, Malo, Nolo, Cupio, Opto, i prilične, kad se slažu s'infinitivom brez Akuz. me, te, se, mogu imat Nom. i prije i posle, n. p. Alius in alia virtute mavult excellere, t. j. se excellere. Nolo esse longior. Cupio esse clemens. A kad se slažu s'Akuz. me, te, se, tad primaju još jedan Akuz. iza sebe, n. p. Cupio me esse clementem. Tako: Malitia vult videri esse prudentia; s'Akuz. Malitia vult videri se esse prudentiam. Nu kadkad i riči koje iziskuju prid sobom Akuz. me, te, se, nalaze se kod Poetah s' Nominativom iza infinitiva, n. p. Tutumque putavit bonus esse socer: istinito ga držaše za dobra punca; na misto: putavit se bonum esse socerum. Ait fuisse navium celerrimus: veli, da je bio brži od ladja.

OPAZ OSOBITI. Rič Videor takodjer spada na ovi red, i uzima se kipljivo i nekipljivo, a zlamenuje činiti se tkomu što, oli viditi se da je tako. Kad se uzima kipljivo personaliter, oni koji se čini, oli o komu se čini, da je što, stavlja se u Nominativ i s' njim se slaže uvik rič videor; a može bit ta Nominativ očit ili otojan; oni pak komu se čini da je tko što, meće se u dativ, bio ovi očit ili otajan. n. p. Ego videor mihi loqui, čini mi se da ja govorim, tu videtis mihi studere-čini mi se, da ti učiš; ille videtur mihi loqui, čini mi se, da on govori. Nos videbamur vobis, vos videbamini nobis, illi videbantur nobis et vobis, jocari: činjaše se vami, da se mi šalimo, nami, da se vi šalite, i nami i vami, da se oni šalė. Mihi videor intellixisse, čini mi se, da sam razumio. Tibi videris bene dixisse, činiti se, da si dobro rekao. Vobis videmini innocentes, čini vami se, da ste brezgrisni: otajno se razumivaju: Ego, tu, vos, s'kojima se svakako rič videor slaže.

— 326 —

Ovid. za ab ullo. Takodjer Isti padež kod riči defendo, pridav-nika alienus, i absonus, n. p. Solstitium pecori defendite, Virg. t. j. pecus a solstitio. Id dicit quod illi causae maxime est alie-num, Cic. na misto ab illa causa. Nihil absonum fidei divinae originis, Liv. na misto a fide.— Najposle Dativ za Nominativ kod samostavnikah nomen, cognomen, cognomentum, n. p. Duo isti... quorum alieri Capitoni cognomen est, Cic. na misto Capito.

15. Kad se na misto Akuzativa s' infinitivom Nominativ stav-lja, n. p. Hanc pius Aeneas eripuisse ferunt, Ovid. za pium Aeneam. Cupio esse clemens, Cic. za cupio me esse clementem. Uxor invicti Jovis esse nescis, Hor. za, te esse uxorem. Sensit medios delapsus in hostes, Virg. na misto, se delapsum. Tako-djer: Parum habet Consul creatus esse; na misto, Consulem se creatum. Vis videri doctus; na misto, te doctum esse. Tu videris esse bonus; na misto, te esse bonum. Multi putantur venturi esse; na misto, eos esse venturos etc.

16. Kad se stavlja infinitiv na misto Gerundiah, ili dion-stva na dus, i Supina, n. p. Amor casus cognoscere nostros, Virg. na misto, cognoscendi. Felix ponere vites, Virg. na misto, ponendo vites. Audax omnia perpeti, Hor. na misto, in perpe-tiendo. Eamus visere, Ter. na misto, ad visendum. Dederatque comas diffundere ventis, Virg. na misto ad diffundendum. Ibis frenare cohortes, na misto, frenatum. Erat tum dignus amari, Virg. na misto, amatu, ol qui amaretur, ol ut amaretur.

17. Kad se stavlja Indikativ za Konjunktiv u pogodbenoj izreki, n. p. Solus eram, si non saevus adesset amor, Ovid. t. j. solus essem. Me truncus illapsus cerebro sustulerat, nisi faunus ictum dextra levasset, Hor. ovde je sustulerat za sustulisset.

18. Kad se rič neslaže u broju s' Nominativom razumljenim, n. p. Est, quibus Eleae concurrit palma quadrigae etc. Prop.

## NADOMETAK PRVI

### O Poredanju Besidah.

**OPOMENA.** Pisaoci, to Latinskih ko i drugih narodah, obi-ćajno odstupaju od naravnoga ili prostoga poredanja besidah, a slide umietno poredanje u svojim izrekam, da im lipše po-

— 527 —

stane govorenje, ko smo jurve napomenuli u figuri Hybei ba-
ton; radi toga, da mladež lakše razumi i uzmogne protomačit
misli Latinskih pisaocah, ovde ću stavit njekoliko naputakah,
po kojim mogu najprije iz umietnoga u prosto poredanje raz-
vrgnut njihova govorenja, paka ih tomačit.

1. Ono što je vladano, što o drugom zavisi, što na drugo spada, što s' drugim ima odnošaj kakav, vazda se zapostavlja, ili stavlja posle onoga što vlada, o čem zavisi, t. d. Dakle samostavnik idje prije pridavnika, n. p. Magister doctus; Discipulus diligens. — Nominativ prije svoje riči, n. p. Ego dormio; Petrus ambulat. — Ime ili Nominativ prije Genitiva kojim vlada, n. p. Liber Antonii; Domus Francisci; magnum pondus auri.— Riči prije svojih prislovak, n. p. Videt acute; pugnat fortiter. — Rič i Akuzativ prije svoga infinitiva, n. p. Scio discipulos studere. A me creditur illos doctos evasuros esse; Scio Patrem amari a filio. — Predlaznik (antecedens) prije svoga prinosnika n. p. Antonius, quem amo. Vidi hominem, quem diligo vehementissime. — Zaimenci izvedeni (derivativi) izza imena s' kojim se slažu, n. p. Pater meus, filius suus, parentes nostri etc. Ali običajno zaimenci prvobitni ostavljaju se u naprid, n. p. ille homo, hic puer, omnis planta etc. Dativ posle imena i riči s' kojim ima odnošaj, n. p. donavit librum Joanni.

2. U izrekam u kojim dolaze sastavci i prislovi uzročni, primosni i drugi koji po naravi stoje s' početka, takodjer medjumetci, ostavljaju se vazda na početku izreke, n. p. nam, etenim, quoniam etc. quia, idcirco, igitur etc. o, hei, heu, rae, euge, eja, quaeso, ubinam etc. cave ne etc. — A sastavci koji po naravi stoje izza drugih besidah, u prostom poredanju zaminu se s' drugim isto značećim; dakle na misto enim stavi se nam ol etenim; na misto autem, i vero stavi se sed, i kadkad et; na misto quoque stavi se etiam; na misto zapostavnoga ne stavi se num oli an; na misto ve i que zapostavnih, stavi se vel i et, t. d.

3. Ako se koja besida otajno razumi dopuni se, i to za veću jasnost, n. p. De is alias, nadostavi se, agemus; est in suburbano, nadoda se Agro etc. — Rad iste jasnosti se kojagod besida razvrgne u dvi, ili zamine s' dvima istoga zlamenja.

— 528 —

n. p. *Si quis, u si aliquis; ne sa ut non; ne quis sa ut non aliquis etc.*

4. Dakle slidi iz rečenih, da se najpri stave, ako ih ima, pridpostavni prislovi, sastavci, i medjumetci; za tim Nominativ sa svim što na njega spada t. j. pridavnik, t. d. A što se veli o Nominativu, to se razumi i o onom što na misto njega stoji; pak se stavi rič istoga Nominativa sa svojim prislovim ako ih ima; najposle Akuzativ trpeći, ili drugi koji padež iste riči; pazeć da, ako je zajedno više padežah, Dativ se stavi prije Akuzativa, a ta prije Ablativa.

5. Medjuto pazi da se nemogu stanovite uprave u tom vazda slidit: jerbo kadnokad je bolje ostavit koju rič izvan svoga naravnoga mista, ako razumnije postaje govorenje po ta način. Evo jedan primjer umietnoga govorenja razvrgnuta u prosto poredanje.

## Primjer Umietnoga Poredanja

Cic. Lib. 9. de Legibus.

> Hominem natura non solum celeritate mentis ornavit, sed etiam sensus tamquam satellites attribuit ac nuncios, et rerum plurimarum obscuras et necessarias intelligentias enodavit, quasi fundamenta quaedam scientiae. Figuramque corporis habilem et aptam ingenio humano dedit: nam cum caetera animantia abjecisset ad pastum, solum hominem erexit, ad caelique, quasi cognationis domiciliique pristini conspectum, excitavit. Tum speciem ita formarit oris, ut in ea penitus reconditos mores effinigeret: nam et oculi nimis arguti, quemadmodum animo affeciti simus, loquuntur: et is, qui appellatur vultus, qui nullo in animante esse, practer hominem, potest, indicat mores: cujus vim Graeci norunt, nomen omnino non habent.

## Primjer Prostoga Poredanja.

Natura non solum ornavit hominem celeritate mentis, sed etiam attribuit sensus tamquam satellites ac nuncios, et enodavit obscuras et necessarias intelligentias rerum plurimarum, quasi quaedam fundamenta scientiae. Et dedit figuram corporis

— 529 —

habilem et aptam ingenio humano: nam cum abjecisset cae-
tera animantia ad pastum, erexit hominem solum, et excitavit
eum ad conspectum coeli, quasi cognationis et domicilii pristini.
Tum ita formavit speciem oris, ut effingeret in ea mores pe-
nitus reconditos: nam et oculi nimis arguti loquuntur, quem-
admodum nos affecti simus animo: et is, qui appellatur vultus,
qui potest esse in nullo animante, praeter hominem, indicat
mores: cujus vim Graeci norunt, non habent omnino nomen.

NADOMETAK DRUGI

De Analysi Sermonis
O Razglabanju Govorenja.

Kada se pojedine beside govorenja razmatraju, ukazujuć koja
na koji dio govorenja spada, kojom li je upravom Skladnje vla-
dana, to se zove Analysis-razglabanje ili razbiranje ili razma-
tranje govorenja; odkle i Analyzzare-razglabati. A ovo razabi-
ranje osobito se čini za oblakšati mladeži razumljenje Latinskoga
jezika i njegovi upravah. Evo dakle i za to jedan kratak primjer.

Izreka Latinska.

*Proca, rex Albanorum, duos filios habuit, Numitorem et Amulium. Numitori, qui natu major erat, regnum reliquit; sed Amulius, pulso fratre, regnavit.*

Poredanje Prosto.

Proca, rex Albanorum, habuit duos filios, Numitorem et
Amulium. Reliquit regnum Numitori, qui erat major natu; sed
Amulius, pulso fratre, regnavit.

Prevod.

Proka, kralj Albanski, imao je dva sina, Numitora i Amulia.
Ostavi kraljestvo starijemu Numitoru; ali Amulio, iztierav brata,
kraljevà.

— 331 —

Qui Zaimenak prinosni qui, quae, quod, pl. muž. Nom. jednobr. riči erat, spada na Numitori . . . . . . Koč.

Erat Rič neutra od sum, es, est, fui, esse, način ukazivni, vrime prošlo nesvršeno, kip 3 jednobr. slaže se s'qui Bijaše.

Major Pridavnik komparativni od major, oris, sklon 3, pl. muž. Nom. jednobr. slaže se s'qui . . . . . . . Viši (stariji).

Natu Samostavnik od natus, us, sklona 4, pl. muž. Abl. jednobr . . . . Rodjenjem oli dobom.

Sed Sastavak predpostavni . . . . . Ali.

Amulius Samostavnik vlastiti etc. Nominativ jednobrojni riči regnavit . . . . Amulio.

Pulso Dionstvo prošasto od pulsus, a, um, sklona ovde 2, pl. muž. padež Ablativ osebni jednobr. slaže se sa samostavnikom fratre . . . . . . . . Iztierav.

Fratre Samostavnik od frater, is, sklona 3, pl. muž. padež Abl. osebni (absolutus) jednobr . . . . . . . Brata.

Regnavit Rič neutra od regno, as, avi, atum, are, sprezanja 3, načina ukazivnoga, vrimena prošloga, kip treći jednobr. slaže se s'Amulius . . . . . . Kraljevà.

TREĆA STRANA

DE PROSODIA ET ORTHOGRAPHIA LATINA.

PREDLOG O SLOVIM I SLOVKAM.

1. Latinl imadu dvadeset i pet slovah (pismenah), i jesu: A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K, L, M, N, O, P, Q, R, S, T, U, V, X, Y, Z. a, b, c, d, e, f, g, h, i, j, k, l, m, n, o, p, q, r, s, t, u, v, x, y, z.

2. Slova se dile na glasovita-literae vocales, i neglasovita-
consonantes, prva ćemo zvat naški, samoglasnik, a druga su-
glasnik.

3. Samglasnikah jednostavnih (simplices) ima šest: a, e,
i, o, u, y. Ovi zadnji samo za ričih grčkih, n. p. *Zeno*.
A dvoglasnikah-*diphthongus*, koji postaju iz dva samoglas-
nika u jedno slovo splinula, ima šest običajno: ae, au, ei,
eu, oe, yi, n. p. Aetna, praemium, aurum, hei, eurus, Eu-
ropa, poena, harpyia. Njeki nadodaju oi, ou, i ui, n. p. hoi!
prout, hui! huic.

4. Suglasnici se dile na mukle (mutas) i poluglasne (semi-
vocales). Muklih je osam: b, c, d, g, k, p, q, t. A poluglasnih
takodjer osam: f, l, m, n, r, s, x, z. Od poluglasnih četeri se
zovu slova tekućna-liquidae, l, m, n, r; a dva dvostruka-du-
plices, x, z; jer x valja koliko cs ili gs, n. p. Vox isto je što
vocs, zato u Gen. vocis; Rex isto što regs, zato u Gen. regis;
z pak starim je valjalo što ds, ili ts.

5. Kako se slovo svako napose izgovarati ima, to se jur
znade od Učitelja, zato netreba ovde o njima veće govoriti;
samo još pazi da se njeka slova zovu ustna-labiales, p, f, b, v;
njeka grlena-gutturales, c, k, g, q, j; a njeka zubna-denta-
les, t, s, d, z.

6. Slovke-syllabae bivaju iz jednoga ili veće slovah, n. p.
a, a-mo, id, pro, runt, a-ma-ve-runt.

— 334 —

POGLAVJE PRVO.

De Prosodia Latina.

1. Prosodia je strana ili dio Slovnice, koja se bavi o na-glasku (accentus) i o mjeri (quantitas) slovakah, t. j. o du-ljini i kratkosti imenah i ričih. Ovde ćemo samo štogod na-značit o naglasku, a o mjeri ćemo duglje prosborit.

2. ACCENTUS, koga su Latini zvali voculatio, fastigium vocis, apex vocum, sonus, tonus etc. a našinci ga zovu naglasak ili nadslovak, nije drugo, nego jedna crtka ili zlamenje ma-lašno nad glasovitim slovom potegnuto, da ričih zvuk viši ili niži, blagiji ili oštriji ukaže u izgovoru. Tri su pako naglaska običajna: prvi kad se glas pouzdigne u izgovaranju beside, i zove se naglasak oštri-acutus, pod ovim znakom ('), n. p. pérsonat; drugi kad se u izgovaranju beside glas ponagne ili pospusti, a zove se težki-gravis, pod ovim znakom ('), n. p. rùperunt; treći kad se ista slovka ponješto uzdigne i spusti, ime mu je obagnuti-circumflexus, a naznačuje se ovako (^), n. p. amàrunt.

3. Njeki nikako nemeću ovi naglasakah, neznaduć se kako su uprav stari Latini izgovarali svoje riči; a njeki ih stavljaju često, što dosta pomaže izgovor kakav je u običaju. Medjuto obično se obagnutim naglaskom naznačuju Ablativi jednobrojni, koji se slažu s' Nominativom, za tako ih razlikovati, n. p. in-dignà; a osobito se to čini s' Ablativim sastavljenim n. p. eàdem, utrâque, jucundâque, i da se razlikuju i da im se protegne izgovor, radi čega njeki ih biliže i težkim naglaskom n. p. eà dem etc. — Takodjer istim obagnutim naglaskom označuju se Genitivi većebrojni per syncopen skraćeni, da se nepometu s' Akuzativom, n. p. Deûm na misto Deorum; Divûm za divo-rum, Sicûlum za Siculorum. Još Quî kad se uzimlje za quo-modo. Naglaskom težkim često se naznačuju Prislovi dovršujući na e i o za razlikovat ih od Ablativa, Dativa i Vokativa, Doctè, Rarò. Hic, oli Hic ovde, za razaznat ga od zaimenka Hic-ovi.

4. QUANTITAS syllabarum-kolikost ili mjera slovakah, jest istih dugljina i kratkost u izgovaranju; a tako se zove, jer se

— 536 —

4. Genitiv na ius obćen je kod Piesnikah, a dug kod ostalih, n. p. Illius, Ipsius, illius, ipsius. Ali i kod Piesnikah i Nepiesnikah Genitiv Alterius vazda je kratak, a vazda dug Genitiv Alius.

5. U Vokativa Pompēi, i u drugih priličnih imenah, e je dugo, n. p. Voltēi, Proculēi. Takodje a u Vokativah Cāi etc. i u starinskih Genitivah, n. p. Aulāi, Pictāi, na misto aulae, pictae etc.

6. Vazda e produlji u ēheu: a o je obćeno u ohe.

## UPRAVA II.

### O Besidam Grčkim.

7. Graeca Latinorum proferri lege recusant.

8. Quaedam etenim brevibus, veluti Symphonia gaudent.

9. Et quaedam longis, ceu Dia, Chorea, Thalia,

10. Darius, Cytherea, Aër, Elegia, Platea;

11. Atque alia. At Choream rapuit Plateamque Poeta;

12. Solvit et in geminas, veluti Cythereia, longam.

1. Beside Grčko-latinske, t. j. Grčke u službi kod Latinah, neslide gori stavljene uprave latinske o samoglasniku: njeke bo iziskuju kratak samoglasnik prid drugim samoglasnikom, ko ni u Symphonía, e u Iděa; a njeke dug, kano di u Día, li u Thalia, re u Chorēa, ri u Darius, re u Cytherēa, a u āer, i u Elegía, ē u Platēa; i druge mnoge, n. p. Trōes, Amphion, Déiphobus etc.

2. Ali Piesnici kadkad skrate re u Chorēam, i te u Platēam; a razvrgnu dugi samoglasnik u dva samoglasnika, prvog produljeći a drugog skrateći, n. p. na misto Cyterēa, Elegía, reku Cytherēia, Elegēia.

## UPRAVA III.

### O Dvoglasnicim.

13. Diphtongus longa est in Graecis atque Latinis:

14. Prae rape praepositam vocali dicque praeustus.

1. Toliko u besidam Grčkim, koliko u Latinskim dvoglasak (diphtongus) dug je, n. p. Phaëbus, Meliboeus, praëmium, aūrum, eūrus, etc.

— 557 —

2. Ali dvoglasak ae u pridstavka Prae kratak je kad do-
lazi u besidam sastavljenim prid samoglasnikom, n. p. praču-
stus, pračest, pračire; takodjer Maēotis kod Ovidia.

UPRAVA IV.

O samoglasnicim dugim rad položaja.

15. Vocalis longa est, si consona bina sequantur,

16. Aut duplex, aut J vocalibus interjectum.

Samoglasnik je dug položajem (positione), ako za njim
slide dva suglasnika u istoj besidi, n. p. a u ārma, cārmen,
e u ērror, tērra, i u mīlvus, o u pōns, u kano riči pūrgat;
ili ako ga slidi dvostruk suglasnik, n. p. a u āxis, i u gāza;
ili J medju dva samoglasnika, n. p. a u mājor, e u pējor.

Iznimak.

17. *Quadrijugus rapitur, bijugus conjungitur illi.*

18. Subjicit et subicit dicunt in carmine vates.

Kratko je i u besidah Quadrījugus i Bījugus. Takodjer u
ričih sastavljenih od Jacio, kako sūbjicit, ābjicit, ōbjicit, rěji-
cit, etc. Piesnici često izbace J, da im pridnja slovka kratka
postane, n. p. sūbicit, ābicit, ōbcit, rěicit etc.

UPRAVA V.

O samoglasniku prid muklim
i tekućnim slovom.

19. Contrahit Orator, variant in carmine vates,

20. Si mutam liquidamque simul brevis una praeibit.

21. At mutam et liquidam quoties ab origine longa

22. Praecedit, rapitur numquam, ceu Matris et atrum.

23. Utraque vocalem si consona juncta sequentem

24. Non ferit, anteciens brevis est, velut obruo numquam.

ī. Došavši kratak samoglasnik prid jednim muklim a dru-
gim tekućnim slovom, kod Govornikah ostaje kratak, a kod

22

- 358 -

Piesnikah je občen, jer bo ga i stežu i raztežu, n. p. e u te-
nebrae, celebris etc.

2. Došav pak po naravi dug samoglasnik prid muklim i tekućnim slovom, nigda nebiva kratak, n. p. a u Mātris, i ātrum, ācris, frātris, u pridavnika salūbre; jere su po naravi duga, kako se vidi iz māter, āter, salūber etc.

3. Ako rečena dva suglasnika t. j. mukli i tekućni, obadva nespadaju na samoglasnik slideći, tada samoglasnik prid njima stojeći nigda kratak nepostaje, n. p. o u ōbruo, u kojoj riči muklo b spada na pridnje o, a tekućno r na slideće u, slov-kajuć se ob-ru-o, a ne o-bru-o. Isto reci o Quam-ōb-rem, sūb-levo, etc.

Nadometak.

25. Consona principium verbi sortita sequentis,

26. Seu duplex, seu bina, nihil praeentibus augent

27. Temporis, ut fiant longae, ceu clara Zacynthos.

28. Consona si claudat vocem, quam pone sequatur

29. Altera, protrahitur praeentis syllaba vocis.

1. Ni suglasnik dvostruk, ni dva suglasnika zajedno stojeća na početku riči slideće, nečine dugu slovku riči koja prolazi prid njima; zato ostaje kratko n. p. ra u clară Zacynthos, te u lucentě smaragdo etc.

2. Ako rič koja prid drugom prolazi dovršuje na suglasnik, a rič druga, koja onu slidi, počimlje sa suglasnikom, tada slovka prve riči, makar po naravi bila i kratka, postaje duga, n. p. sēd tamen.

UPRAVA VI.

O besidam izvedenim.

30. Derivata patris naturam verba sequuntur.

31. Mobilis et Fomes, Laterna ac Regula, Sedes,

32. Quamquam orta e brevibus, gaudent producere primam.

33. Corripiuntur Arista, Vadum, Sapor, atque Lucerna,

34. Nata licet longis. Usus te plura docebit.

— 340 —

3. Dionstvo ili pridavnik *ambītus*, *a*, *um*, ako i dolazi iz kratkoga Supina *ītum* (od riči *Eo*), dugo je i zlamenuje obkružen, obsegnut, obkoljen. Ali samostavnik *Ambītus*, *us*, obseg, krug, obhod, kratak je.

UPRAVA VIII.

O samosglasnicim *a, e, i, o, u*, na kraju
prve riči u sastavljenim.

41. Produc A semper composti parte priore:

42. At simul E, simul I crebro breviare memento.

43. Ne-quidquam produc, Ne-quando, Vene-fica, Ne-quam,

44. Ne-quaquam, Ne-quis, sociasque: Vide-licet addes.

45. I-dem masculeum produc, et Si-quis, Ibi-dem,

46. Sci-licet et Bi-gae, Tibi-cen, Ubi-que, Quadri-gae,

47. Bi-mus, Tanti-dem, Qui-dam et composta diei.

48. Compositi O breviant Graeci: Samo-thracia testis.

49. Sed Mino-taurus, pariterque Geo-metra longum est.

50. O Latium variat: producere namque Alio-quin,

51. Et Quando-que: at Quando-quidem breviare solemus.

52. U brevia, Quadru-pes ceu, Graju-gena, atque Du-centi.

1. Vazda je dugo poslidnje a riči prve u sastavljenim, n. p. *Nullā-tenus, Quā-re, Trā-duco, Trā-do etc.* Ali je kratko u *Pentă-meter, Decă-chordus etc.*

2. Ako spomenuta rič dospiva na e ono je gotov vazda kratko, n. p. Nē-fas, Nē-que, Nē-queo, Nē-fandus, Nē-fastus; Archē-typus, tepē-facio, liquē-facio, tremē-facio etc. ē-quidem, Trē-decim etc. Ali tepe-facio, rare-facio, pate-fio i druge od facio i fio sastavljene nahode se kadkad i produljene.

3. Rečeno pak e vazda je dugo u slidečih, Nē-quis, nē-qua, nē-quod, nē-quam, nē-quitia, nē-quidquam, nē-quaquam, nē-quando, vidē-licet, venē-ficus, venē-fica etc.

4. Takodjer ako dovršuje na i ol y, i ono je gotov vazda kratko, n. p. *Omni-potens, rurī-cola, causī-dicus, sī-quidem, fidī-cen, lyrī-cen, tubī-cen, Polī-dorus etc.*

— 541 —

5. Vade se pak slideča i dugo imadu, ī-dem, (za mužko, a neutro je īdem), ibī-dem, scī-licet (od scire licet) ubī-que, sī-quis, sī-qua, sī-quod, bī-gae; tako, tibīcen, quadrīgae, bīmus, trīmus, quadrīmus, sīcubi, quīdam, quīvis, quīlibet, ubīvis, ubīlibet; i sva sastavljena od dies, n. p. prī-die, postrī-dic, merī-dies, quotī-dic etc. takodjer od tanti, quanti, qualis, n. p. tantī-dem, quantī-vis, qualī-cumque etc.

6. O u ričma Grčkim, koje oni pišu s'malim o (omicron), kratko je isto na kraju pridnje riči sastavljene, n. p. Samō-thracia, argō-nauta, Cymō-thoë, Carpō-forus etc. A koje pišu s'velikim O (omega), duge su, n. p. Geō-metra, Minō-taurus, Lagō-pus etc. premda je ovih malo kod Latinah.

7. A kod Latinah o je u njekim dugo, kano: aliō-quin, quandō-que, quandō-cumque, intrō-duco, retrō-versus; a u njekim kratko, kono: Quandō-quidem, Hō-die (hoc die), quō-que etc.

8. Samoglasnik u kratak je, n. p. quadrū-pes, dū-centi, Grajū-gena etc. izvan ako je Ablativ prva strana riči sastavljene, tada bo je dug, n. p. manū-factum etc.

## UPRAVA IX.

### O pridstavcim u ričma sastavljenim.

53. Longa A, De, E, Se, Di, praeter Dirimo atque Disertus.

54. Sit Re breve; at Refert a Res producito semper.

55. Corripe Pro Graecum, produces rite latinum.

56. Contrahe quae Fundus, Fugio, Neptisque, Neposque,

57. Et Festus, Fari, Fateor, Fanumque crearunt,

58. Hisce Profecto addes, pariterque Procella, Protervus,

59. Atque Propago genus, Propago protrahe vitis.

60. Propino varia, Procuro, Propago, Profundo.

61. Corripe Ab et reliquas, obstent nisi consona bina,

62. Quae sunt Ad, vel In, Ob, Per, Sub, Super, Anteque,

63. Queis junge A Graecum, ceu Adamas, Adytusque, Atomusque.

1. Dugi su na početku sastavljenih ričih pridstavci A, De, E, Se, Di, n. p. ā-mitto, dē-fero, ē-duco, sē-paro, dī-ripio, dī-ligo etc. Iznimaju se, dirimo i disertus.

— 342 —

2. Kratak je na početku sastavljenih ričih pridstavak ne-
razlučni Re, n. p. rě-duco, rě-fero, rě-linquo etc. Samo u riči
neosobnoj rēfert dug je, ko da se reče res fert.

3. Pridstavak Pro kratak je u Grčkim ričma, n. p. prō-
pontis, prō-pheta; a dug je u Latinskim, n. p. prō-fero, prō-velo,
prō-moveo, prō-duco, prō-sequor etc. to se razumi u latinskim
kad ih neslidi samoglasnik, jer bi tada i u njima bio kratak,
n. p. prō-hibeo, prō-avus etc.

4. Ali rečeno pro kratko je u ričma sastavljenim od fun-
dus, fugio, nepos, neptis, festus, fari, fateor, fanum, i o-
stalim slidečim: prō-fundus, prō-fugio, prō-nepos, prō-neptis,
prō-festus, prō-fiteor, prō-fessus etc. prō-fari, prō-fanum, prō-
fecto, prō-ficiscor, prō-fectus etc. prō-fugus, prō-tervus, prō-
cella, i prō-pago kad zlamenuje pleme, poritlo, tragu, a dugo
prō-pago kad zlamenuje mladicu lozovu.

5. Isto pro obćeno je t. j. može bit i dugo i kratko u ričma
propino, procuro, propago, as, takodjer u propello, propulso,
i procumbo, premda ove poslidnje bolje je produljit.

6. Kratki su pridstavci Ab, ad, in, ob, per, sub, super,
ante, circum na početku ričih sastavljenih, ako nebi zasmela
dva suglasnika za njima slideća. Kratki su dakle u ăb-eo, ăd-
est, în-eo, ăb-eo, pĕr-eo, sŭb-eo, sŭper-addo, antĕ-pono, cir-
cūm-ago etc. A dugi n. p. ād-sum, āb-sum, circūm-sto etc.

7. Najposle pridruži kratkim A u sastavljenim Grčkim āda-
mas, antis, ādytum, i, ātomus, i.

UPRAVA X.

O Preteritim dvoslovčanim.

64. Praeterita assumunt primam dissyllaba longam.

65. Sto, Do, Scindo, Fero rapiunt, Bibo, Findo priores.

66. Absčídit, abscídit modulatur utrumque pocta.

1. Preteriti dvoslovčani iliti koji su od dvi slovke imadu
prvu slovku dugu, n. p. věni, vědi, věci, ěgi, etc.

2. Ali riči Sto, Do, Scindo, Fero, Bibo i Findo imadu kratku prvu slovku svojih Preteritah, stěti, dědi, tūli, scědi, bībi. fīdi. Isto se ima razumit i o njihovim sastavljenim, n. p.

— 545 —

adsťti, constúti, extúti, circumstěti, interstěti, superstěti, ad-
dědi, pessumdědi, circumdědi, vendědi, venumdědi etc. conscīdi,
attūli, diffīdi etc.

3. Kod piesnikah je občena slovka pridposlidnja u absciz-
dit: nu običajno bolje je izgovarat ju na kratko; jer rekô bi
da piesnici kad ju protežu izvode iz neobičajnoga abscido od
abs i caedo; a kad se skraćuje tada dolazi iz obične riči ab-
scindo.

UPRAVA XI.

O Preteritim prvu slovku dvostručećim.

67. Praeteritum si geminet primam, corrippe utramque,

68. Ut pario peperi; vetet id nisi consona bina.

69. Caedo cecidit habet longam, ceu Pedo pepedi.

1. U Preteritim prvu slovku dvostručećim, obedvi su kratke, n. p. pěpěri od pario, cěčidi od cado, cěčini od cano, pěpůli od pello, půpůgi od pungo, tětěgi od tango, tůtůdi od tundo, dīdici, od disco, pěpěgi od pango etc. Ako se neopričuju dva slideća suglasnika, ko u fěfělli, cūcūrri, tětěndi, pěpěrci, pěpěndi, pōpōsci, mōmōrdi etc.; tada bo je duga druga slovka rad položaja po četvrtoj upravi.

2. Ali ove dvi riči Caedo i Pedo okrenuvši na kratko prvu
slovku u Preteritu, drugu imaju dugo, cěčidi, pěpědi.

OPAZ. Ako riči sastavljene i neuzdrže u Preteritu podvostru-
čenje svojih Prostih, no uzdrže njihovu mjeru, n. p. contigit
od tetigit, concidit od cecidit, concidit, occidit, od cecidit etc.
Ma Pepigi ima u sastavljenim impēgi, compēgi.

UPRAVA XII.

O Supinim dvoslovčanim.

70. Cuncta Supina volunt primam dissyllaba longam.

71. At Reor et Cico, Sero et Ire, Sinoque, Linoque.

72. Do, Queo et orta Ruo breviabunt vite priores.

— 344 —

1. Svi dvoslovčani (dissyllaba) Supini dugu imadu prvu slovku, n. p. vīsum, mōtum, sprētum, lōtum, cāsum etc.

2. Ali riči Reor. Cieo, Sero, Eo, Sino, Lino, Do, Queo, Ruo, i njihove sastavljene, imadu kratku prvu slovku Supina, kako, rătum, cītum, excitum, sătum, consitum od consero, obsitum; itum, aditum od ad-eo, is, abitum od abeo, exitum, reditum, proditum, initum, peritum etc. sittum od sino, desitum od desino, litum od lino, oblītum od oblīno, illitum od illino etc. dătum, venumdătum, circumdătum, rūtum, dirūtum, obrūtum od ruo etc. (Quitum), (nequitum).—Občenito kratko je i stătus, od stātum, i praestitum.

OPAZ. Cītum od riči Cio, is, četvrtoga sprezanja ima prvu slovku dugu, tako i od nje sastav. excitum, concitum, premda isto zlamenuje što i gori napomenuta Cieo, es.

UPRAVA XIII.

O Supinim većeslovčanim.

73. Utum producunt Polysyllaba cuncta Supina.

74. Ivi praeteritum semper tibi protrahit Itum.

75. Caetera corripies in Itum quaecumque supina.

1. Svi Supini većeslovčani iliti od veće slovakah, koji dospivaju na utum, pridposlidnju slovku imaju dugu, n. p. pollūtum, solūtum, argūtum, indūtum, statūtum etc.

2. Vazda je duga pridposlidnja slovka Supinah na itum, kad dolaze iz Preteritah dospivajućih na ivi, n. p. petitum od petivi, quaesitum od quaesivi etc.

3. A skrati sve ostale supine na itum, koji nedolaze iz Preteritah na ivi, kano, cognitum, agnitum od cognovi, agnovi; monitum od monui, debitum od debui, tacitum od tacui etc.— Supin recensitum dolazi od recensiri a ne od recensui, zato je dug.

— 543 —

II. O SRIDNJIM SLOVKAM.

PREDPOMENA.

O Nasporu Imenah i Riči.

Naspor, koga Latini zovu *Incrementum*-narestak, dvostruk
je, Imenah-*Nominum* i Ričih-*Verborum*.

1. Naspor imenah, jest ona slovka koja naresta u Genitivu, t. j. kad Genitiv ima koju slovku više nego Nominativ, n. p. u Gen. *Sermonis* ima jedan naspor, jer je u njemu više jedna slovka nego u Nom. *Sermo*. U Gen. *Itineris* dva su naspora, jer dvi slovke veće nego u Nom. *Iter*.

2. Naspor nigda nebiva u zadnjoj slovki, nego vazda u pridzadnjoj (penultima), ili gdigod i u dopridzadnjoj (ante-penultima); a i u prvoj kad je ona pridzadnja, što se dogadja kad je Nominativ od jedne slovke n. p. *vir*, Gen. *viri*. I kakav je god naspor u Genitivu jednobrojnom t. j. dug ili kratak, taki ostaje preko svih ostalih padežah, u oba broja.

3. Naspori ričih jesu slovke, koje restu u različitim kipovim raznih vrimenah istih ričih. A poznaju se iz drugoga kipa sadašnjega ukazivnika (indicativi); toliko bo je nasporah, koliko pretiče slovakah preko ovoga kipa u drugim kipovim različitih vrimenah i načinah, n. p. *amas* ima dvi slovke, *amamus*, *amabam*, *amavi*, imadu tri slovke, jedan naspor; *amaveritis* tri naspora, jer ima tri slovke više nego rečeni drugi kip *amas* etc.

4. Za poznati naspore ričih trpivih prozove se na drugi
kip sadašnji riči činive, kako gori. Ako li su riči deponenske,
zamisli se ko da su činive riči, i tako se poznadu, n. p. u
tueris jedan je naspor, u tuebaris dva, jer da bi bila činiva
rič imala bi drugi kip sadanji tues od dvi slovke, t. d.

UPRAVA I.

O Nasporu Imenah prvog i drugog Sklona.

76. *Casibus obliquis vix crescit Prima. Secunda*

77. *Corripit Incrementa; tamen producit Iberi.*

1. Prvi Sklon neima naspora u padežim neupravnim (obli-

— 346 —

quis) jednobroja, ko se vidi iz Nom. Musa, Gen. musae, Dativ musae, etc. Osim kad bi se smatrao dvoglasak ae ko naspor, razvrgnuć ga u dvi slovke, a i, na starinsku, kako, musāi, pictāi, aulāi, aquāi, na misto musae, pictae, aulae, aquae.

2. Drugi Sklon ima kratke naspore; tako kratko je vi u vīri, ne u genēri, tu u satūri, misēri, od vir, gener, satur, miser etc. Ali dug je naspor e u Ibēri od Iber, i u sastav. Cel- tibēri od Celtiber.

UPRAVA II.

O nasporu A u imenim trećega Sklona.

78. Nominis A crescens, quod flectit Tertia, longum est.

79. Mascula corripies Al et Ar finita; simulque

80. Par cum compositis; Hepar cum Bacchare, Nectar;

81. Cum Vade, Mas et Anas, queis junge Laremque, Jubarque.

1. Dug je naspor A imenah trećega Sklona, zato dugo je ga u vectigālis od vectigal, ta u pietātis od pietas, tako pācis od pax, calcāris od calcar, vāsis od vas etc.

2. Ali kratak je naspor A imenah mužkih trećega Sklona, u Nominativu na al i ar dospivajućih, n. p. Annibal, Annibālis, Asdrubal, Asdrubālis, Sal, Sālis, Caesar, Caesāris, Balthassar, Balthassāris, Gaspar, Gaspāris etc.

3. Takodjer kratak je rečeni naspor u Par, pāris, i sa- stav. Compar, compāris, impar, impāris etc. i u slidećim, Hepar, hepāris, Bacchar, bacchāris, Nectar, nectāris, Vas, vādis, Mas, māris, Anas, anātis, Lar, lāris, Jubar, jubāris, Nar, nāris.

4. Još kratak je naspor A u imenim dospivajućim na s u Nominativu, ako prid njim ima koji drugi suglasnik n. p. Trabs, trābis, Daps, dāpis, Arabs, Arābis etc.

IZNIMAK.

O imenim Grčko-latinskim.

82. A quoque, et As Graecum breve postulat incrementum:

83. Atque X, ut Dropax, Antrax, cum Smilace, Climax.

1. I Grčka polatinjena imena dovršujuća u Nominativu na

— 547 —

A ili As imaju kratak naspor A, kako Pöema, pöemätis, Dogma,
dogmätis, Pallas, pallëdis, Olympias, olympiädis, Stemma,
stemmätis, Cyclas, cyclädis etc.

2. Po isti način izlazeća na X, kano, Dropax, dropăcis,
Antrax, antrăcis, Smilax, smilăcis, Climax, climăcis, Atac,
atăcis, Fax, făcis, Candax, candăcis, panax, panăcis, colax,
colăcis, Styrax, styrăcis, Abax, abăcis, Phylax, phylăcis,
Pharnax, pharnăcis, Harpax, harpăcis, arctophylăcis etc.

3. Ali njeka se izgovaraju na dugo, kako, Ajax, ajăcis,
Syphax, syphăcis, Phacax, phaeācis, Thorax, thorācis.

UPRAVA III.

O nasporu E imenah trećega Sklona.

84. E crescens numero breviabit Tertia primo.

85. Verum protrahitur genitivus in enis, Iberque,

86. Ver, Halex, Locuples, Haeres, Mercesque, Quiesque,

87. Lex, Vervex, Halec, Seps, Plebs, Rex. Insuper adde

88. El peregrinum, Er, Es graecum: Aethere et aere demptis.

1. Imena trećega Sklona imadu kratak naspor E u jed-
nobroju, kako, pulvēris od pulvis, grēgis od grex, pēdis
od pes etc.

2. Ali je dug u imenim izlazećim na enis u Genitivu, kano u rēnis, splēnis, syrēnis od ren, splen, syren etc. Takodjer u slidećim, Ibēris od Iber, vēris, halēcis, locuplētis, haerēdis, mercēdis, quiētis, lēgis, vervēcis, sēpis, plēbis, rēgis, od ver, halex, locuples, haeres, merces, quies, lex, vervex, seps, plebs, rex.

3. Ovima priluči imena inostranska svršujuća na el u No-
minativu, n. p. Daniel, Daniëlis, Samuel, Samuëlis, Michael,
Michaëlis etc. Istojako imena Grčka, koja imaju Nom. na er
ili es, kao crater, cratēris, character, charactēris, lebes, le-
bētis, tapes, tapēlis etc. Ali se iznimaju ova dva aer, aēris,
aether, aethēris.

— 348 —

UPRAVA IV.

O nasporu I cli Y imenah
trećega Sklona.

89. *Corripiet pariter crescens I Tertia primo*

90. *In numero. At graecum patrium producit in inis.*

91. *Gryps, Vibex, Nesis, Lis, Dis, Glis, addito Samnis.*

92. *Et Vis, quae crescit pluralis casibus, adde.*

93. *Ix produc; breviato Histrix cum Fornice, Varix,*

94. *Coxendix, Choenixque, Cilix, Natrixque, Calixque:*

95. *Adde et Erix et Onix, Nix, Pixque, Salixque, Filixque.*

96. *Sardonycis, Calycis, Laricis. Sit Bebricis anceps.*

97. *Sed brevibus junges, in Gis cum patrius exit.*

98. *Coccyx, coccygis, Mastix, mastigis amabit.*

1. Imena trećega Sklona imadu naspor I oli Y kratak u jednobroju, n. p. *principis, carmīnis, ordīnis, chlamīdis; chalībis etc.* od princeps, carmen, ordo, chlamys, chalybs.

2. Al' imena Grčko-latinska imaju dug naspor I u Genitivu dovršujućem na inis, n. p. *Delphīnis, Salamīnis*, od Delphin, i Salamis. Takodjer slideća, gríphis, vibícis, nesídis, lítis, dítis, glíris i Samnítis; od gryps, vibex, nesis, lis, dis, glis, samnis. Još amo spada Vis, koje je starinom imalo Genitiv vīris, a sada samo ima naspor u većebroju, víres, vírium, víribus etc.

3. Dug je naspor izlazećih u Nom. na ix ol yx, n. p. felicis od felix, bombícis od bombyx.

4. Al je kratak u slidećih, histrix, ícis, fornix, ícis, varix, ícis, coxendix, ícis, choenix, ícis, cilix, ícis, natrix, ícis, calix, ícis, erix, ícis, onix, ícis, nix, nīvis, pix, pīcis, salix, ícis, filix, ícis, Sardonix, ícis, Calyx, ícis, Larix, ícis.

5. Nu Bebryx ima obćen naspor; jer bo se nahodi i dug i kratak.

6. Pridruži kratkim ona imena, koja u Genitivu svršuju na qis, n. p. Styx, stīgis, Strix, strīgis, Phryx, īgis, Vix, vīcis.

7. Ma Coccyx i Mastix imaju naspor dug, coccigis, mastigis.

— 349 —

UPRAVA V.

O nasporu O u imenim trećega Sklona.

99. O crescens numero producimus usque priore.

100. O parvum in Graecis brevia, producito magnum.

101. Corripitur genitivus Oris, quem neutra dedere

102. Nomina; sed produc Os, oris. Sit brevis Arbor,

103. Et Lepus et Pus compositum; Bos, Compos, et Impos.

104. Adde his Cappadocem, Allobrogem cum Praecoce et Obs, Ops:

105. Verum produces Cercops, Hydropsque, Cyclopsque.

1. Na dugo se izgovara naspor O u jednobroju imenah tre-
ćega Sklona, n. p. Sol, sōlis, vox, vōcis, decor, decōris, sermo,
sermōnis, lepor lepōris etc.

2. Kratko je malo o, iliti omikron, a dugo veliko O, iliti
omega, u besidam Grčko-latinskim, t. j. mnoga imena Grčka,
kojim se služe Latini, imadu kratak naspor O, jer ga Grci pišu
s'omikron-om, n. p. Macedōnis, Amazōnis, Sindōnis etc. od
Macědo, Amazon, Sindon; i obćenito sva imena vlastita na or
i on izlazeća, n. p. Nestor, ōris, Castor, ōris, Lycaon, ōnis,
Philemon, ōnis, Amphion, ōnis etc. A mnoga druga, koja pišu
Grci s'omega, imadu naspor dug, n. p. Solon, ōnis, Agon,
ōnis, Heros, ōis, Minos, ōis, Tros, ōis, Simon, ōnis, Sicyon,
ōnis etc. Ali Orion i Aegon imadu obćen naspor Genitiva na onis.

3. Skraćuje se naspor O Genitiva dospivajućega na oris u imenim sridnjega spola, n. p. marmōris, tempōris, aequōris etc. od marmor, tempus, aequor. Ali je dug u imena os, ōris, usta, i u komparativim neutrim majōris od majus, minōris od minus etc.

4. Naspor O kratak je u imenim arbor, ōris, lepus, ōris,
memor, ōris; i u sastavljenim od pus, n. p. tripus, ōdis, oedi-
pus, ōdis; još u bos, bōvis, compos, ōtis, impos, ōtis; ta-
kodjer u Cappadox, ōcis, Allobrox, ōgis, praecox, ōcis; i u
imenim, koja dovršuju u Nom. na obs i ops, n. p. scrobs,
serōbis, inops, inōpis, dolops, ōpis, ops, ōpis, Aethiops, ōpis,
cecrops, ¹ ōpis etc.

— 350 —

5. Ali je dug isti naspor u ovim *cercops*, *ōpis*, *hydrops*, *ōpis*, *cyclops*, *ōpis*.

6. Imena narodah običajno imadu kratak naspor, n. p. *Saxōnes*, *Senōnes*, *Lingōnes*, *Britōnes*, *Teutōnes*, *Vascōnes* etc.
Imaju ga duga *Vectōnes*, *Burgundiōnes* etc.

## UPRAVA VI.

### O nasporu U imenah trećega Sklona.

106. U brevia incrementa feret; sed casus in Udis,

107. Uris et Utis ab Us, recto producitur: et Fur,

108. Lux, Frux. Sit brevis Intercusque, Pecusque, Ligusque.

1. Naspor U kratak je u imenim trećega Sklona, n. p. *Consul*, *Consūlis*, *turtur*, *turtūris*, *augur*, *augūris*, *dux*, *dūcis*, *exul*, *exūlis*, *murmur*, *ūris* etc.

2. Ali je dug naspor U imenah dovršujući u Nominativu na *us*, a u Genitivu na *udis*, ili *uris*, ili *utis*, n. p. *palus*, *ūdis*, *tellus*, *tellūris*, *virtus*, *ūtis*, *mus*, *mūris*, *incus*, *incūdis* etc.
Takodjer je dug u ovim *Fur*, *ūris*, *lux*, *lūcis*, *frux*, *frūgis*.
Još nadodaj i *Pollux*, *Pollūcis*.

3. A kratak je u ovim trima, *intercus*, *ŭtis*, *pecus*, *ūdis*, *Ligus*, *ūris*.

## UPRAVA VII.

### O nasporu A, E, I, O, U, imenah većebrojnih.

**OPOMENA.** Naspori većebrojni jesu one slovke, koje u neupravnim padežim nadlaze Nominativ istoga većebroja: i toliko je nasporah, koliko je veće slovakah u rečenim padežim preko Nominativa. Na te dakle naspore spada ova uprava.

109. Pluralis casus si crescit, protrahet A, E,

110. Atque O; corripies I, U: verum excipe Bubus.

1. Kad imena većebrojna uzrestaju preko Nominativa u ostalim padežim, imaju duge naspore A, E, O, n. p. *musae*, *musārum*, *dies*, *diērum*, *viri*, *virōrum*, *nos*, *nōbis* etc.

— 551 —

2. A naspore I, i U imadu kratke, n. p. patres, patrībus, matres, matrībus, gradus, gradībus, artus, artūbus. Iznima se Būbus, od bovibus, u kom je dug.

UPRAVA VIII.

O nasporu ričih (verborum) na A i E.

111. A crescens produc; Do incremento excipe primo.

112. E quoque producunt verba increscentia. Verum

113. Corripiunt E ante R Ternae duo tempora prima.

114. Sed Reris, vel Rere datur penultima longis

115. Sit brevis E, quando Ram, Rim, Ro adjuncta sequentur.

116. Et Beris, atque Bere in verbis breviato Futuris.

117. Corripit interdum Steterunt, Dederuntque Poeta.

1. Dug je naspor A u ričma, n. p. amas, amābam, stas, stabām, stāmus etc. Ali se iznima prvi naspor riči Do, as, i njezinih sastavljenih, jere je kratak, n. p. dābam, dātis, dābo, dārem etc. circumdābam, circumdābo, venumdārem etc. U ostalim pak slovkam rečeni naspor A dug je i u ovih ričih, kako, dabātis, dabāmus etc. circumdabāmus, venumdabātis etc.-Pazi ovde, da je u abundāre, redundāre, mundāre duga pridzadnja slovka, jer nisu sastavljene od do, as, nego od undo, as, undavi etc.

2. Još i naspor E dug je u ričma, n. p. flēbam, amēmus, dēmus, docētis, rēbar, legērunt etc.

3. Ali dva prva vrimena trećega sprezanja, t. j. imperfectum conjunctivi toliko činivo koliko trpivo, praesens indicatīvi passivi, infinitum activi, još imperativum passivi, imadu kratak naspor E, kad ga slidi R, n. p. Legērem, legērer; legēre; legēris, ol legēre; legēre ol legītor tu. Tako deponenske, sequēris, sequēre, sequērer etc.

4. No pridzadnja slovka kipa izlazećega na reris ol rere, duga je i u ričma trećega sprezanja, n. p. legerēris oli legerēre; sequerēris ol sequerēre etc.

5. Kratak je naspor E u ričma, ako ga slide ove slovke ram, rim, ro, n. p. amavēram, amavērim, amavēro, ēram, fuēram, fuērim, fuëro, legēram, legērim, legēro, isto tako i

— 352 —

u ostalim kipovim, amavēras, amavērat etc. Još i u Futurim ričih trpivih dovršujućih na beris ol bere, n. p. amabēris, amabēre; docebēris, docebēre etc.

OPAZ. 1. Samo Piesnici kadkad izgovaraju na kratko naspor E prid dovrškom runt u prošastom indikativa, n. p. na misto stetērunt govore stetērunt, dedērunt, dedērunt etc. 2. njeke riči drugoga sprezanja imajuće dug naspor E, budući bile starinom trećega sprezanja, zato se kadkad nahode s' kratkim nasporom E, u imperfektu konjunktiva, oli u infinitivu, n. p. fulgēre, fervēre etc. od starih fulgo, fervo, na misto fulgeo, ferveo.

UPRAVA IX.

O nasporim I, O, U, u ričma.

118. Corripit I crescens verbum: producitur Ivi

119. Praeteritum: sed Imus breviatur; deme velimus,

120. Nolimus, Simus, quaeque hinc composta dabuntur:

121. Tum quodvis quartae incrementum I protrahe primum.

122. Ri conjunctivi possunt variare Poetae.

123. O incrementum produc: U corrippe semper:

124. Hinc tamen excipias verbi incrementa futuri.

1. U ričma je naspor I kratak, n. p. legīmus, amabīmus, dicīmus.

2. Naspor I u prošastom na ivi, dug je, n. p. audīvi, petīvi, quaesīvi etc.

3. Ali je kratak prid dovrškom imus osobito u prvom kipu većebrojnom prošastoga, n. p. Venīmus, vidīmus, audivīmus, quaesivīmus etc.

4. Iznimaju se velīmus, nolīmus, sīmus, i od tizih sastavljene, ko adsīmus, possīmus, malīmus, koje i prid mus imaju dugo.

5. Dug je svaki prvi naspor I, u ričma četvrtoga sprezanja, n. p. ímus, sentílis, auditis, venímus etc. od is, sentis, audis, venis.

6. Prosto je Piesnicim izgovarati na dugo ili na kratko vi prid mus, i tis vezivnika, n. p. fecerimus, dederimus, feceritis, dederitis etc.

— 355 —

7. Naspor O vazda je u ričma dug, n. p. estōte, itōte, scitōte, od es, is, scis etc. A naspor U vazda je kratak, n. p. volūmus, possūmus, adsūmus etc.

8. Ali iz ovoga zadujeg iznima se U dionstvah došastih, n. p. futūrus, ventūrus, amatūrus, lectūrus etc.

### III. O SLOVKAM ZADNJIM.

OPOMENA. Svaka besida dospiva ili na jedan samoglasnik, ili na dvoglasnik, ili na samoglasnik s' jednim suglasnikom, ili na samoglasnik s' dva suglasnika ol' jedno dvostruko. Ako na dvoglasnik ili slovo dvostruko, tada je uvik slovka duga, n. p. heu, Orpheu, exlex; takodjer je duga ako na samoglasnik i dva suglasnika, n. p. dant, i to po upravam pod brojom 8, i 9. Dakle slideće uprave razgledaju dovrške na jedan samoglasnik, i na jedan suglasnik kad je prid njim samoglasnik.

#### UPRAVA I.

##### O slovu A na svrhi besidah.

123. A finita dato longis: Ita, Postea deme,

126. Eja, Quia et Casus omnes: sed protrahe sextum.

127. Productis Graecos casus adjunge vocandi.

1. Dugo je A na svrhi besidah, n. p. laudā, ultrā, con-
trā, trigintā, intereā etc.

2. Iznimaju se iz ove uprave ită, posteă, ejă, quiă, i svi padeži imenah dovršujućih na A, n. p. musă, templă, Palladă, Genuă etc. Samo u šestom padežu t. j. Ablativu dugo je, n. p. a musă, Poetă, Fabulă etc.

3. Dugo je A na svrhi Vokativah ričih Grčko-latinskih, koje izlaze u Nominativu na as, n. p. Thomā, Aeneā, Pallā, od Thomas, Aeneas, Pallas etc. Ako li na es izlaze u Nom. tad je kratko, n. p. Orestă, od Orestes etc.

#### UPRAVA II.

##### O slovu E na svrhi besidah.

128. Corripe E: sed Primae, Quintaeque vocabula produc,

129. Atque Fame, Tempe, Cete, Fermeque, Fereque.

23

- 554 -

130. Adde Doce similemque modum et Monosyllaba, praeter

131. Encliticas ac Syllabicas: nec non (Male dempto

132. Ac Bene) produces adverbia cuncta secundae.

1. Kratko je E na kraju ričih, n. p. *sermonē, impunē, illē, suavē etc.*

2. Ali je dugo u imenim Grčko-latinskim prvoga sklona, n. p. *Calliopē, Anchisē*; i u Ablativim sklona petoga imenah Latinskih, n. p. *Diē, speciē, rē, faciē etc.* Takodjer u famē, tempē, cetē, fermē, ferē, papē, ohē.

3. Još je dugo u imperativu za jednobroj drugoga Sprezanja, n. p. *docē, tacē, monē etc.* Ali vale, cave, vide, nalaze se štokad i s'kratkim.

4. Dugo je i u jednoslovčanim (*monosyllabis*), n. p. *mē, nē, tē, sē etc.* Iznimaju se 1. zaspojke iliti sastavci enklitični quě na misto *et, vě* na misto *vel*, i *ně* upitno; 2. zaslovke (*voces syllabicae*), *cē, tē, ptē, psē*, n. p. *hoscē, tutě, suaptě, reapsē, jerbo* su kratke.

5. Produlji zadnje e u prislovim izvedenim iz pridavnikah drugoga Sklona, n. p. *doctē, piē, minimē, egregiē etc.* Izvan benē, malē, inferně, i superně, u kojim je kratko.

## UPRAVA III.

### O zadnjem I, u besidam.

133. *Produc I; brevia Nisi cum Quasi, Graecaque quintae.*

134. Jure Mihi variare, Tibique, Sibique solemus.

135. *Corripies Ibi, Ubi melius, dissyllabon et cui.*

1. Dugo je I na svrhi besidah, n. p. *patī, fierī, legī, venī, montī etc.*

2. A kratko je u Nisī i Quasī, u vokativim imenah grčkih petoga sklona, spadajućih na treći sklon Latinski, n. p. *O Daphnī, o Alexī, o Amarylī etc.* Ma dativi istih imenah imaju ga obćeno, t. j. kratko na grčku, a dugo na latinsku, n. p. *Paridi, Palladi etc.*

3. Obćeno je I zadnje u mihī ol mihī, tibī ol tibī, i sibī ol sibī.

— 355 —

4. Bolje je izgovarat na kratko zadnje I, u ibi, ubi, i cuđ kad je od dvi slovke; tako i u sastavljenim sicubii, necubii, premda se nahode i na dugo.

## UPRAVA IV.

### O zadnjem Ohu besidah.

136. O datur ambiguis: Graeca et Monosyllabi longis;

137. Ergo, pro causa, Ternus, Sextusque secundae,

138. Atque Adeo, atque Ideo, atque Adverbia nomine nata.

139. Sed Cito corripies, Modoque et Scio, Nescio et Immo,

140. Et duo. Sit varium Sero, et conjunctio Vero.

1. Obćeno je O na svrhi besidah, n. p. sermō il sermō, ambo, video, ego etc.

1. Ali dugo je u imenim Grčko-latinskim izlazećim na omega, n. p. Cliō, Alectō, Didō, Calypsō; i u jednoslovčanim, n. p. stō, dō, prō, ō etc. još i u ergō kad zlamenuje porad; takodjer na svrhi Dativa i Ablativa imenah drugoga Sklona, n. p. templō, ab herō, a Dominō, virō, bonō etc. još u adeō, ideō, ultrō, citrō, intrō, i u svim Prislovim na o, dolazećim iz Dativa ili Ablativa na o, n. p. tantō, meritō, tutō, subitō, postremō etc. Medjuto kratko je u citī, modō, sciī, nesciō, immō, i duō.

3. Obćeno je o, u sero i vero, kad je sastavak.

## UPRAVA V.

### O zadnjim slovim U, B, D, T, u besidam.

141. U semper produc; B, D, T, corripe semper.

1. Slovo U na kraju ričih vavik je dugo, n. p. manū, gelū, diū, tū, factū; Panthū, Orpheū, Theseū, Jesū, Esaū etc.

2. Uvik je kratka poslidnja slovka ričih dovršujućih na b, d, t; to se razumi došavši za samoglasnikom, n. p. ăb, ăd, ět, dixit etc. Ali riči svršujuće na t često su duge rad skraćenja slovakah, kano kad iz tri slovke učine se samo dvi, n. p. obīt, inīt, petīt, na misto obiit, iniit, petiit etc.

*

— 556 —

UPRAVA VI.

O slovim zadnjim C, L, M.

142. C longum est: varium Hic pronomen: corrippe Donec,

143. Et Nec: Fac pariter malunt breviare Poetae.

144. Corrippe L; at produc Sal, Sol, Nil multaque Hebraea.

145. M vorat Ecthlipsis: Prisci breviare solebant.

1. Dugo je C na svrhi ričih, n. p. sīc, hōc, adhūc, etc. Prislov hīc ovde, dug je; a zaimenak Hic ovi, obćen je. Kratko je u doněc i Něc, a i Fāc kod Paetah, premda se nalazi i dugo.

2. Kratko je zadnje L, n. p. Annibāl, Consūl, nihil, proeūl, semēl etc. Ali je dugo u sāl, sōl, nīl; i u mnogim imenim žudinskim, kako, Gabriēl, Samuēl, Ismaēl etc.

3. Figura Ecthlipsis zasrkuje, ili iztiskuje slovo M, a stari su ga izgovarali kratko, ko sōspītēm ereptum, a sada se vidi u sastavljenom circumāgo. Ali ovo je samo za Piesnikah.

UPRAVA VII.

O slevu N, na kraju besidah.

146. N longum est Graecis pariter, pariterque Latinis.

147. En brevia, quod format Inis breve. Graeca secundae

148. Jungimus, et quartum, si sit brevis ultima Recti.

149. Forsitan, In, Forsan, Tamen, An, Viden adjice curtis.

1. N na kraju besidah dugo je i u grčko-latinskim i u samo latinskim ričma, n. p. Titān, Calliopēn, Hymēn; quīn, sīn, nōn, ēn etc.

2. Kratak je Nominativ na en, koji ima Genitiv na inis, tako i Akuzativ, ako su imena sridnjega spola; n. p. carmēn; inis, flumēn, inis, lumēn, inis, nomēn, inis, tibicēn, inis etc.

3. Krate se i zadnje slovke na n, imenah Grčko-latinskih spadajućih na drugi Sklon latinski, n. p. Iliōn, Peliōn etc. ovaka bo latinski imaju Ilium, Ilii etc. Još i Akuzativi potičućih iz No-

— 357 —

minativa na os, ili Nominativa kratka, n. p. Dedalōn, Delōn, Troilōn, Paphōn, Pelōn, od Dedalos etc. Thetīn, Alexīn, Eginăn, Adonīn, Phedrăn, Majōn etc. od Thetīs, Alexīs, Egină etc.

4. Kratkim pridrużi Forsităn, în, forsăn, tamën,ăn, vidën, namisto vides ne? tako i ove nostîn, vîn, aîn, za nosti ne, vis ne, ais ne.

## UPRAVA VIII.
O slovu R na svrhi ričih.

150. R breve: sed longum est Far, Par cum pignore Lar, Nar.

151. Cur, Fur, cum Graecis, quibus est genitivus in Eris.

152. Addito Iber; sed Cor melius breve: Celtiber anceps.

1. Kratko je zadnje R; n. p. puěr, rectōr, vīr, pěr, pre-
cōr etc.

2. Ali je dugo u fār, pār, i sastav. impār, compār, sup-
pār; tako u lār, nār, cūr, fūr, vēr; i u Grčko-latinskim, koja
su u Genitivu na eris, n. p. Sotēr, ēris, aēr, aethēr, cratēr,
caractēr etc. jos Ibēr; Cōr bolje je kratko; a Celtiber obćeno.

## UPRAVA IX.
O dovršku As.

153. As produc. Quartum Graecorum Tertia casum

154. Corripit, et Rectum, si in adis breve patrius exit.

1. Dug je dovršak As, n. p. musās, amās, aetās, pietās etc.
Samo se vadi anās, anātis patka.

2. Imena Grčko-latinska trećega Sklona imaju kratko as u Akuzativu većebrojnom, n. p. Arcadās, Heroās, Amazonās, Cycladās; a tako i Nominativ jednobrojni, ako čini Genitiv na ādis; n. p. Pallās, ādis, Arcās, ādis, Lampās, ādis etc.

## UPRAVA X.
O dovršku Es.

155. Es quoque produces. Breviat sed Tertia rectum,

156. Quum patrii brevis est crescens penultima Pes hinc

— 558 —

157. *Excipitur, Paries, Aries, Abiesque, Ceresque.*

158. *Corrippe at Es de Sum et Penes, et pluralia Graeca.*

1. Produgljuje se dovršak Es, n. p. patrēs, totiēs, trēs, docēs etc.

2. Ali treči Sklon ima kratak Nominativ na és, kada je kratak naspor u pridzadnjoj slovki Genitiva, n. p. milēs, ītis, divēs, ītis, equēs, ītis, segēs, ētis etc. Iznimaju se iz ove uprave, Pēs, i sastav. compēs, sonipēs, alipēs, bipēs, tripēs; takodjer pariēs, ariēs, abiēs, cerēs; jer premda imaju kratak naspor u Genitivu dug im je dovršak ēs; kakono i druga Grčko-latinska, n. p. Anchisēs, Alcīdēs etc.

3. Kratko je ēs, drugog kipa riči sum, i sastavljenih adēs, potēs etc. takodjer penēs, i u Grčko-latinskim imajućim na es Nominativ i Vokativ većebrojni, n. p. Troēs, Amazonēs, Arcadēs etc. Još u Grčko-latinskim sridnjeg spola, n. p. Cacoethēs, Hippomanēs, Panacēs etc.

## UPRAVA XI.

### O svršetkim Is i Ys.

159. *Corripies Is, et Ys. Pluralis excipe casus.*

160. *Glis, Sis, Vis verbum ac nomen, Nolisque, Velisque.*

161. *Audis cum sociis. Quorum est Genitivus in Inis,*

162. *Entis-ve, aut Itis longum, producito semper.*

1. Kratak je svršetak is i ys, n. p. ducīs, patrīs, čīs, īs, aīs, clamīs, chelīs etc.

2. Ali dugo je is u većebroju, n. p. armīs, nobīs etc. tako u glīs, sīs, possīs, adsīs etc. vīs bilo ime bila rič od volo, nolīs, velīs, malīs; i audīs sa svim ostalim drugim kipovim jednbrojnim četvrtoga Sprezanja, n. p. sentīs, nescīs, fīs, haurīs etc. Još i faxīs, ausīs etc.

3. Takodjer vazda je dugo is imenah trećega Sklona, koja imaju dug Genitiv na inis, ol ēntis, ol ītis, n. p. Salamīs, Salamīnis, Simoīs, Simoēntis, līs, lītis; tako i prislovi gratis i forīs. Koja pak imadu Genitiv kratak, taki je i Nominativ, n. p. Sanquis. inis.

— 359 —

UPRAVA XII.

O dovršku Os.

163. Vult Os produci. Compos breviatur et Impos,

164. Osque ossis, Graccorum et neutra; et cuncta secundae

165. Addicta Ausonidum; Graecus genitivus et omnis.

1. Treba produljiti zadnju slovku Os, n. p. hōs, librōs, virōs, nōs, vōs, honōs, ōs ōris, lepōs etc.

2. Ali skraćuje se u compōs, impōs, praepōs, i ōs ossis; tako u imenim Grčko-latinskim sridnjeg spola, n. p. Melōs, chaōs etc. i u svim ostalim grčkim, koja spadaju na drugi sklon latinski, n. p. Arctōs, Tyrōs, Iliōs; latinski bo imadu Arctus, i, Tyrus, i, Ilium, ii etc. Najposle u svim Genitivim Grčkim na os, koja se privode na treći Sklon latinski, n. p. Palladōs, Arcadōs, Tethyōs etc.

UPRAVA XIII.

O svršetku Us.

166. Us breve ponatur. Produc Monosyllaba; quaeque

167. Casibus increscunt longis, et Nomina quartae,

168. Excepto Recto, et Quinto; et quibus exit in untis

169. Patrius; et conflata e Pus; contractaque graeca

170. In Recto ac Patrio, et venerandum Nomen JESUS.

1. Kratka je slovka poslidnja Us, n. p. corpūs, intūs, meūs etc.

2. Ali duga je u jednoslovčanim (monosyllabis), n. p. plūs, thūs, sūs etc. isto u svim imenim padeže neupravne imajućim s' nasporom duğim, n. p. salūs, ūtis, palūs, ūdis, tellūs, ūris etc. i u imenim četvrtoga Sklona, iznimiv nominativ i vokativ jednobrojni, i većebrojni dativ i ablativ koji su kratki, n. p. sensūs genitiv jednobrojni, nominativ, akuzativ i vokativ većebrojni; a nominativ i vokativ jednobrojni imaju sensūs; dativ i ablativ većebrojni sensibūs.

3. Po isti način duga je u imenim Grčko-latinskim dospi-
vajućim u Genitivu na untis, n. p. Opūs, untis, Amatūs, untis;

— 360 —

Phitūs, untis etc. i u sastavljenim od pus, n. p. tripūs, Melam-
pūs; premda Aedipus i Polypus mogu imat i kratku.

4. Još je duga u Genitivim, skraćenim imenah ženskih Grčko-latinskih, koja iz Nominativa na o, imaju Genitiv na us, n. p. Sappho, ūs, Calypso, ūs, Dido, ūs; Clio, ūs, Man-tho, ūs etc. Najposle u PRESVETOM IMENU Jesūs.

POGLAVJE DRUGO
DE ORTHOGRAPHIA-O PRAVOPISU.

*Orthographia-pravopis, jest zanat, ili dio Slovnice, koji nas uči upravno pisati, za da se govorenje nezamrsi: za to pak dostignuti valja pazit na spajanje i razpajanje slovakah, i na razgodke.*

DE NEXU CONSONANTIUM
ET RECTA SYLLABARUM DIVISIONE.

O spajanju suglasnikah i razpajanju slovakah.

UPRAVA I. Isti suglasnik (*consonans*) nigda se nedvostruči na početku, ni na svrhi beside. Ako li se podvostruči u sridi, tada jedan spada na samoglasnik, koji je prid njim, a drugi na oni, koji je za njim, n. p. *an-nus, intel-ligo, mit-to, neces-sitas*, t. d.

UPRAVA II. U besidam sastavljenim, pridstavakah suglasnici, bio jedan ili ih više, imadu se spajat s' pridtičućim samoglasnikom, n. p. *ab-eo, ex-oro, ob-ruo, trans-eo, trans-fero, abs-tineo, dis-traho*, jer su sastavljene od pridstavakah *ab, ex, ob, trans, abs, dis*.

UPRAVA III. Došav u prostoj besidi jedan suglasnik medju dva samoglasnika, spaja se sa slidećim, n. p. *fi-lius, e-rem-plum, u-ti-li-tas*. A u sastavljenim, ko smo gori rekli, spaja se s' pridtičućim, n. p. *ab-undo, per-uro*; i u grčkim *syn-agoga, syn-odus, ex-odus*, t. d.

UPRAVA IV. Suglasnik S. nigda se nespaja s' pridlazećim ga samoglasnikom, izvan kad bi se podvostručilo, ili rič bila sastavljena; nego, zajedno sa slidećim ga suglasnikom, pridru-

— 361 —

žuje se poslidnjemu samoglasniku. Dakle ovako slideće slovke razdili, n. p. *a-scia*, *a-sbestus*, *e-sca*, *di-sco*, *o-scito*, *a-sper*, *a-spis*, *he-sperus*, *hi-spidus*, *hi-spanus*, *hö-spes*, *a-strum*, *a-sphaltites*, *re-stis*, *i-ste*, *o-stendo*, *no-ster*, *u-stus*, *i-sthmus*, t. d.

UPRAVA V. Slova dvostruka X, Z, i tekućna L, M, N, R, kada se podvostruče, ili kada u sridi beside stoje prid drugim suglasnikom, imadu se razdiliti, spojeć pridnje s'pridnjim samoglasnikom, a zadnje sa zadnjim, n. p. *sex-tus*, *al-ma*, *am-bigo*, *san-ctus*, *ar-ctus*; jerbo prid nijednim suglasnikom na početku beside nestoje; osim jedinoga M, koje dolazi prid N. n. p. *mna*, *Mnesteus*, *mnasylus*: zato ovako razdili, *o-mnis*, *so-mnus*, *Agame-mnon*, *clyte-mnestra*, i druge prilične.

UPRAVA VI. Ni ista mukla slova, kad su podvostručena, nespajaju se na početku beside, a ni s'drugim muklim ili poluglasnim, izvan s'ovim bd, bl, br, cl, cm, cn, cr, et, dm, dn, dr, fl, fr, phth, gl, gn, gr, pl, pn, pr, ps, pt, tl, tm, tr, n. p. *bdellium*, *blandus*, *brachium*, *brevis*, *clarus* etc. Radi toga ako bi u sridi beside došla rečena slova, neimaju se razdiljivati; dakle piši: *a-bdomen*, *A-bdera*, *he-bdomas*, *hyla*, *e-brius*, *so-brius*, *a-clides*, *A-cmon*, *Pyra-cmon*, *Alcmena*, *o-cnus*, *cy-cnus*, *a-cris*, *o-crea*, *di-ctum*, *do-ctor*, *mul-cta*, *tra-cto*, *profe-cto*, *Ca-dmus*, *A-dmetus*, *Aria-dne*, *A-dria*, *A-drastus*, *cathe-dra*, *Pa-phlagonia*, *da-phne*, *aphractus*, *A-frica*, *A-phthonius*, *A-glaia*, *Ae-gle*, *a-gnus*, *i-gnis*, *a-grestis*, *A-grippa*, *hexa-pla*, *du-plum*, *thera-pnaeus*, *a-pricus*, *a-psis*, *sum-psi*, *a-ptus*, *ade-ptus*, *pracce-ptum*, *prom-ptus*, *scri-ptum*, *volu-ptas*, *sce-ptrum*, *A-tlas*, *a-trium*, *a-tramentum*, t. d. Ali valja pazit da nas neprivare riči sastavljene, n. p. *a-bdo*, *a-bluo*, *a-brumpo*, ovako nevalja, nego, *ab-do*, *ab-luo*, *ab-rumpo* etc.— A u njekim se neslažu pisci, n. p. njeki bi htili da se razstavljaju ovako, *a-bsinthium*, *a-gmen*, *sti-gma*, *phle-gma*, *Ma-gdalena*; a njeki, *ab-sinthium* etc.

DE INTERPUNCTIONE-O RAZGODCIM.

1. Razgodci (*interpunctio*) služe nam za izrazpolagati u pismu govorenje, da se mogu razabrati izreke cile i svaka

- 562 -

strana iz kojih su sastavljene, i razumiti se vas osnov pisma po nakani pisca. Kakogod bo nas uči narav da odahnućem i razlikovanjem glasa govorenje razdiljujemo i razaznavamo, tako treba da ga i u pismu razdiljujemo razgodcim, i po istim ga razaznavamo. A razgodci jesu:

1. Punctum-točka, pik (.), a stavlja se na završku govorenja, iliti na svrhi svake podpune izreke (in fine cujusque periòdi); dakle razdiljuje izreku od izreke. A u štivenju pokazuje, da se ima glas spustit i odahnut.

2. Bina puncta-dvopik ili dvi točke, pod ovim znakom (:), koji se meću izmedju podulji udah (membra) iste izreke; još prid tudjim ričma, n. p. On reče: Svi su neharni. A u čitanju je zlamenje da se glas pospusti i uzdahne.

3. Punctum et virgula, ili media nota (;), koje se stavljaju izmedju pomanjih udah iste izreke; a to navlastito kad koje udo (membrum) zavisi o slidedećem, da brez njeg nemože stati. U štivenju znači isto što i dvopik.

4. Virgula oli comma (,), stavlja se za razlučiti najmanje strane izrekah, ko prid sastavcim, zaimencim prinosnim, izmedju imenah, kad se nabrojivaju brez sastavakah; i vokativi se običaju stavljat medju dvi virgule. U štivenju pokazuje da se pozastane, ali glas nespušta.

5. Nota interrogandi-upitna točka (?), stavlja se za sva-kim pitanjem bilo dugo ili kratko, bila čitava izreka ili samo jedna rič, n. p. Vidiš li ga? Nevidim. Tko si ti? Quid simile?

6. Kad se uzklikuje bilo u tugi ili veselju ili začudjenju, običajno se stavlja linea recta ovako (!); premda njeki sude, da je dosta stavit točku (punctum), n. p. O me miserum! Quam magna domus Domini! O tempora. O mores. O jadnog mene!

7. Parenthesis-zatvorak ili zaporka ( ), stavlja se, kad se u glavnoj izreci nalazi umetnuta koja druga izreka, brez koje ona može stati; dakle izreka umetnuta ogradi se dvima crtkam, ili ako je kratka dvima virgulam, n. p. Quae vis insit in his paucis verbis (plura enim committenda epistolae non erant) si attendes, quod facis, profecto etiam sine meis literis intelliges et aliquid habere, quod speres, etc. Cic. Ita, ut opinor, res nostrae procedunt.

— 563 —

8. *Apostrophus* ('), kojim se malo kad služe pisci Latiinski, meće se za ukazat, da je izostavljeno koje slovo, n. p. *Adeon', men', tun', sati', magi', virtu',* na misto *adeone*, *mene, tune, satis, magis, virtus*.

9. Kad se tudje riči navode običaju se stavljat dvi virgule (» oli «) prid prvom ričju, a dvi za poslidnjom; a kadkad i prid svakim redkom.

10. Kad nadješ ovo zlamenje (-) medju ričma, razumi se da se govorenje prikiduje. Premda veće putah nezlamenuje drugo van razmak jednog izgovora od drngoga, i to za veću razgovitnost. A kad se stavlja veće točakah (....) razumi se takodjer da se govor prikiduje, oli izpuštajuć i izostavljajuć štogod iz govora, oli htiuć da se drugi ositi po sebi onomu čega nedotiče, te ga dopuni.

OPAZ. Niučemu nisu toliko različitih mnenjah pisci, što su o razgodcim iliti interpunkcijam; nu ovde smo naveli pravila obćenitije slidjena.

## DE LITTERARUM MAJUSCULARUM ET MINUSCULARUM USU.

1. Veliko slovo stavlja se na početku svakoga pisma. Na početku svakoga stiha u piesmi. Izza svake točke (punkta).

2. U svim imenim vlastitim kipovich, n. p. *Petrus, Paulus, Venceslaus, Anna, Helena etc.* U prezimenim obiteljah n. p. Kraljević, Buconjić, etc.

3. Kad se pišu imena Carstvah, Kraljestvah, Državah, Otokah, Gradovich, Varošah, Mora, Jezerah, Riekah, Planinah, t. d. n. p. Austria, Bohemia, Polonia, Illyricum, Italia, Germania, Gallia, Dalmatia, Bosna, Hercegovina; Sicilia; Roma, Mostar, Sarajevo, Biograd, Zagreb, Beč, Carigrad; Sava, Drina, Neretva; Velebić, Velež, Trebević etc.

4. Kad se pišu imena Blagdanah, Naukah, Dostojanstvah, n. p. Petrov-dan, Ivan-dan, Gospoina; Bogoslovje, Mudro-znanstvo, Zemljopis; Papa, Car, Kralj, Ban, Knez, Vojvoda, Savjetnik, Sudac, Odvietnik etc.

5. U Naslovim, n. p. Presvitli, Poštovani, Prepoštovani, Uzvišeni, Preuzvišeni, Uzoriti; Njegovoj Svetosti Papi, Njegovu

— 364 —

Veličanstvu Caru, N. Visosti, Preuzvišenosti, Uzoritosti etc. Dragi Prijatelju, Brate, Roditelju, Častni Gospodine etc.

6. U imenim na koja želimo svrnut osobiti opaz čitatelja. I u mnogim drugim, koja se mogu iz štivenja opaziti.

7. Sto se tiče malih slovah samo pazi 1. da je lipše pisati dvoglasnike napose, nego zajedno, n. p. mensae, nego mensæ. 2. U ričma, koje imadu c u korenu, valja ga svagdi pisat a ne t, n. p. Concio, a ne Contio, jer je od riči ciao, oli cio; audacia od audax (audacs) etc. 3. Slova y, ch, th, ph, rh, pišu se samo u besidam Grèkim, i štokojim tudjim. Izvan što ch u njekim latinskim na misto slova k, n. p. pulcher etc.

## DE ABBREVIATIONIBUS.

Često se susritaju njeka slova ili slovke samotno stavijena, koja čitavu rič zlamenuju; zato dobro je ovde stavit poglavitija.

A. C. Zlamenuje Anno Christi. — A. M. anno mundi.

N. T. Novum Testamentum. V T. Vetus Testamentum. V. F. Vetus Foedus.

M. T. C. S. P. D. Marcus Tullius Cicero salutem plurimam dicit.

S. P. Q. R. Senatus Populusque Romanus.

P. E. Patres Conscripti. Tako su se zvali Staroste (Senatores) Rimski.

S. C. Senatus consultum. P. S. Plebiscitum.

R. P. Respublica. Quir. R. Quirites Romani.

Dict. Dictator. Mag. Eq. Magister Equitum.

Imp. Imperator. Tako su se starinom zvali Vojvode, a sada zlamenuje Car.

Pont. Max. Pontifex Maximus. Poglavica Svećenikah.

Cos. Consul. Coss. Consules. Cos. des. Consul designatus.

II. III. VII. Cos. Secundum, tertium, septimum Consul.

Proc. Proconsul. Procos. Proconsules. Pr. Praetor. Prett. Praetores. Proprr. Propraetores.

Quaes. Quaestor. Quaess. Quaestores. Proq. Proquaestor. Proqq. Proquaestores.

— 565 —

Tr. Pl. *Tribunus Plebis*. Tribb. Pl. *Tribuni Plebis*. Tr. Mil. *Tribunus Militum*.

Aedil. Cur. Aedilis Curulis. Aedill. Aediles. Cen. PP. Censor Perpetuus. Cent. Centurio. Centu. Centuriones.

Eq. R. Eques Romanus. Eq. Or. Equestris Ordinis.

V. Cl. Dict. Praet. Quaes. Triumph. etc. etc. Vir Clarissimus, Dictatorius, Praetorius, Quaestorius, Triumphalis etc. etc.

Cn. Cneus. Cn. L. Cnei Libertus. A. Aulus. C. Cajus. L. Lucius, M. Marcus. P. Publius. Q. Quintus. Ser. Servius. Sex. Sexius. T. Titus. D. Dacius. G. Gajus.

F. Kad stoji izza imena vlastitoga u Genitivu zlamenuje Filius, n. p. M. F. Marci Filius.

Ab. U C. Ab Urbe condita. Rimljani su brojili godine od postanka svoga grada Rima, zato su govorili: od postanka grada, razumeći Rim.

D. N. M. Q. E. Devotus Numini Majestatique ejus.

N A D O M E T A K

CALENDAE, NONAE, IDUS.

Za razumit latinske pisce treba znat što su im kalende, None, Idus. Radi čega dobro je da upamtiš ove stihove (versus), iz kojih se poznaje koliko danah ima koji misec.

1. Junius, Aprilis, Septemque Novemque tricenos,

2. Adde unum reliquis. Viginti Februus octo:

3. Quod si bissextus fuerit, superadditur unus:

4. Et tunc bis sexto Martis dic rite calendas.

A ovi drugi stihovi ukazuju Quot Nonas, Idus i Calendas, ima svaki misec.

5. Principio mensis dices cujusque calendis,

6. Majus sex nonas, October, Julius et Mars:

7. Quatuor at reliqui. Dabit idus quilibet octo,

8. Post quas, quot luces, totidem numerato calendas.

9. Hisque diem primum mensis superadde sequentis.

— 566 —

1. Znaj da Junius-Lipanj, Aprilis-Travanj, September-Ru-
jan, i November-Studeni, imadu po trideset danah; a svi ostali
po trideset i jedan, osim Februarius-Veljača, u kom je dva-
deset i osam danah, i ako je pristupna (annus intercalaris) koja
se dogadja svake četvrte godine, tad ih ima dvadeset i devet.

2. Imaš znat da su stari Rimljani razdiljivali misece u ka-
lende, none i idus. Svakog dakle miseca prvi dan zvali su Ka-
lendae, a izgovarali bi u Ablativu Calendis, n. p. Calendis Ja-
nuarii, prvi dan Sičnja; Calendis Februarii, prvi dan Veljače, t. d.

3. Majus-Svibanj, Martius-Lažak, Ožujak, Julius-Srpanj,
October-Listopad, imadu šest Nonah, a svi ostali miseci imaju
samo četeri None. — Daklen našavši gdigod upisano Quarto no-
nas Januarii, razumi drugi dan Sičnja, tertio nonas Januarii,
treći dan, pridie nonas, četvrti dan, nonis Januarii, peti dan
istoga Sičnja; i tako u ostalim misecim, koji neimadu nego
četeri None. A u druga četeri miseca imajuća šest nonah, kad
se govori, Nonis Maji, Martii, Julii, Octobris, razumi se sedmi
dan Svibnja, Ožujka, Srpnja, Listopada; pridie Nonas Martii etc.
šesti dan Ožujka, i t. d. tertio nonas Martii etc. peti dan, quarto
nonas, četvrti dan, quinto nonas, treći dan, sexto nonas, drugi
dan Ožujka.

4. Izza nonah slide idus, n. p. Octavo idus Januarii, šesti
dan Sičnja, septimo idus, sedmi dan, sexto idus, osmi dan,
pridie idus, dvanesti dan, idibus Januarii, trinesti dan Sičnja;
isto tako u ostalim misecim; osim onih četeriuh, koji imadu
po šest nonah; u tizih bo, octavo idus zlamenuje osmi dan,
septimo idus, deveti dan, i t. d. pridie idus, četernesti dan,
idibus, petnesti dan, t. j. Martii, Maji, Julii, Octobris.

5. Posli idus slide Kalende. Miseci imajući trideset i jedan
dan, četeri none, osam idus, imadu devetnest kalendah, i tako
izlazi trideset i jedan dan. A ona četeri, koja imadu trideset i
jedan dan, a šest nonah, osam takodjer idus, imadu sedamnest
kalendah. Ostali miseci, koji imaju trideset danah, imadu osam-
nest kalendah. Najposle Veljača četeri none, osam idusah, šest-
nest kalendah. Kako se vidi u Tabuli.

6. Kad se broje kalende, uvik se slideći misec imenuje,
n. p. Decimo nono Kalendas Februarii, zlamenuje, četernesti

— 567 —

dan Sičnja; Decimo octavo Calendas Februarii, potnesti dan
Sičnja; i tako dalje sve brojeć natrag; pridie Kalendas Fe-
bruarii, trideset i prvi dan Sičnja; Kalendis Februarii, prvi
dan Veljače.

OPAZ. 1. Negovori se secundo nonas, idus, calendas, već
pridie nonas etc. Što će reć, u oči dana, ol prije na dan.

2. Govori se još n. p. Quinto, quarto etc. pridie, calendas,
nonas, idus Januarii ol Januarias, tako Februarii ol Februa-
rias etc. takodjer nonis, idibus, Calendis Aprilis ol Aprilibus,
Septembris ol Septembribus etc.

3. Na misto calendas može reć, ad calendas, n. p. decimo
calendas, ol ad decimum kalendas etc.

4. Ovo calendas piše se i s'K i s'C, Kalendas i Calendas.

5. Misec Julius, kojemu je to svoje ime dao Julius Caesar
Rimski, zove se i Quintilis: Augustus, tako prozvan od Cae-
sara Augusta, nazivlje se i Sextilis.

6. Ovo ime kalende dolazi od Grčke riči kaleo-zvati, jer
bi prvi dan svakoga miseca puk sazivali, da mu naredbu raz-
kažu. Idus, iduum, ženskog plemena, došlo je iz zabačene riči
Latinske iduare-razdiliti; jer su stari na dva dila gotov jednaka
misec razdiljivali.

- 370 -

Funus, eris, pokop.

Hic. Equus, i, konj.

Exsul, is, protiran, izagnanik

Hic. Gladius, ii, mač.

Globus, i, okrug.

Grex, gis, stado.

Gurges, itis, vir.

Haec. Gratia, ae, milost.

Gloria, ae, slava.

Hoc. Gelu, u, led, zima.

Gluten, nis, tutkal.

Hic. Homo, inis, čovik.

Honor, oris, poštenje.

Hortus, i, bašča, vrtǒ.

Hospes, itis, gost.

Hostis, is, nepriatelj.

Humor, oris, vlaga.

Haec. Herba, ae, trava.

Humus, i, zemlja, tle.

Hiems, is, zima.

Hoc. Habitaculum, i, pribivalište.

Hic. Ignis, is, vatra.

Jocus, i, šala, igra.

Haec. Ira, ae, ljutitost.

Hoc. Jus, ris, pravda, čorba.

Hic. Lapis, dis, kamen.

Limes, tis, medja.

Limus, i, blato.

Locus, i, misto.

Lumbus, i, bok.

Haec. Lacryma, ae, suza.

Lana, ae, vuna.

Laus, dis, hvala.

Lex, gis, zakon.

Lima, ae, turpija.

Lux, cis, svitlost.

Hoc. Lac, tis, mliko.

Lignum, i, drvo.

Linum, i, lan.

Lorum, i, kaiš.

Hic. Magister, i, meštar.

Mas, ris, mužko.

Miles, itis, vojnik.

Modus, i, način.

Mons, tis, brdo, planina.

Mos, ris, običaj.

Haec. Manus, us, ruka.

Mater, tris, mater.

Mens, tis, pamet.

Minae, arum, pritnja.

Moles, is, težina.

Mola, ae, mlin.

Mulier, ris, žena.

Mors, tis, smrt.

Hoc. Munus, ris, dar.

Membrum, i, udo.

Mendum, i, pogriška.

Murmur, ris, mrmoranje.

Nervus, i, žila.

Nodus, i, uzǒ.

Haec. Navis, is, ladja.

Nex, cis, smrt.

Nox, tis, noč.

Nix, vis, snig.

Nubes, is, oblak.

Nux, cis, orah.

Hic. Orbis, is, okrug, svit.

Ordo, nis, red.

Haec. Olea, ae, maslina.

Opes, pum, hogatstvo.

Opinio, nis, mnenje.

Hoc. Onus, eris, brime.

Opus, eris, dilo.