VERBA MIT GUTTUR. U. NASAL. WURZELAUßL.

273

(жежета), neben zézí-sâ (schwetza sessyza S. das licht brennt), жежета са. Schwirig ist wied seess S. in täu tühe Wäusta nie wied seess «Das Du den Mundt nicht verbrennest». Es ist 2 sing. imperativi, wie Гпильфердингъ, стр. 19. erkannt hat. Er umschreibt «ty t'üje weusta ni widzez», ты твоя вуста не во- 5 джезь und übersezt ты твоего рта не обожги. Es bleibt mir aber dabei das dz, дж dunkel. Die form ist ожези, diß gäbe polab. wol *vüzez aber nicht *vüdzez. Entweder ist an die nebenform жешти (Miklos. lex. s. v. жешти) zu denken, deren жд durch polab. dz gegeben sein könnte, oder S. hat d irrtümlich geschrі- 10 ben. Ferner zázācý (zassanse J. glühend), *жагъштий; kâ zézín (ka sessien «zu brennen» S.), къ жажению. Die infinitivform ssasat, ssâssat J. P., zásat, zâssat J. (brennen) kann neben zázóný (zassóna J. verbrannt, woarda zassona J. er wird ver- brannt), d. i. *жазанъй, nichts anderes sein als zázat, *жазати; 15 жешти könnte wol nur *zict lauten, vgl. vulgärčechisch moct = мошти, das polab. also wol *müct lauten würde. Dise formen ge- hören also nicht hierher. Zweifelhaft ist rícat (rietzat S. sagen), das so wie es da steht nur *рецати sein kann; ich halte dise an- name für gegründeter als die eines schreibfelers für rict, obschon 20 ich jene verba auf -ати auß dem polab. nicht nach zu weisen vermag.

§ 248. 2. Verba mit nasalem wurzelaußlaute.

klǎné (klahnne S., klana J. P. er flucht), кλημέτα.

pūcālai-sā (petsang leissa «untereinander» J. richtiger 25 etwa «sie fiengen mit einander an»), почали са; nopūcōtý (nopī- tzunta J. an gefangen), *напочатый; nopūcāt (nopítzangt J. P. an fangen), *напочати.

dǎmé (doame J. P. er bläst), ламета; bei den flg. beispilen ist entweder -é hinweg gelaßen, oder es sind 2. sing. imperativi, 30 nodām (nodám «anfblasen» J. P.), vāzdām (wassdóam «aufbla- sen» J., wâsdâm «anblasen» J. P.), надами, *къздами oder -ламета (däume «kalt aus dem Munde blasen» S., joter däume «der wind wehet» S. kann nicht hierher gehören; ich halte es

18

274 VERBA AUF v, l. VERBA M. VOCAL. WURZELAUßL.

für däimí, λαμιμιτά, das freilich in diser function nicht vor
kommt).

vämé (§ 118, 7.; wáme J. P. er nimmt), καζάμετά, vulgär-
čechisch veme; praicámé (preywáme J. P. er nimmt zu), ири-
5 καζάμετά; 2. sing. imper. vâm (wam, wahm S., wâm J. nimm),
καζάμι, vulgärčech. vem; warscheinlich ist auch praivâm (prei-
wâm J., preîwann P.) imperativ; 3. sing. des zusammen gesez-
ten aorists råzá (wasang M. er nam; § 243.), καζά; råzáláí (wa-
sangláy J. P. sie namen), καζάλι; våźótý (§ 75.; wasjunte J.
P., wasejunta, wasiyúnta J. genommen, geworben), καζά-
тый; infin. vást (§ 118, 7.; wást J. P. nemen, anwást J. P.,
anwést P. an nemen), καζάτι.

§ 249. 3. Verba mit dem wurzelaußlaute v, l. Für den
wurzelaußlaut l finden sich keine sicheren beispile.

mârè (maare, mahre S., mare J. P., er stirbt), мӑрет;
part. praet. passivi eumårtý, praińårtý (gang eymiärte J.,
jang lymjorte, lis eymjorte S., er ist gestorben; preymiärte
«zu sterben» J. P. ist ebenfalls warscheinlich diß participium,
nicht infinitiv; über jã eumårtý, vergl. § 128.), *οὐμαρτήμη,
*πριμαρτήμη, neben mânóný (mariona J. P. gestorben), d. i.
*μαρκήμη; kâ mûrêní (§ 131, 1.; ka márrêna «zu sterben» J.),
κτ *μαρκήνη.

târê (târe J. P. er wischt), тарет.

mlaht S. (malen auf der müle) ist wol nach § 52. mlat =
млать zu faßen, schwerlich als *mlât = *млать; für lezteres
wäre warscheinlich auch *mâut = *млать ein getreten.

§ 250. 4. Verba mit vocalischem wurzelaußlaute.

Praes. 2. sing. znójés (snogis J. du kennst; snogísmen,
snogismáne J. kennst du mich), знаки; 3. sing. znójé (snoye
J. P. er kennt), знака; infin. znot (snôt J. P.), ЗНАТИ.

1. sing. paijã (jose peyang J. ich trinke), пик; 3. sing.
páijé (paye J. P., peye J., peyje S. er trinkt; tôpáje J. er
trinkt zu), пикет; imperat. paij (pey S. trink), пик; váipij
woypü J. trink auß); part. praet. act. pâl, pâla (§ 45, 1.;

15

20

25

30

VERBA MIT VOCALISCHEM WURZELAUßLAUTE.

275

póol Pf., ius pola D, joós póla Pf. ich habe getrunken, lez-
teres wol das feminium), пилъ, пила; våipál (weipahl, wey-
pahl S. er trank auß, *бъпилъ; infin. pait (peit S. trinken),
пити; våipít (wóypet, woypet J. auß trinken), *бъпинити.

bíjé (bie J. P. oftmals vor kommend, bié J. zweimal so, 5
bije J. P., büe J. P. er schlägt) kann nicht биктъ sein, diß
hätte *báijé (s. d. vor.) zu lauten; den accent auf der endung in
bié J. halte ich für nicht richtig, da alle 3. sing. praes. unbe-
tonte endung zeigen; ein *bje oder be an zu nemen geht schon
deshalb nicht, weil dann das imperfect *bos lauten müste. Die 10
schreibung der quellen weist entschiden auf *кектъ hin, auf er-
satz des а von бактъ durch € (§ 10.); so befremdend dise form
auch ist, so ist sie eben doch durch schreibung und lautgesetze
an die hand gegeben; våzbíjé (wasbue J. P. er schlägt auf),
бъзбактъ; 3. plur. vünái bijā-sā (winney' biangsa «sie schla-
gen sich» J.), они бактъ са; imperat. bij (büe «schlage» J.),
*бей, бий, ruß. бей; imperf. bías (§ 242.), бактъje; part. praet.
act. vünái bíláí-sā (winney belléissa J. sie schlugen sich),
они кили са, warscheinlich ist bálái-sā zu lesen; våzbálái-jig
(no tjelj' wasbalayik J. sie haben in aufs rad geschlagen), 20
бъзбили кго; part. praet. pass. báitý (wardoll beite J. er ward
geschlagen), китъий; praibaitý (preibeita J. an geschlagen),
прикитъий; infin. bait (beit S. dreschen, schlagen), кити; vāibít
(waybit, woypit J. P., weybit P herauß schlagen, auß klo-
pfen), *бъкити; práibít (preibit J. an schlagen), прикити.

váváitý (waweita J. ein gewickelt), къкитъий; vávit (wawit
J. P. ein wickeln), къкити.

sáijé (saje J. P. er näht), шиктъ; sáijén (zeyen S. nähen),
шикник; sait (zeit S. nähen), шити.

pörláijé (perlaye J. P. er gießt durch), прикитъ, neben lijé so
(lie J. P. er gießt), was auf кектъ hin weist (§ 54.; hier ist es
nicht nötig die erklärung i = € = а wie bei bíjé in anwendung
zu bringen, lautlich wäre sie natürlich völlig gerechtfertigt);
nolijé (nolie J. er gießt auf), навѣктъ. Zu disen formen lauten

276

VERBA MIT VOCAL. WURZELAUßL.

5

die infinitive λιατι, λαλιατι, es gehören also disse formen ei-
gentlich zu § 254.; láitý (leita J. J. gegoßen), *λιταιй; noláitý
(noleita J. auf gegoßen), λαλιταιй (vážloný — waslyona J. auf
gegoßen — ist wol auß *καζλιαηαιй verkürzt); infin. vážlit (wa-
slit J. P. auf gießen), *καζλιατι.

tái gríj-sā (täu grijssa S. du wärme dich), ται γρήγος (infin. γρήγοτι).

10

15

Besonders bemerkenswert ist joz püjā (jos piang J. ich singe), ოζ οη; 3. sing. püjè (püe J. P. er singt), ποιητα; 3. plur. püjā (püang J., zwei mal vor kommend, sie singen), ποιητα; joz pól (jos piól J., jus pióol Pf. ich sang), ოζ πέλ; infin. pót, πέπ, ergibt sich wol auß jotzang piól pésnáy «ich will Lieder singen» J., da höchstwrscheinlich anstatt piól piót zu lesen ist; niemals sonst fand ich nach cā, χώσης, das participium praeteriti activi sondern außnamslos den infinitiv. Ich lese also joz cā pót pësnái, ოζ χώσης πέτι πέσθι.

20

krāijè (kráye J. P. er deckt), кръікта; pükrāitý (pikreita
J. P., pekreita J. bedeckt), покръітый; pūkrýt (pūkrit, pe-
krit J. P. bedecken), покръіти; sākrýt (sākrit J. P. verber-
gen), съкръіти.

25

māijè (moje J. P., móye J. er wäscht), мāікта; māiji-sā
(móyista, lis móyissa J., er wäscht sich), мāікта сā; joz māül-
sā (jose môylssa J. ich wusch mich), ოζ мāіл сā; māit
(moyd Pf. waschen), мāіти; sāmýt (samet J. P. ab waschen),

rāijè (raje, ráje J. P. er wült, gräbt), ραικτα; pörrāijè (perráye J. P., perráye J. er gräbt durch), *ηροραικτα; püdrāijè (pitráye J. er untergräbt), подραικτα; vübrāijè (wiprája J., wiprója P. er gräbt um), οεραικτα; vāirýtý (woy-reta J. auß gegraben; vāi- hat also auch beim participium den ton, vergl. dagegen pükrāitý u. a.), *καιραιταιй; infin. vāirýt (woyret J. P. auß graben), *καιραιτι.

30

vāijc (wáye J. P. er heult), къяикта.

VERBA IM 2. STAMME MIT -Δ-.

277

pláya, pláje J. P. «er schwimmt» weist auf ein *plăijr*,
*ΠΛΑΙΚΤΑ*.

Dunkel ist mir tzagis «empfinden, fühlen» J. P. richtig: «du
fült», joseritzaganitz «ich fühle nichts» J. Der schreibung
nach müsten wir (vergl. das bisherige) cāijés, joz ni cāijā nic 5
lesen, also *ЧЫКЕШИ, *ЧЫКИК*. Die zu erwartenden formen *céujés,
ЧОУКЕШИ, *ceujā, чоуки stimmen gar zu wenig mit der schrei-
bung bei J.

§ 251. 5. Verba, welche den praesensstamm wie bei 1. (§ 245.) mittels suffix -ε- bilden, im zweiten stamme 10 aber Δ- nach dem wurzelaußlaute haben (κερε-τη, κρ-Δ-τι). Beispile:

séré (sere J. P. zeehre S. cacat), *σερετά, čech. sere*; infin.
sårat (zarat S. cacare), *сърнати, čech. sráti*; nosårat (nozarath
M. incacare), *НАСРАТИ*.

péré (pehre, pere S. er wäscht), περετά. Die formen wey-
parrin «auswaschen» S. und peret S. (waschen) können nicht
zu πρατι gehören. Ich vermute, daß πρέτι hier für πρατι ein
getreten ist, wie ja gar häufig in den sprachen ursprünglich ver-
schidene worte gemischt werden; peret kann (§ 14.) *prët* = 20
πρέτι sein, oder es ist *pårët* = *παρέτι zu schreiben* (§ 7.);
für lezteres spricht *våi-pårin* = *κνηπαικικά*.

zíné (sine J. P. er jagt, treibt), женета; våzzin (wassin J.
jage auf), *къзжени (къзжени); part. praet. act. gnól (gnól J. P.),
тналъ. In den als infinitiv angegebenen formen wassinet J. P. 25
(auf jagen), woisinet J., woysínet P. (auß stöbern, indagare),
kann -sinct natürlich nicht = гнати sein, das polab. nur *gnot
lauten könnte.. Die angeführteu formen erinnern an die § 247.
am ende besprochenen ricat, zāzat und es ist villeicht vāzínat,
våizínat == *къзженати, *къзженати zu schreiben, allerdings, 30
eben so wie *ρειάτι, *жазати etwas auffällige durativa.

våi-råvól (ergibt sich wol auß «woyrawola ausplündern»
J. P.) = *къиръкавъ; in rowále «plündern» J. P. und rowa-
layik «einen plündern» J. ist entweder der accent nicht richtig

278

VERBA IM 2. STAMME MIT -A-.

gesezt oder die vocale der ersten silben vertauscht; ich lese entweder råval, råvalái jig oder wofür våi-råvól spricht: råvól, råvolái jig, pъвалъ, ръвалъи къо.

zåvè (sawe S. kaut), ж(а)кета; zåvat (sawat S. kauen), ж(а)-5 кета, vergl. ruβ. жевать.

zůvè (siwe J., süwe S., siwa P. er ruft), зовета, infin. ЗВАТИ.

tài lãzes (tay lases J., toi losest Pf. du lügst), тълъ-желуш; lãzè (lase J. P. er lügt), лъжета, infin. лъгати, 1 sing.
10 praes. лъжж, aber poln. lgc, weshalb wir das verbum hierher,
nicht zum folgenden §. stellten.

sãsè (zãsse «saugen» J. P., richtiger: er saugt), съсета;
vãisãsè (woyssaãsse J. P., er saugt auβ), *капсцета; sãsùcè
pórsã (sassangse pôrsang J. P. spanferkel, saugschwein), сь-
15 сжштек праса.

§ 252. 6. Verba, die im praesensstamme suffix -je-,
urspr. -ja- an fügen, im zweiten stamme -a- an setzen.

a) Wurzeln auf consonanten. Die endung -кта zeigt nie
erweichung vor sich.

plócã (jose plozang J. ich weine), плачж; plócè (plohtze,
plotze S. er weint), плачета; part. praet. act. plokól (plokóol
Pf., plokôl J.), плакалъ; infin. plókat (plokat J. P.), пла-
кати.

skócè (skôtze J. P., skúze Pf., er springt), скакета; infin.
skókat (skókat J. P. springen), скакати.

tãicè (teitse J. P. er steckt), тъчета; våtåicè (wateitse J.
steckt ein), *вътчета, infin. тѣкати.

pāistè (peiste J. P. er pfeift), пишета; paistācī mēsāk
(peistansa mésak J. sackpfeife, wörtlich: pfeifender sack),
30 *пишткштий мѣшакъ (vergl. peistjolka «kinderpfeife» J. P.,
d. i. paistolka, čech. pištělka); infin. пискати.

sãipè (sseipe J. P., zeipe J. er schüttet), скипака; infin.
скіпати.

stilè (stile J. P. er schüttelt, streut), стеліта; inf. стати.

VERBA IM 2. STAMME MIT -a-.

279

vûrê (wirre J. P. er pflügt); vûrê (wahre S. er pflügt), beide = órêkt (vergl. § 32.); våróný (woaróna ljuntj' J. ge-pflügtes land), óranoκ; vûrat (woarad J. pflügen), óratı (in den quellen steht anstatt «pflügen» «haaken» mit der bemer-kung «eine Art dieses Orts, das Land mit zwey Ochsen um zu 5 ackern» J. P.).

mózé (mose J. P. er schmirt), máжětá; pûmazóný (pûma-sóna J. bestrichen), помазаный; infin. мазати.

mârţé (mahrse S. friert), mţжětá; jã eumârţón (jang eu-merson S. ist gefroren), кcтa *oумръзана (infin. мръзати); 10 marséna J., s. bei -нъти § 225.

rêzã (drawe resang «Holz sägen» S., so Гильфердингъ, стр. 34, 238; Jugler hat drawe resam; die richtige bedeutung ist «ich säge»), рѣжъ; rüzé (rese J. P.) und rózé (rose S. er sägt, schneidet, vergl. § 50.), рѣжěтá, infin. рѣзати; vübţózat 15 (webbryozat J. P. beschneiden), обрѣзати; vübţazóný (wib-bryasóna J. P. beschnitten), окрѣзаный.

praîvãzã (preiwáng sang J. P. ich gürte an), прикажъ; vōzóný (wijúngsona «verbunden» J., wyungsána «verbunden» J. P.), квазаный; vüzţózóný (wisswungsonne «zertüdert» S., 20 d. h. «verknotet») neben vãzţózóný (wâswijungsona J. auf gebunden), къвкӑзаный (über vãz- und vüz- = къз- vergl. § 10.); vōţat (wyungsat J., bijungsat P., wjungsat S. binden), квазати; vãzţózat (wâswijungsat J. auf binden), къвкӑ-зати.

laiz (leiss S., leise M. leck), лижи (лижъ, лизати); leise J. P. «lecken» ist wol láizé, лажěтá.

vâidvaizé (woytweise «ausheben» J. P., richtig: er hebt auß), *кълкажěтá (лажěтá, дкизати).

pläsé (plangse J. er tanzt), плашета; 3. plur. plãsã (plang- 30 san «wenn Viele tanzen» J.), плашета; józ plôsal (jos plung-sal Pf. ich habe getanzt; plôsat (pliungsat J., plungsat Pf., ploôssat M., plusat Pf. D.), пласати (über den wechsel von ã mit 'õ = a s. § 75.). Bei S. findet sich pjungse «tanzen»,

280

WURZELN AUF VOCALE.

täu mohss pjungzat «du sollst tanzen», nach unserer schrei-
bung *pôsê* (er tanzt), *pôsat* (tanzen), mit verlust des *l*.

§ 253. съпати hatte warscheinlich auch hier die praesens-
form auf 3. sing. -ита u. s. f., doch läßt sich diß auß den vor-
5 handenen formen nicht beweisen: *såpí* (zape J. S., ssape J. P.,
ssope D. er schläft; warscheinlich gehört hierher auch zapa,
ssapa J., ssapia P. «schlaf»), съпита; *såpól* (sapóol Pf., za-
pól J., sapól J., zapolt J., lezteres wol nur verschriben), съ-
пала; supinum (§ 132.) villeicht *såpót* (sapóteit Pf. schlafen
goehen; jůs nitz sobóot Pf. ich will nicht schlafen, scil. gehen),
съпата; infin. *såpat* (ziss ey man sápat J., *cis eu mån såpat*,
willst du bei mir schlafen; jose nitz ey tibe sapat J., *joz nie*
*eu tíbe såpat*, ich will nicht bei dir schlafen), съпати.

§ 254. b) Wurzeln auf vocale.

pürdójé oder villeicht 1 sing. *pürdójā* (perdoja J. P., per-
dóya J. «verkaufen»), *пРОАКТА* oder -АИК; *vütdójćmè* (witte-
doyime J., wittedogime E., witto düjeme M. wir vergeben),
ОТЪАДАКМЪ; 2. sing. imperat. *vütdoj* (wittedoy J. E., wittodü
M. «vergib», wittódume M., «vergib mir»), *ОТЪАДАЙ*; villeicht
ist überall hier zu schreiben: *vütâ-* anstatt *vüt-*; *deledoy* «über-
geben» J. ist wol auch imperativ: *doj* (*dêl*, ser häufig bei ver-
ben, «ab, herab»); zik *doys* wär «was giebt er vor» J., ist vil-
leicht *dójès*, *ЛАКШИ*: «was gibst du vor»; part. praet. act. *pürdól*
(pirdohl S.), *ПРОАДАМ*, part. praet. pass. *mos pürdón* (mohss
pirdohn «du hast verkauft» S.), *ИМАШИ* ПРОАДАНЪ (infin. ПРО-
ЛАДАТИ).

síjé (ssye, ssüe J. P. er sibt, sät), съкта; *joz sól* oder vil-
leicht *sijól* (*jose syôl* J.), *тъз сѣламъ*; vergl. *sijón* oder *son* (*zi-
john, cjohn S. «säen»), *сѣланъ* oder *сѣаник*; *sót* (*syót* J.) oder
etwa *sijót*, *сѣати*. Für die formen mit *i* = *k* sprechen andere,
analoge beispile (vergl. oben § 54.).

čāca šípa (wjaungsia czippia «wurfschuppe» J. P.) ist dann
ebenfalls wol *vijāca* = *кѣжштиа* zu lesen.

joz smijā-sā (jo schmianza Pf. D., jose smyensa J. ich

VERBA MIT PRAESENSSTAMM AUF -HE-.

281

lache), таза сміх са; smiji-sā (smijissa J. P., schmyissa S., smyissa J. er lacht), сміхта са; smyánsa J., smijanssa P. «lächerlich» kann verschidenes sein, 1. sing., 3. plur. praes. und partic. praes. act.; smol-sā (smyolsa J.), смінла са, villeicht смінлах са; smot (smyot J. lachen), смінити oder смінати.

5

Ueber lijć, лѣта, s. § 250.; rāzlóny (waslyona J. auf gegoßen), *къзланилный.

§ 255. 7. Verba, die den praesensstamm mittels suffix -къ- (1. sing. -нъ, 3. sing. -къ-та) bilden.

Es ligen fast nur beispile von consonantisch auß lautenden 10 wurzeln vor. Von vocalisch auß lautenden kenne ich nur våstón (2. sing. imperat.), къстани, oder våstónc (3. sing. praes.), къстатета, das in wastaun J., woasetaun J. P. «aufstehen», vor ligt, obgleich au für das zu erwartende o auffällig ist. Über so jautra ranj wâsda «des Morgens, wenn ich früh aufstehe» J. 15 bin ich nicht recht im klaren, villeicht ist es 3. sing. aoristi: så jéutra rânú vāsta, съ ютра рано къста; wástona «auferstanden» J hat wol unrichtiges accentzeichen für våstóny oder es ist vāstaný. *къстаний (dises partic. wird im polab. auch activ gebraucht, s. § 128.), vergl. den infin. västat (wóesdat, wóstat 20 J., wosdat P. auf erstehen), къстати; stót (in züg täu gorniss, ziss täu tüh stodt S., cig tāi gornís, cis tāi tü stot, чего тъи *граници, хвіштени тъи то стати, was du sagst, willst du das vertreten); warstoja «verstehen» J. P. gehört natürlich nicht hierher, es ist wol varstójé, -стакта.

25

krôdne (krôdene J. P. er stilt; dîf krôdne J. der dieb stilt), крадета (kródál, кралъ u. s. f., s. o. § 245., können natürlich eben so zu diser praesensform gehören als zu praes. *kródé, крадета).

In pükâinc (§ 118, A, 4.; pítgeine «niederstoßen» J.), *no- 30 къинета, руц. покопнетъ, wurz. къід- ist d vor n assimiliert.

mårzne (er, es friert; mârsne «frieren» J. P.; mârsna «es frieret» J. P.), мързета; mårzéný (marséna J. gefroren), *мързеный (vergl. § 252. mårzé, cumårzon).

18

282

5

vâmâknöt (wamakenûnt «einschließen» J.), квамққиқти (in-
silire, εἰσπηδᾶν); vütmâknöt (witmakenunt J. P., witmoake-
nunt «aufschließen» J.), *отъмъққиқти; zomâknöt (zomakenunt
J. P. schliefen), замъққиқти; zomácen (somatzen, somatzehn
S., zomacéna J. verschloßen; zomaken J. P. ist villeicht nur
verschriben für *zomacen oder es ist eine andere form), за-
мъченъ.

10

räiknè (waykene, woikne, weikene J., wokne, waykent
J. P., lezteres wol verschriben für *waykene, er lernt), кът-
кнета; joz váik, 1. sing. aor., s. § 244.; wojcéna «gelernt» J.
ist nicht сученъий, sondern *къиченъий, vgl. § 128.

15

täknè ist wol auß taukne «anstoßen» J. (richtig: er stößt
an) her zu stellen, тъкнета (infin. тӑкнӑхти figere, pulsare); váž-
täknöt (wâstakenunt «aufstecken» J. P.), квастӑкнӑхти (figere);
den aorist entācüch s. § 243.; vážtācéný (wâstazéna «aufste-
cken» J., wol: auf gesteckt), квастӑкнӑхий.

20

skóknè, rüzskóknè (skokne S. er springt; risskokne J. zer-
springt), *скакнета, *роззіканета; rüzskacéný (ris skatzéna
«von einander gesprungen» J.), *роззакаченый (vergl. skócè, skó-
kat § 252.). Darneben scheint auch skûknè = poln. skoknie vor
zu kommen (stjikene J., stjekene P. «sprung»; vergl. § 131.,
anmerk.).

25

svíkné (svikkene J. P. er haut, peitscht) *свекнета?; imper.
svíkn, svěknaí-mí (swikin J. hau; swikneime J. haue mir),
*свекни, *свекни ми?, vergl. svícé § 243.

târgnè (dargne J. P. er hechelt), тpъгнета; sâtârgnôt (sad-
dargnûnt lgán J. P. flachs riffeln), сътpъгнӑхти; târzéný (dar-
sene J. gehechelter), тpъженый.

30

pårgné (pårggene J., purggene P. er birst), *пpагнета;
våzpårgné (§ 10., waspürgene «bersten, aufspringen» J. P.,
richtig: er springt auf), *квэпpагнета; våipårzéný (woypar-
séna J. geborsten), *квіпpаженый; poln. pierzgnąć, d. i. *пpаг-
нӑхти.

tägnè (tangne, tangna J. P. er zieht), тагнета; nåztägnè

283

(wastangne J. P. er spannt auf, zieht an), квастагнета; våitågné
(woytangne J. P. er zieht auß), *квітатгета; 3. dual. praes.
tägnató (tangnató «fortziehen» J. P., richtig: beide ziehen),
тагнета; våztägnöt (wâstangnunt J. P.), квастагнити; partic.
praet. pass. våitäzéný (woytangséna J. herauß gezogen), *къі- 5
таженый; hürtägní-sã (pirtanguissa J., -nëssa P er dent sich
auß), προταγητα са.

vírgné (§ 10, 1.; wirggene J. P. er wirft; würggendál
«niederwerffen» J. P.), кракета; vírgnót (wirggenûnt J. P
werfen), кракети.

10

dvaîgnôt (tweiggenuûnt J. P. heben), лвигнити; waste-
weigken «aufheben, sustollere» J. P. kann wol nichts anderes
sein als 3. sing. vâzdvaîgné, къзланигнета.

püzgâiné (pistjeine J. P. er verschwindet), *поизгъикета;
püzgâinótý (pistjeinunte J. verschwunden) part. praet. pass., 15
*поизгъикнотація; über die assimilation des b s. § 118, 6.

In lágné (langne «liegen» S., richtig: er ligt), d. i. *лажнета
siud die praesensbildungen лажета (1 sing. лаж) und лежета in
eine verschmolzen.

Anmerkung. wan pükene «er fällt» J., dannáf pócā-
kene «hineinfallen» J., wan patzi «er ist gefallen» J., patt-
zie «fallen» S. weisen deutlich auf ein *пѣкнѣти «fallen» hin,
das mir sonst nicht nachweisbar ist. Ich lese ván pākné, онъ
*пѣкнета, und ván pācé, онъ *пѣчě als 3. sing. aoristi.
Auch smaggene «schmeißen, werfen» J. P. ist mir nicht klar;
es kann wol nur als smāgné oder smākné, съмкнета, gedeutet
werden.

§ 256. 8. Verba auf -н-ти.

Auß der menge der vor ligenden beispile sind fast nur die-
jenigen auß gewält, von welchen merere verbalformen belegbar 30
sind.

1. sing. praes. gornă (gornàng «babilliarder» Pf. ich rede,
spreche), *граних, ns. grońu; 2. sing. tâi górnîs (täu gorniss S.,
der accent nach anderen beispilen erschloßen), тѣ *граниши;

284

VERBA AUF -И-ТИ.

3. sing. górnī (ggôrne J. P., gohrne S.), *граниты; part. praes. act. gornāc, gornācī (ggôrnantz P., kgeornantza J. «beredet, beschwatzt», wol «beredt, sprechend), *гранашты; part. praet. act. gornál (ggôrnál J. P., s. § 45.), *ганинъ; verbalsubstant. 5 góren (§ 129.), *гракник; infin. górnīt (ggôrnet J., gornt S.), *гранити.

joz chornā-sā (jose chornangsa J. P. ich ernäre mich), изъ хранит са; vān chorni-sā (§ 47, 2., anm.; wan chor- niessa J. er ernärt sich), онъ храниты са; chórnī (ergibt sich 16 wol anß chòrna «ernähren» J. P.), храниты; infin. chórnīt (ggôrnet «füttern; gg hinten in der kehle ausgesprochen» J.), хранити.

nūsā (nüssang J. ich trage), ношъ; nūsī (nüsse J. P. er trägt; nonüsse J. trägt auf; wechnüsse J. trägt fort u. s. f.), 15 носиты; infin. nūsīt (nüsset J. P. tragen), носити.

joz mēnā (johs mehnang S. ich meine), изъ мѣнія; tāi mē- nīs (täu mehnass S. du meinst), тѣл мѣніи.

3 plur. praes. rūjā-sā (zeláy riangsa J. die binen schwär- men), *рояты са; rūjt sā (ergibt sich wol auß rüsta «schwär- 20 men» J., das ich für verschriben aus *rütsa halte), poln. voić się.

Die 3. sing. praes. eines solchen verbums ligt vor in eukrūjī (eukrye J. er schneidet ab, z. b. brot), *οὐκροντά.
3. sing. praes. dūjī (düe J. P. er milkt), донта.
2. sing. praes. kéutīs (tjautis J., tgautiss J., tjeutes Pf. 25 D. du machst), кούтиши; 3. sing. kéutī (tjaute, tjeite J. er macht), кούтитά; kéutál (tgauttál J.), кοутины; māi kéutlāi (may tgautlay J. wir haben gemacht), мкъ кοутины (der schwund des â = и ist auf fallend, man hätte *kéutālai erwartet, was warscheinlich her zu stellen ist, vergl. unten cuzasālāi jig, 30 оўжасыні кго); kéutāit (tjaudeit J. P. machen), кοутити (machinari), auf fallende form wegen des -ait = -ити, was auf be- tonung der endsilbe schließen läßt (§ 46.).

lūmī (lūmedêl «abbrechen» J. wie gewönlich für «er bricht ab»), ломиты: 3. plur. praes. lūmā (lúmang «sie brachen» M.

VERBA AUF -И-ТИ.

285

kann doch nur 3. plur. praes. sein: sie brechen), ломать; лummút
(limit J. brechen), ломити.

vóri (wore J. P. Pf. D. er kocht), карита; 2. sing. imperat.
vor (wohr S. koche), кари; vórona (wórena munka «Muhß, ein
Brey; eigentlich gesottenes Mehl» J.; worena J. P., auch in 5
andern generibus; woarina D.), каренап; inf. vórít (woort Pf.
brauen).

svóri (swore J. P., er schilt, keift), скарита; 3. dual. svo-
rató-sā (§ 240.; sworatóssa «wenn sich zweie mit einander
schelten» J., richtig: sie beide zanken sich), скарита-са; svórāci 10
(sworansa «zäukisch» J. P.), скарашкий; svořít (schworet S.),
скарити.

püstóvi (pistowe J. P. er sezt), постакита; 2. sing. imper.
stováí-mí, püstováí-mí (stoweyme niggungwör «den fuß vor-
setzen» J., richtig: setze mir den fuß vor; pistoweyme «ihn 15
setzen» J., richtig: setze mir); praistóvít (preistówit, prei-
stówat «miethen» J. P.), приставити (juxta collocare).

péusti (pauste wannâf «auslaßen» J. P., richtig: er läßt
auß), поустита; 2. sing. imperat. peust (paust dannâf «hinein
laßen» J. P., richtig: laß ein), поусти; våipeusténý (woypau-
sténa «ausgelaßen» J. P.), *капоучутеный*.

meudí-sā (maudiesse J., maudissà J. P. er versäumt),
моудита са; eumeudál-sā (eymaudôlsa «ich habe mich versäu-
met» J.), оумоудина са.

plůzí (§ 36, 3.; plise J. P. er legt), положитá; 2. sing. im-
perat. plůz (plüss S. lege), положи; půlůzál (pölisál «sparen»
J. P.), положилъ; prailůzál-sā (preilisoalsa «angewöhnen» J.),
приложилъ са; plůzít (plüsíť J. P., plüsšt J., plíst J. legen),
положити.

průsí (prísse, průsse J. P., prüsse S. er bettelt), просита; 30
próssey J. P. «fragen» kann doch wol nur průsaí, проси, 2.
sing. imperat. sein.

rüdí-sā (ridiessa J. P. er wird geboren), родита са; rüdál,
eurüdál-sā (ridoal, eiridoalsa J.), родина, оудодина са; ru-

286

VERBA AUF -и-ти.

déný, eurüdén, pürüdéný (§97. am ende; ridene J., eiriden J.,
porüdeine M. geboren), жожленый, оуроженъ, порожденый.

códí (tzode J. P. es raucht), ruβ. чадить; codí-sã (tzodissa
«es raucht» J.); part. praes. act. codác (tzodangspulver «räu-
5 cherpulver» J. P.); infin. códít (tzódet J. P., tzódit J. P.
räuchern; woytzódet «schmauchen, ausschmauchen» J.), ruβ.
чадить.

våsódi (wassode J. P. er sezt ein), квасалита; våsodai-sã
(wassódeissa P., wassódeista J. «aufsitzen», richtig: setze
dich auf), квасади са; våsodén (§.97. am ende; wassodèn,
10 -dèna J. ein gesezt), квасажденъ; wassodéne «setzen» J. ist wol
våsodéne (§ 131, 1.), квасажденик; våsódiit (wassódet «aufsetzen»
15 J. P., wassódit «einsetzen, einstecken» J. P.), квасалити.

zoblódál (soblundál J. P. gieng irre), завалдилъ; zoblódéný
15 (soblundéna J. verirrt), завалжленый.

2 sing. imperat. rübës (wibbês «aufhenken» J., richtig:
hänge auf), овки; vübasál-sã (wibbassôlsa J. er hat sich auf
gehängt), овкинъ са; vübasén, rübosen (wibbassén J., wibbo-
ssehn S. auf gehängt), овкишенъ; rübësit (wibbêsset «anhän-
gen, aufhängen» J. P.), овкисити.

2 sing. imperat. gos (gôs «löschen» J. P., richtig: lösche),
гаси; våigos (woygós J. P. lösche auβ), *гагаси; våigoséný
(woygosséna, wóygassena, woyassene J. auβ gelöscht),
20 *квигашеный.

euzasålai jig (eysassalayik J. sie haben in erschreckt),
оужасили его; euzasén (eysassen S., eysasséna, eysassene
J. erschreckt), оужашенъ; zósén (sôssen «erschrecken, terrere»
. J. P.), жашение.

dreuz 3. sing. imperat. (treis бёс «Dieu vous bénisse» Pf.,
dreisbück «guten Tag» D., dreise büg oder drause bük
30 «Gott helfe euch» J., also dreuz büg helf gott), *ароужи; eu-
dreuzál (eidrausaal J. er hat geholfen), *оудроужилъ; dreuzit
(draust J. P. helfen), ароужити.

tái púvcucai jig (taye biwoitzeyik J. du belere in), тъ

VERBA AUF -И-ТИ, -К-ТИ.

287

поочи кго; veucén (wantzên «gelehrt» J. P.), оученъ; veucit
(wautzet J. P. leren), оучити.

püveuzdaí-jig (püwausdayik J. zänme in auf), *пооузди
кю; råvenzdén (wawausdên «aufzäumen»), *бюужденик.

tück (titze «anzapfen» J. P., richtig: er zapft), точита.

5

våiwobál (wäuwobal S. er lockte auß), *бъибабиаъ; voben
(woben «locken» S., wäuwoben «auslocken» S.), *бакаеник.

stöp (stump «treten» J. P. öfters, richtig: «tritt»), споп.

§ 257. Eine übersicht der belegten und erschließbaren ent-  
dungen diser häufigen verba möge noch hier eine stelle finden: 10

Praes. sing. 1. gornā

2. gornîs

3. gornî, rüdî-sā

plur. 1. *gornimē

2. *gornite

3. gornā

Dual. 3. svorató-sā.

Imperat. 2. sing. gorn, gornaí-mí (sage mir),

15

2. plur. gornaitè.

Part. praes. act. gornāc.

Part. praet. act. masc. gornál; plur. gornálái.

Part. praet. pass. gornén.

Infin. gornít.

20

§ 258. 9. a) Verba auf -к-ти, 1. sing. praes. -ик. Wir  
scheiden die verba, deren zweiter stamm nach den lautgesetzen  
-а- haben muß, von denen, die -к- bewaren. Leztere verzeichnen  
wir zuerst.

1 sing. praes. zårā (johss saarang S., jaserang J. ich 25  
sche), изъз зърти oder зарти (und so überall а oder н); 2. sing.  
zårīs (saris, zaris J.), зарниши; 3. sg zārī (ssaarre S., ssare,  
sare J. P.), зарнита; püzārī (püsare J. P. er besiht), позариты;  
imperat. 2. sing. zår oder etwa zārī (sare J. sih; ssay J.  
P., sah S. sih, gehört wol nicht hierher), зарни; püzārī-m (pü- 30  
saarim S. besih mir), позарни ми; vüzārái-sā (wissereisa  
«umsehen» J., richtig: sih dich um), озарни са; part. praet. act.  
zárál (sarial J. P., sarral S.), зартка; püzárál (püsarial J.  
зарál

288

VERBA AUF -K-TI.

P.), позарял; вяcessal (woysárial J. er sah auß, *къязацъалъ;
part. praet. pass. våizårěný (woysaréna J. auß ersehen), *къя-
зарякъей; infin. zārat (sárat Pf.), заряти; pūzárat (püsárat J.
P., püsaarat S. besehen, zu schauen), позаряти.

grāmī, tū grāmī (grame J. P. D., ti grame J. es donnert),
гръмиты, то грамиты; ту гранилě (ti gramegoli J. es hat ge-
donnert), ТО ГРЪМКЛО; grāmat (chrámat «il tonne» Pf., ist infin.),
гръмити.

būli (püglie Pf., büle J. P., bühle S. es schmerzt), коанта
(infin. коатан); būli-ti (bülite J. es tut dir weh), коанта ти;
büli-m (bülim J. es tut mir weh), коанта ми.

vārti (warte J. P. er bort; warta J. P. er dreht), кръатита;
pürrvārti (pirwarte er durchbort), провръатита; vārti-sā (war-
tista J., st öfters für ss geschriben, er dreht sich), кръатитат са;
pürrvārloný (pirwártgona J. durchbort), ποκράτηκαι.

sēdzī (ssede J. P., zede J. S. er sizt), сѣднитъ; sēdācī (sse-
dangse P., zédangse J., «Sitzer, Besitzer»), *сѣднитий, infin.
сѣднити.

Wie im altbulg. so hat auch hier кидати im imperativ vaidz
(weitz «siehe» S., weidse «sehen» S.), киеда (Miklos., vergl.
gramm. III., § 204.); vaidōl, vaidál (weigól «sehen», «schanen»
J. P., wie oft für dg); niwéidialnitgik J., ni vaidál niküg, hast
du niemand gesehen, не кидали никого; mit weisist «siehest
du»? J. weiß ich nichts an zu fangen.

gūri-sā (tschürissa Pf. er brennt), горита са; infin. го-
ряти.

kāipī (tjeipe J. P. es kocht), калипита; kāipāc, kāipāca
(tjeipangs J. kochend; woada tjeipangsa J. kochendes wa-
ber), *кältапшта, кältапшти; infin. кältати.

Anmerkung. Ob woydnat «auslöschen» J. P., woydnjy
sweetga «lösche das Licht aus» J. hierher gehört (rāidnat,
*кältажнѣти; vāidnij, *кältажнѣй) weiß ich nicht.

§ 259. 9. b) Verba auf -а-ти, nach den lautgesetzen
anstatt -к-ти, 1. sing. praes. -iz.

VERBA AUF -а-ти ANST. -к-ти; -а-ти, -а-тк.

289

stūji (stíge, stýe J., stühe S. er steht; warscheinlich ist stoye «einer der da steht» D. und stoye «du stehst» Pf. bei Jugler das selbe), стoит (über stien J. P. s. § 131, 2.); infin. стояти.

slāisā (sleisang Pf. D. «das gehör», sleissa J. P. «das 5 gehör» ist wol nur «ich höre»), слѣшнъ; slāisīs (sleisis J., schläusses S. du hörst), слѣшничи; slāisī (schläusse «hören» S., wol «er hört»), слѣшнія; 2. sing. imperat. slāis (sleiss, slauss «hören» J. P., wol «höre»), слѣшни; slāisat oder etwa slāisót (sléisöt Pf., sleisot D. hören), слѣшнати; pōslaussat, 10 pōslaussa J., poslaussa P., pōslaussal J., pēslaussat J. P. «zuhören, gehorchen» gehören nicht hierher, sondern zu по- слоγшати.

dīrzi (§ 10.; dirse J. P. er hält), држитъ; dirzól-sā (dir-sōlsa «sich enthalten» J. P.), државъ сā.

15

līzi (lise J. P. er ligt), лежитъ; infin. лежати.

bězī (beese S., bese J. P., böse J. er läuft, fließt), кѣжитъ; bězóni (likoam kabesonye «in die Wette rennen» J., kabé-senje «zulauffen» J. ist wol kā bězańi zu schreiben), кѣжаник (von der endung abgesehen); bězat (bésat J. P. laufen), кѣ- 20 жати.

§ 260. 10. Verba auf -а-ти, 1. sing. praes. -а-тк. Die hierher gehörigen beispile sind zum teile schwirig zu deuten; es ligen verschidene bildungen anscheinend für eine und die selbe form vor und es ist die sicherheit der auffaßung besonders da- 25 durch beeinträchtigt, daß man sich häufig gar nicht auf die ne- ben stehende deutsche übersetzung verlaßen kann, indem die aufzeichner nur beflißen waren die bedeutung zu verzeichnen, sich aber gar nicht angelegen sein ließen person, tempus u. s. w. wider zu geben. Versuchen wir in den wust der überlieferten 30 formen ordnung zu bringen.

a) Der praesensform -а-к, -акши u. s. f. genau entsprechende beispile. Wir sondern die slawischen worte von den entlenten, welche im polab. disse form auf -ати an nemen

19

290

VERBA AUF -A-TI, -A-IT.

(wärend sie in den andern slawischen sprachen die im polab.
nicht nachweisbare auf -OCA TIIi zeigen).

1 sing. praes. jaigrójā (gaygrójang «spiclen» J. P., richtig:
ich spile), играть.

3. sing. dólójè (iolojie «arbeiten» S. er arbeitet), дѣлать
(neben jole S., dgola J. er arbeitet).

3. sing. máĝójè (sa witzeima mjeggoje J., så vücaima m.,
er blinzt mit den augen), *мѣлѣть (vergl. Мѣнѣть nictare, połn.
migać mit den augen zwinken).

3. sing. jaimójè (geimóy J., jaymói J. P. er fängt, nimmt),
имѣть; infin. jáimat (geimat J. P.), имати.

3. sing. svaitójè (sweitóye J. es tagt), світактa; rå svai-
tóni (wa sweitónge «mit anbrechendem Tage» J.), світаник.

3. plur. łotójā (lyotóya J. sie fliegen, function sicher), лѣ-
таічта; part. praes. act. łotójāći (ljotógansa J. P. flügge), *лѣ-
таічштий.

3. sing. vōsójè (wûnsoie J., wûndsoje P. es riccht), *кна-
кта, wol nebenform zu кхакта; part. praes. act. vōsójāći (wues-
sógangsa «riechende Dinge» J.); infin. vōsat (wungsat «geruch»
J. P., richtig: riechen); über poiwungsa Pf. s. § 78. am ende.

3. sing. vŭńójè (wingoye J. es riecht), копьакта; part. praes.
act. vŭńójāći (winngogansa J. riechend), *копьажштий (КОПЬАТи
olere); vergl. vŭńa (winga J. duft, geruch), копь.

part. praes. act. kōsajāći (kungsayangse J. bißig, beißend),
*ккасажштий; vergl. kōsóný (kungsona J. gebißen), ккасанзий
(kungse J. P. er beißt; kungsál J. es hat gebißen; kungsena,
eykungsena J. gebißen, gehören wol zu ккcitи: ккcitá, кк-
сила, ккшензий).

§ 261. Entlente verba diser form.

1. sing. praes. rosójā (rosójang «spielen» J. P.); 2. sing.
imperat. rosój (rasóy J., rosóy J. P. toben, rasen) oder etwa
3. sing. praes. rosójè; infin. rosót (rosôt, rosât «spielen wie
Kinder» J.), wol one zweifel das deutsche «rasen», das ja oft
vom munteren treiben der kinder gebraucht wird.

ENTLENTE VERBA AUF -A-TU, -A-TÄ.

291

1. sing. praes. *spełójā* (speljogang, J. P., speljoyang P ich spile, musiciere), das deutsche «spilen».

1. sing. praes. *dichłójā* (dichtjogang J. P. ich dichte), das deutsche «dichten».

1. sing. praes. *komójā* (kommoyang «kommen» J. P., rich- 5 tig: ich komme); 3. sing. *komójě* (dělkommóya «herabkommen» J. P.); part. praet. pass. *komón, komóný* (komóne J. «gekommen»; snêk gang komón J., snëg jā komón, der schnee ist gekommen, dělkommóna «herabgekommen» J.); infin. *komót* (komót J. P., kummoht S.), das deutsche «kommen». Andre 10 formen dises verbums s. im flg.

3. sing. *brīgójě* (bringoye J. P. er bringt); 2. sing. imper. *brīgój* (bringóy J., briggoy E.): part. praet. act. *brīgól* (bringól J. P.); *brīgalái jig* (bringaláyik, bringalaik J.).

3. sing. praes. *badójě* (badijoje P., badyóy J., baddaje S. 15 «beten», richtig: er betet; doch ist badyóy villeicht imper.); 2. sing. imperat. badyóy J., d. i. *badój*; 2. plur. imperat. *badójtě* (badyóyte J. betet), das deutsche «beten».

3. sing. praes. *krüdójě* (kridjóje J. P., kridyóge J. er würzt; zu dem deutschen «krūt» (kraut).

3. sing. praes. *dörstójě* (minne dörstjoje S. «mich dürstet»).

3. sing. praes. *maurójě* (maurjoye «maucern» J.).

3. sing. praes. *våmarkójě* (wammarkoye «bezeichnen» J.), das deutsche «merken» mit slaw. *vå*, *cz*.

3. sing. praes. *treuvójě* (dreywoje P., dreywoja P. er 25 traut, copuliert); part. praet. pass. *treuvóný* (dreywona, treiwona woarda «getraut werden» J.), das deutsche «trauen»; davon *tréuvnīk* (treibnick E.), brautfürer, begleiter bei der trauung.

3. sing. praes. *knapójě* (knapoje «klatschen mit der Peitsche» J. P.), doch wol das deutsche «knappen».

3. sing. praes. *děkójě* (denkóe no bük «denke an Gott» J., richtig: er denkt, oder es ist *denkoy, děkój*, 2. sing. imp. zu lesen); infin. *děkót* (denkót J. P. denken).

292 ZUSAMMEN GEZOGENE VERBA AUF -A-TI, -A-TI.

3. sing. praes. *smakójé* (schmacojie S. es schmeckt), das deutsche «schmecken».

3. sing. praes. *smańójé* (smadjóy «schmieden» J. P.), das deutsche «schmiden».

3. sing. praes. *vachtójé* (wachtoije J., wachtóy J. P. «achten, lauern»); part. praet. act. *vachtól* (wachtól J.), zum deutschen «wacht».

3. sing. praes. *strafójé* (wan strafóy er strafet J.); 2. sing. imperat. *strafój jig* (strafoyik «strafe ihn» J.); verbalsubst. *strafón* (strafòn «strafen») u. s. f.

Anmerkung. otagim, hotagim J., otagimm, hotagimm P. «haßen» kann etwa *otaji-m* «er haßt mich» oder *otajmé* «wir haßen» sein.

§ 262. 10. b) Neben diser praesensbildung auf -ojā, *-ojčs, -ojé = -aŋ, -ačni, -ačtā kommt aber auch die zusammen gezogene form auf -óm oder -am, je nach dem tone, -ós oder -as, -ó oder -a = -a, -ačni, -ačtā vor, s. auch unten § 270. unter ımčtī, dessen praesens 1. sing. *mom*, 2. sing. *mos*, 3. sing. *mo*, 1. plur. *mómč* hierher gehört.

Dise zusammen gezogene form findet sich bei slawischen und entlenten verben, wie es scheint, bisweilen sogar neben der eben besprochenen; nach welchem gesetze bald die eine, bald die andere form ein tritt, vermag ich nicht zu ermitteln.

Ein ganz sicheres beispil ist zunächst das entlente *joz šlach-tam* (jose czlachtam «ich schlachte» J.), *joz šlachtól* (jose czlachtól «ich habe geschlachtet» J.), *šlachtóný* (czlachtóna, czlachtona J., schlachtóna P. geschlachtet), *šlachtót* (czlachtôt J. P. schlachten).

Demnach werden wir unbedenklich auch derartige beispile, bei denen die übersetzung im infinitiv beigefügt ist, als 1. sing. praes. an setzen:

*nécham* (nécham «laßen» J. P.); imperat. *nech* (neeg tiebbe tüh schmacojie «laß dir wohl schmecken» S.), wie *čech*. *nech*, *poln*. *nicch*; *nechól-mí* (*nechólme* «überlaßen» J.

ZUSAMMEN GEZOGENE VERBA AUF -A-TI, -A-IT.

293

P., richtig: er hat mir gelaßen); infin. néchat (nechat J., négat Pf. laßen).

ópam (ópam J., opeam P. «hoffen», richtig: ich hoffe).

Für die 2. sing. pracs. finden sich ebenfalls wenig beispile, für die 3. sing. sind sie zalreich.

2. sing. tải kómas (täu kummas «du kömmst» S.); 3. sing. ván kóma (wan koma «er kömmt» J.; komma E. J., kumma M. als optativ «es komme»; komma J. P. «kommen»; kome «kommen» J.); vergl. § 261. die nicht zusammen gezogenen formen komójã, komójé.

2. sing. ganós und, wie es scheint, auch gánas (nicha nósme nütz «tu es mon ennemy» Pf., ni ganós-mî nic du gönnst mir nichts; tay ni ganas mene J. du gönnst mir nicht; gannas «gönnen» J. P., richtig: du gönnst).

3. sing. püsléusa (pöslauSSsa J., poslaussa J. «zuhören»), 15 Послoγυιαικτα; part. praet. act. püsléusal (pöslausal «zugehört» J.), послoγυιαια; infin. pöslaussat J., pêslaussat J. P. (zuhören, gehorchen), послoγυιαικι.

dóla (er arbeitet) neben dólójé, s. § 260.

smáka (smaka «schmecken» D., smacca smuc, «trouvez vous» 20 cela bon» Pf., richtiger «schmeckt es schmuck», d. i. «schön»), neben smakójé (§ 261.).

nè dóga (ne doga Pf. es taugt nicht).

rika (ríca smuc «il sent bon» Pf.).

íta (kôk îtga «wie heißt er» J., wan itga «er heißt» J., 25 hîtga «heißen, befehlen» J. P.); part. praet. pass. iťoný (hîtgona woarda «genennet werden»), «heißen» in niderdeutscher form.

móła (môlga, molja J., molia P. «malen, pingere»); part. praet. pass. molóný (molgóna «gemalt» J.).

óla (olya J., olea J. P. er holt); imperat. oľój (holjo S. hole); oľóńé (holyônja «holen laßen» J, P.), warscheinlich «das holen», -аник, oder ein anderer casus dises nomens.

vārda (wóarda, woarda J. öfters, warda J., wórda J.

294

ZUSAM. GEZOG. VERBA AUF -A-TI, -A-IT. ITI.

er wird); part. praet. act. vårdól (wardôl, wardoll J.); infin.
vårdót (wardôt J., wardoot M., wardôte J. P werden), ganz
wie das deutsche «werden» zur umschreibung des passivs ge-
braucht, § 127. Villeicht ligt in solig wóardas «seelig werden»
5 J die 2. sing. praes. vårdas «du wirst» vor.

varklogó (warklogó «anklagen» J. P.) ist wol eine derartige
3. sing. praes. mit betonter endung, vergl. mo «er hat»; vergl.
warklogóna J. (neben warklagéna J.) angeklagt.

part. praet. act. pińól (pjngól J. er marterte, peinigte), plur.
10 pińolai jig (pingollayik J. sie haben in gepeinigt); verbalsub-
stant. pińón (pinjón J. P. martern).

infin speŕót, våispeŕót (sperjôt, spüren J. P., woysperjót
J. P. auß spüren).

íta, móła, óła, pińól, speŕót sind beispile für die endung

15 -ITI.

In bring juth suglì «apportez du sel icy» Pf. ligt wol
brígót, 2. plur. imper. vor (s. § 261.), für welche man die en-
dung -ojt = -átε erwartet hätte.

In allen jenen formen auf -a die 3. sing. aoristi zu sehen ist
20 wol entschiden untunlich.

Anmerkung. Obgleich jútsan fleutúne «nous avons sifflé»
Pf., d. h. joz cà fleutónè oder fleitónè «ich will flöten» auf ein
*fleitót hin weist, so ist doch jose fleitang «ich flöte» J. und
jose fleitâl «ich habe geflötet» J. auf ein *fleitit, -iti zu bezie-
hen, vergl. § 256.

§ 263. Ich laße nun eine reihe von einzelnen verben in iren
belegbaren formen folgen, die irgend welche besonderheiten
bieten und die ich deshalb besonders zusammen zu stellen für
gut fand.

11. ITI, 1. sing. praes. ИАХ.

Praes. 1. sing. aidā (vergl. § 49, 1.; jose eidang J. ich
gehe), ИЗК ИАХ.

3. sing. aíde (eyde J. P., eide J. P., heyde, heide S. er,
sie, es geht), ИАЕТА; kok aidi-sā vom (kók eidissa wóm J. wie

ИТИ, КЪИТИ.

295

geht es euch); kok *aidi-tī* (ku keidide «wie geht’s euch» D.,
richtig: wie geht es dir); *vüznáidi-sā* (wisnéidissa «vergchen,
transire» J. P.); *püde* oder villeicht *püjdé* (püde «gehen» S.,
richtig: er wird gehen), *поилета*; in pudaìsa dost «il pleut»
Pf. (vergl. nonnátsi dost haid «il veut plevoir» Pf.) ist vil-
5
leicht a zu streichen: *püdí-sā dāzd*, *поилета са дажада* «es wird
regnen», wörtlich: «es wird regen gehen».

Imperativ. 2. sing. *aid* (heid, heyd S., hoiden gehe hin M., d. i. *aid hen*), *иди; aidai-sā* (eideissa dibbré, gehab dich wol J. P.), *иди са; püd* oder villeicht *püjd* (püht, püd, pud S., 10 poût M. komm), *поиди*.

Imperfectum. 3. sing. *áídås* (kukeidjas «comment vous va il» Pf., d. i. kok *áídås*, wie gieng es), *идाशी*.

Aorist. 3. sing. *jídè* (§ 49, 4.; güdi gieng M.), *иде; ist in-
deß ser zweifelhaft, es kann chūdì = chide, chüde J. P. (infin. 15
chidit J. P.) sein.

Part. praet. act. *aidål* (§ 124., der praesensstamm ist bei-
behalten; wan jang waje heidal, er ist weg gegangen S., *vån
jå—áídål*), **идाल; nodål* oder villeicht *nojdål* (nodål J., noddahl
S. gefunden, nadal P. «gewinnen im Spiel»), *НАИДАЛ*.

Part. praet. pass. *nodéný*, villeicht *nojdéný* (*nodéna* «ge-
wonnen» J.), *НАИДЕНЫЙ*. Vergl. *деи infin.*

Infinitiv. *ait* (eyd, eid J., heyt, haid, heit Pf., heid,
heidt S.), *ити; våinait* (woyneid «Ausgang» J. P.), *кгинити
(§ 90.); vånait* (wanheidit «Eingang» J. P.), *къпити* (§ 90 ); 25
nojt (nocht M. finden), *нанти*.

§ 264. 12. БЪИТИ, 1. sing. praes. ксмл.

Praes. 1. sing. *joz jis* (gos giss E., jose gis, jo gis, gosi gis J. ich bin; szêm jiss, hier bin ich J), *изъ исмл.*

2. sing. *jis* (täu jiss S., töjis, tojis M., toy giss J., toy 30
chiss E. du bist; katü giss wer bist du J., d. i. *kâtü jis*, *къто
(еси), кси*.

3. sing. *jå* (wan jang S. M. er ist; ian, ist M.; nic jang S., niang J. ist nicht; gang J. ser oft; jong S.), vergl. *кста*.

296

ККЛИТИ, КСТИ.

Dises já kann sich, wie es scheint, assimiliert mit nach folgenden worten verbinden, z. b. jamí (seyma jamme P., kalt ist mir); wenigstens wird bisweilen der nasal nicht bezeichnet, z. b. janidiglia D. «es ist somntag»; tiawerna J., tiewerna P. «fürwahr, gewißlich» ist tü ja oder tü já věrnä, «das ist war».

1. dualis jismai (mo gismay store tarróy Igotj «wir sind drey Jahre alt» J., mo jismai storí tárái łotú, *ма *ксма (кскф) стари *търи *лѣто.

3. dualis jista (müh lohlja un motey jista «mein Vater und Mutter sind» S., müj lóła un motai jista), кста.

1. plur. jismé (mäu jisme, wir sind S.), ксма.

Von der zweiten praesensform (mit futurbeziehung) ist nur belegt bódé (bungde J. E., bungd E. wird sein), кхлета.

Imperfectum. 3. sg. bas (nibas M. er war nicht), каше.

Part. praet. act. bál (jose boal «ich bin gewesen» J., tung bahl «dieser ist gewesen» S.). Hierher gehört auch sobahlsah «vergessen» S., richtig: ich habe vergessen, zobál sã, заклаз са.

Infinitiv. bâit (beyt, bayt, boit J., beyt E. sein), къити.

§ 265. 13. ксти, 1. sing. praes. кмл. Belegbar ist nur an alten formen one stammaßlaut ursprünglich -a- der

Imperativ. 2. sing. jëdz, 2. plur. jëdzte (gêtz, gêtzte J. iß, eſet), кжад, *кжадте (кадте). Hierher gehört wol auch per- gêtz «durchfreßen» J., das doch wol nur imperativ sein kann. In jëdé (jede «eßen» S.), pörjádé (pergáde «durchfreßen» J.) ligt die 3. sing. praes. nach analogie der a-stämme gebildet vor, also ein *кдета, *пъоклета (anstatt des älteren кста).

Part. praet. act jëdál (wan jedal S. er hat gegeben), к(а)лл.

Das part. praet. pass. våijadon in mo wünjaddon «hat ausgegessen» S. ist *квікідэнк zu кдати.

Infinitiv. jëst (jeest, jest S., gêst J. P. eßen), ксти.

§ 266. 14. а) кфлъти, 1. sing. praes. кфма. Von disem verbum weiß ich nur das part. praes. act. vëdācí (wedanze J., wedantze P. «wiſen», lis «wiſend»), *кфлъштий zu belegen.

БЎДАТНИ, ДАТНИ, ДАТНИ

297

14. b) Eine hierher gehörige form ist ferner noch vaidz (weitz «siehe» S., weidse «sehen» S.) 2. sing. imper., виждл.
Von disem verbum ist nur noch das part. praet. act. xuídal, vaidól (niwéidial nitgik hast du niemanden gesehen? J., wei-
gôl «sehen, schauen» J. P., wie oft g, d. i. j für dj), кидать be- 5
legbar; weisist «siehest du?» J. ist mir nicht klar.

§ 267. 15. дати, 1. sing. praes. дама.

Von disem verbum weiß ich nur den imperativ 2. sing. zu
belegen: dodz (dodse S. gib), даждя.

Häufig ist der imperativ zu дати, nämlich doj, über wel- 10
chen s. § 241.

§ 268. 16. дати, 1. sing. praes. деждя.

Praesens. 3. plur. våzdedā-sā (wâsdedangsa «sie zie-
hen sich an» J.), къздѣждѣт (tollunt), genau entspräche *дѣ-
даты сā.

15

Imperativ. 2. sing. våzdaj, våzděj-sā oder villeicht våzdāj-
sā (wāsedag «zeuch an» J., wasdyessa «ziehe dich an» J.),
къздѣй; sādáj (ssadáy J. P., zaday P. «thun», richtig: thu),
съдѣй.

Aorist. 3. sing. sādē (doâst ssade «es hat geregnet» J., 20
wörtlich: der regen tat), *съдѣ.

Part. praet. act. sādal (sadial «hast du gethan» J.), *съ-
дѣлъ (съдѣлѣлъ); plur. våzdalái-sā (wâsdaléissa «sie haben sich
angezogen» J.), къздѣли сā.

Part. praet. pass. våzdón (wassedyôn, wasdgóna J., jis 25
wessdjona «du bist angezogen» S.), къздѣны; widdên «klei-
den» J. P. ist wol kürzere form von widdîne Pf., widdena J.
P. «kleid», d. i. одѣник.

Infinitiv. våzdát (wessdjat S. anziehen; wesdéza «s'ha-
biller», d. i. våzdět-sā), къздѣти (tollere); sādat (sádat J. tun), 30
*съдѣти (съдѣати operari, conficere).

Anmerkung. wasdéwoza «ankleiden» ist våzdëvot-sā, къз-
дѣвати сā; våzděné (wâsdêna «anziehen» J. P.) ist wol къз-
дѣник.

19*

298

χατέτι.

§ 269. 17. χατέτι, 1. sing. χαστκ (χοτέτι, χοστκ). Dises verbum hat im polab. den anlaut χα-, polab. chå- verloren.

Praesens. 1. sing. cã (johss zang, johss zeng S., jot- zang, jotzang, gotzang J., jútsan, júdsa, juzan Pf. ich will, joz cã, ṭaz �chter),chter; auß ja judzeìd «voulons nous aller» Pf., richtig: ich will gehen, kann man villeicht auf ein joc ait für joz cã ait schließen, doch bleibt auch so ja dunkel; cã-t (sant nozarath ich will dir was — M., cã-t nósårat,chter; *нас̧рати, volo tibi incacare),chter; neben ni cã (nitzang, nitzeng S., junítza Pf. ich will nicht), he х̧штěх, findet sich häufig die abkürzung nic (jose nits, nîts J., jûs nitz Pf.).

2. sing. cis (täu siess S. du willst; ziss J., sis Pf., ziss täu S. willst du), cis sã (tsísa Pf. willst du dich), х̧штеши; ni cis (nitzis S. willst du nicht), he х̧штеши. Eine verkürzte form diser person ligt wol vor in gums hèn «ou allez vous» Pf., das doch nur sein kann kom-s (oder etwa kom-c?) hen wo willst du hin.

3. sing. ci (zie S., ssi J., tsi Pf. er will), х̧штета; ni-cé (nitze S. er will nicht), he х̧штета.

1. plur. címè (mäu zieme S., zime S. P. wir wollen), х̧штетв.

2. plur. cité (ziette, siete S. ir wollt), х̧штетe.

Imperfectum. 1. sing. tëch; 3. plur. tëchō, s. § 242.

Anmerkung. Mit disem verbum, so scheint es, wird das futurum umschreiben (vergl. das niderdeutsche und englische) in wendungen wie z. b. ninnátsi sneighaid il veut neiger, ssi snêck eid es will schneien J., ci snëg ait, х̧штета снѣг ити und änl. Auch sehna siete minne schworet «die Frauen willen mier kiemen» S., zený cité miné svorit, женъі х̧штете мENE сварити, glaube ich übersezt Гильфердингъ richtig mit бабы, будете меня бранить, ir weiber werdet mich schelten. «Je feray cela, junìtza négat» Pf. ist jo nicã néchat, т̧аз не х̧штck *не-хати, ich werde es nicht unterlaßen. Ueber jotzang piôl pêsnay s. § 250.

ИМЕТИ.

299

§ 270. 18. ИМЕТИ, 1. sing. praes. ИМАМ. Dises verbum verliert im polab. durchweg den anlaut И, wie in den andern westslawischen sprachen

Praes. 1. sing. mom (jose môm J., johss mohm J. ich habe, ich muß, ich soll), ИМАМ. In né mam (ne mam J. Pf., nemang J., nemam J. E. ich habe nicht)7, NE ИМАМ, ligt der ton auf ne, daher mam, nicht mom (§ 42, b.). Vergl. die 2. sing.

2. sing. mos (tay mos J., täu mohss S. du hast, sollst; môs hast du J., mohss du hast S.), ИМАШ; né mas (nemas J. du sollst nicht), NE ИМАШ.

3. sing. mo (wan mo J. öfters, mo S. er hat), ИМАТА.

1. plur. mom (mäu mohm wir haben S.), ИМАМ; in mome gimm «habt ihr ihn?» J., das mir nicht klar ist — gimm, gimme J. ist sonst ΕΜΑΚΤΑ, er ergreift — ligt villeicht môme, wir haben, vor, das nach § 240. zu erwarten ist.

2. dual. mota (johss, täu, wissey, mohta kummoht, ich, du, alle zusammen sollt kommen S.), ИМАТА.

Imperfectum. 3. sing. mës, s. § 242.

Part. praet. act. ne oder ni mál (nimial glücò «malheu-
reux» Pf., nemalikó «unglückselig» J. P., d. h. er hatte nicht
glück), NE ИМЕЛА.

Infinitiv. mët (mët J., meht S. haben), ИМЕТИ.

Ueber den gebrauch dises verbums zur umschreibung des
praeteritums s. § 128.

A.

agój 2. sing. imper. hege, spare
56. 17.

agól part. praet. act. II. (agól)
56. 15.

aid 2. sing. imper. geh 80. 14;
81. 32; 266. 31; 295. 8; aid
sād (sādi) geh setz dich 115.
23.

aidá 1. sg. praes. zu ait 120. 5;
264. 26; 294. 31.

aidái-sā 2. sing. imper. gehe (es
dir) 80. 13; 267. 4; 295. 9.

aidál part. praet. act. II. gegan-
gen 45. 16; 295. 17.

áidás 3. sg. imperf. er gieng 54.
33; 268. 8; 295. 12.

áidé 3. sg. praes. zu ait 45. 16;
53. 12; 82. 8; 265. 9; 294.
33.

aidí-sā (áidí-sā) 3. sing. praes.
refl., s. áidé, 53. 15; kok aidi-
sā vom wie geht es euch 294.
34; kok aidi-tl wie geht es dir
295. 1.

ait infin. gehen 82. 9; 137. 24;
175. 22; 295. 23.

algâf P. blei 66. 13.

*âľŭv blei 66. 21.

Anská masc. Hänschen 35. 34;
184. 11.

ar (har) adv. her 56. 14.

asăl msc. (åsål) esel 39. 26; 56.
21; 66. 13.

asľë, ásľä, ásľí loc. sing. zu asăl
39. 27; 223. 2, 6.

B.

baba femin. großmutter 69. 18;
147. 27.

badój 2. sing. imper. bete 133.
10; 291. 17.

badójé 3. sg. praes. er betet 291.
15.

badójté 2. pl. imper. betet 133.
11; 267. 25; 291. 17.

bait inf. schlagen 76. 9; 77. 5;
275. 23.

băit infin. sein 81. 22; 101. 3;
148. 1; 175. 24; 296. 19.

20

302

baitý — borój

báitý part. praet. pass. zu bait
168. 21; 170. 28; 275. 21.

bál part. praet. act. II. zu bâit
101. 33; 156. 33; 167. 24;
235. 2; 296. 15.

bálái-sā, s. bíláí-sā, 237. 9; 275.
18.

bas 3. sg. imperf. zu bâit; ni bas
er war nicht 268. 9; 296. 14.

báz msc. hollunder 27 34; 147.
24.

bázéné n. pl. fem. adj. hollunder-
258. 14.

bělí 3. sg. praes. zu bělíit 86. 9;
90. 5.

bělíit inf. waschen (weiß machen)
86. 9; 90 5.

béré 3. sg. praes. er nimmt 47.
15.

bétrat inf. verbeßern 56. 7.

bcuk masc. buche 109. 3; 238.
21.

béuküvè pl. zu bcuk 238. 26.

béukvý pl. zu bcuk 238. 22; 241.
34.

bězáíka msc. läufer 36. 19; 91. 3.

bězat inf. laufen 91. 2; 176. 30;
289. 20.

bězi 3. sg. praes. zu bězat 91. 1;
147. 28; 289. 17.

bězónč, bězóní, bězańí loc. sing.
subst. verb., ká b. zu laufen
97. 30; 172. 27; 173. 10;
289. 18.

bězóný part. praet. pass. zu bězat,
gelaufen 169. 31.

biás (bas), bías, bíjas 3. sg. imperf.
zu bait, er schlug, 77. 6; 268.
4: 275. 17.

bij 2 sg. imper. zu bait 275. 16.

bíjā-sā (bíjā-sā) 3 pl. praes. refl.
zu bait 266. 20; 275. 15.

bíjató-sā 3. dual. praes. refl. zu
bait 51. 34, 265. 34.

bíjé 3. sg. praes. zu bait 275. 5.

bíláí-sā part. praet. act. II. zu
bait sie schlugen sich 77. 3;
80. 13; 167. 27; 237. 9;
275. 18.

blácha femin. floh 32. 25; 151.
10; 158. 21; 217. 27.

bláchvái pl. zu blácha 151. 10;
217. 27; 218. 20.

blaizāta pl. ntr. zwillinge 248.
3; 186. 10.

blávé 3. sing. praes. er speit 39.
24; 41. 14; 155. 21; 157. 3.

blinskat inf. schwenken 116. 3.

blőda (blődé) 3. sing. praes. er
träumt 157. 18.

bóba fem. hebamme 69. 16; 147.
26.

bóbán msc. trommel 28. 19; 147.
25.

bóbka fem. demin. zu bóba 69.
17.

bobó fem. alte Frau 69. 18; 70.
33; 147. 26.

bődé 3 sing. praes. (fut.) er wird
sein 296. 13.

bol, bólý adj. weiß 86. 7; 87. 26;
106. 2; 148. 8.

bolák masc. eiweiß 86. 8; 178.
34.

bórdza 3. sg. praes. er eggt 154.
20.

bordźa femin. furche 154. 17;
161. 32.

borój -ú - »verwähre mich» J.
262. 11.

bóršta — būlt

303

bóršta fem. brust 154. 33.

brācáika fem. maultrommel 179. 12.

brāči (brācé) 3. sing. praes. er brummt 179. 14.

brāčikō acc. sg. zu brācáika 179. 12; 212. 6.

brādi 3. sg. praes. er watet 61. 34.

brāvái, brāvāi n. pl. fem. zu *brāi, *brāv, brauen 31. 18; 114. 7; 155. 4; 241. 13, 16.

brédý adj. breit 107. 10.

brěza fem. birke 93. 16; 148. 1.

brězái pl. zu brěza 93. 16.

brezgójé 3. sing. praes. es tagt 141. 13.

brig msc. ufer 93. 3.

brīgalái-jīg pl. part. praet. act. II. sie brachten in 71. 21; 237. 12; 291. 14.

brīgój 2. sing. imper. bring 133. 9; 267. 13; 291. 13.

brīgójé 3 sg. praes. er bringt 291. 12.

brīgójt 2. pl. imper. bringet 267. 26.

brīgól part. praet. act. II. er brachte 71. 22; 291. 13.

brīgóót 2. pl. imper. bringet 294. 17.

brizáin (== *brizainë), no brizáin «auf Birkenbusch» S. 93. 17.

brot msc. bruder 69 4; 72. 20; 73. 27; 155. 7; motérīn br. mutterbruder 188. 9.

bróta fem. coll., pl. zu brot 138. 18; 206. 14.

brótác demin. zu brot 72. 21; 185. 10.

brūda fem. kinn 155. 9.

būb msc. bone 40. 13; 147. 28.

būbāi pl. zu būb 204. 9.

būdāca fem. part. praes. act. zu büst 139. 23; 166. 10: b. meuchó stechfliege 256. 27; 270. 5.

būdé 3. sg. praes. er sticht 58. 21; 270. 5.

būdzái n. pl. zu büg 185. 7; 203. 4.

büg masc. gott 40. 24; 58. 17; accus. 199. 14.

bügǎm instr. sg. zu büg 201. 25; pål så b. er hat mit gott ge-trunken 201. 28.

bügǎm = bügǎm 201. 29.

bügǎv dat. sing. zu büg 113. 1; 114. 9; 237. 25.

bügó gen. sing. zu büg 58. 17; 199. 24; 200. 30.

bügüv n. pl. zu büg 54. 6; 114. 5; 238. 12.

bügüv gen. acc. pl. zu büg 127. 17; 149. 10; tāi né-mas müt dreudzích b. likǎm mǎnë du sollst nicht andre götter haben neben mir 238. 14.

bükvāi plur. buch, bücher 110. 19; 241. 17.

bükvaitěný adj. buchweizen- 191. 29.

bülāca part. praes. act. schmerzend, «geschwür» 167. 3.

būli 3. sing. praes. es schmerzt 60. 10; 156. 9, 11; 167. 7; 288. 9; büli-m es schm. mich 288. 11; büli-tī es schm. dich 288. 10.

304

bűsa — cig

bűsa (bûsa) fem. büchse (schieß-
gewer) 233. 24.

büsé plur. zu bűsa 233. 23.

büst infin. stechen 81. 23; 174.
23.

bűsý adj. barfuß 59. 10: 107.
12.

bűtan msc. storch, plur. bűtaní
205. 12.

büzā (dem. zu büg) ntr. bild 117.
18; 186. 20; 247. 33.

büzāc msc. dem. zu büg 185. 5.

büzācāk msc. dem. zu büzāc 183.
18.

büzé ntr. zu bűzî, b. slüvû gottes
wort 256. 5.

bűzî, fem. bûza, ntr. büzé göttlich,
gottes 58. 18; 81. 8; 188.
29; 255. 12; 256. 26, 34.

büzőta plur. zu büzā 117. 20;
135. 25; 186. 21; 248. 2.

büzőtkü demin. zu büzā 117. 20;
135. 26; 183. 25.

C.

cā 1. sing. praes. ich will 139.
17; 264. 27; 298. 3.

cāijā 1. sg. praes. joz ni c. nic
ich füle nichts 277. 5.

cāijés 2. sing. praes. du fülest
277. 5.

caist, cáistý adj. rein 76. 10;
107. 3; 134. 11; 234. 31.

cārkä (cārkë) loc. sing. zu cārkäi
128. 15; 240. 32.

cārkäi fem. kirche 102. 18; 113.
18; 126. 32; 145. 1; 240. 8.

cārkū kirchhof 152. 10: 240.
11.

cārkūv femin. kirche 102. 20;
145. 2; 149. 11; 152. 11;
240. 9.

cārkváića fem. demin. zu cārkāi,
kapelle 184. 31; 240. 15.

ćārný adj. schwarz 30. 27; 43.
20; 106. 17; 135. 3; 155. 5.

cārvéný adj. rot 31. 21.

cā-t ich will dir 262. 12; 298. 7.

cāté 3. sg. praes. er zält 43. 5;
134. 13; 269. 33.

cāténý part. praet. pass. gezält
43. 5; 134. 13; 269. 33.

céla fem. bine, pl. célái 47. 20;
51. 29; 134. 14; 161. 9.

célésái, célésái plur. zu célú 247.
20.

céleust fem. unterkinn 157. 17;
247. 16.

célű ntr. backe 247 18.

cëpái plur. dreschflegel 145. 3;
204. 15.

cétjártý num ord. der vierte 43.
24; 106. 33; 132. 24; 138.
27; 150. 24; 196. 6.

cétvárű neutr. vier zal, vier 51.
19; 134. 10; 193. 29.

cétýrdésőt num. vierzig 195.
12.

cétýrnócté num. vierzehn 194.
18; 195. 14.

céudzî adj fremd 12 10; 15.
25; 81. 5; 109. 6; 140. 28;
141. 1; 255. 10.

ci 3. sing. praes. er will, wird
265. 7; 298. 18; ci snëg ait
es wird schneien 298. 27.

-cí 3. sing. praes. er will, wird
96. 25; 101 21.

cig (cüg) gen sg. (vero) was 63.

címé — chůdíť

305

32; 134. 8; 250. 19; cig kéutís was tust du 250. 23.

címé 1. pl. praes. wir wollen 48.
33; 266. 8; 298. 20.

cis 2. sing. praes. du willst 48.
32; 139. 18; 264. 34; 298.
12.

cíté 2. plur. praes. ir wollt 48.
33; 266. 12; 298. 22; zéný
c. míné svórít frauen, ir wer-
det mich schelten 298. 29.

cíťrýr num. vier 48. 17; 54. 5;
101. 18; 102. 13; 134. 9;
193. 29; cítýr néděľa vier
wochen 196 26; joz mam ist
c. graiv 196. 28.

clávácný adj. menschlich 88. 7;
191. 11.

clávak msc. mensch 62. 27; 89.
6; 134. 26.

codác, codácí part. praes. act.
räuchernd 166. 26; 286. 4.

códí, codí-sā 3. sing. praes. es
raucht 80. 20; 286. 3.

códít inf. räuchern 134. 7; 166.
27; 176. 22; 286. 5.

ćol heil! 19. 23; 145. 22.

crěvů neutr., plur. crěva gedärme
93. 10; 134. 22; 208. 2;
210. 7.

criv msc. schuh, pl. críví, crívý,
crivái, acc. plur. crivái 93. 7;
134. 24; 207. 4; 225. 1.

crívnilk masc. schuster 93. 9;
180. 30.

Ch.

chéudác msc. der böse 129. 22;
179. 32.

chéudag gen. sg. zu chéudý 63.
33; 73. 4; 257. 18.

chéudý adject schlecht 107. 7;
109. 4; 129. 20; ntr. chéudé
256. 4.

chlåd masc. külung 40. 15; 62.
22; 70. 14; 73. 29; 129. 4.

chlådě, chlådä loc. sg. zu chlåd
200. 17.

chlëv msc. stall 40. 10; 90. 18.

chlōd msc. stock 118. 24; 129. 3.

chmil masc. hopfen 29. 31; 39.
22; 94. 4; 125. 32; 129. 27;
156. 18; 222. 15.

chólí 3. sing. praes. er lobt 69.
12; 129. 1; 150. 31.

chôrác msc. der böse feind 129.
19; 179. 33.

chôrcí n. pl. zu chôrác 224 19.

chórna fem. narung 69. 13, 34;
129. 2; 154. 22.

chornā 1. sing. praes., chornā-sā
ich ernäre mich 284. 7.

chórní 3. sing. praes. er ernärt
284. 9; chorní-sā 129. 2;
chornúí-sā 154. 22; 284. 8.

chórnít infin. ernären 284. 10.

chôrý adj. häßlich 60. 27; 129.
18.

chrāst masc. käfer 40. 26; 119.
6; 129. 6; 140. 12.

chŕon masc. merrettich 88. 2;
129. 6; 153. 25.

chrůmý adj. lam 129. 5; 155.
10.

chůdí 3. sing. praes. zu chůdíť
129. 23; 268. 25.

chůdí 3. sg. aor. comp. zu chů-
dít 268. 24; 295. 15.

chůdíť infin. gehen 176. 17.

306

chüst — děkót

chüst masc. ofenwisch 59. 21;
128. 11; 129. 17.

D.

daim masc. rauch 101. 6.

daim 2. sing. imper. = dojái-m
267. 17.

dăimı 3. sg. praes. er bläst, weht
274. 1.

daiskě, dáiskä loc.-dat. sing. zu
daiskó 95. 12; 126. 23; 214.
10, 23.

daiskó fem. tisch 95. 13; 211.
15; joz cà ait kå bûza daiskó
ich will zum gottestisch (com-
munion) gehen 214. 14.

daiskō acc. sing. zu daiskó 212.
32.

daivåk masc. «wild Vieh, Hir-
sche» D. 61. 20.

daivl adj. wild 81. 14; 137. 31.

dămé 3. sg. praes. er bläst 28.
'6; 273. 29.

dân msc. tag. 42. 8, 28; törý d.
dienstag 106. 11; 137. 27;
243. 4.

dåna, dänä loc. sg. zu dånü 28.
7, 33; 96. 6, 8; 208. 26;
209. 9.

dånåc masc. demin. zu dån 42.
31; 185. 11; moráiijn d. ma-
rientag 186. 6.

dånåv adv. hinein 112. 28; 114.
8; 208. 18; 237. 18.

dånđolū ntr. tagwerk 197. 23.

dânésný adj. heutig (täglich) 45.
1; 190. 32.

dânéu adv. hinein 112. 28; 113
8; 208. 17; 237. 29.

dånó gen. sing. zu dån 147. 4.
223. 19; 243. 14.

dånŭ neutr. grund 28. 7; 63. 3;
208. 1.

dánŭv gen. pl. zu dån 239. 5.

dăra femin. loch 77. 32.

dărä, dărë dual. zu dăra 97. 14;
216. 8.

dărō acc. sing. zu dăra 212. 8,
12.

dáróný part. pract. pass. gerißen
30. 12.

dåug msc. schuld 137. 27; 158.
14.

dánĝŭ, dúĝŭ ntr. adj., adv. lang
127. 19; 235. 29.

dǎugürāt adject. langschnäbelig
197. 7.

dǎnĝý adj. lang 158. 13.

dāvái, dāvāi num. zwei 29. 12;
137. 26; 193. 20; 251. 13.

dāvënócté num. zwölf 194. 12;
251. 17.

dávích genit. zu dāvái 29. 14;
193. 23; 207. 16.

dāvó num zwei 29. 11; 137.
26; 193. 20; 251. 12.

dåzd msc. regen 28. 1; 40. 18.

déca, décä loc. sing. zu dek 96.
23; 98. 9; 146. 23; 200. 26.

dëdån «un héritier» Pf., adj. poss.
avi 91. 24.

dëdånā ntr. vetter, base (?) 186.
17.

dek masc. dach 96. 23.

děkój 2. sg. imper. zu děkót 291.
33.

děkójé 3. sing. praes. zu děkót
291. 32.

děkót infin. denken 291. 34.

dêrê — dôla

307

dêrê 3. sing. praes. er reißt 47.
14.

dêrzól-sā part. pract. act. II. er
enthielt sich 51. 21: 289. 14.

désät num. zehn 16. 6; 51 19;
117. 7; 137. 29; 194. 7

désâtárú ntr. zehnmal, zehn 51.
16; 117. 7; 194. 7

désātnócté num. zwanzig 51 17;
194. 30; janǔ d. ein u zw.
195. 1.

-désőt num. zehn 117 10

désőtý num. ord. zehnter 107. 1;
117. 9; 196. 13.

dětá neutr. kind 86. 4; 91. 20;
116. 19; 185. 25.

dětáina adj. fem. kind- 188. 14.

dětānā ntr. vetter, base (?) 186.
17.

déusa femin. sele, atem 120. 3;
136. 6; 137. 32; 230. 24.

déusā acc. sg. zu déusa 120. 2;
231. 27.

déusí adj. selen-, d. dán aller se-
len tag 190. 5.

děva femin. Mädchen 90. 20;
149. 10; 183. 33.

děvāt num neun 51. 15; 117.
4; 194. 5.

děvātárǔ ntr. neunzal, neun 51.
15; 117. 4; 194. 5.

děvātdésőt num. neunzig 195.
25.

děvātnadíst num. neunzehn 53.
33; 194. 29.

děvātnócté num. neunzehn 194.
28.

děvka fem. Mädchen, tochter 90.
22; 149. 8; 183. 31.

děvō acc. zu děva 90. 20; 213. 3.

děvőtý num. ord. neunter 51. 1,
14; 106. 32; 117. 6; 149.
19; 196. 11.

dichlójā 1. sg. praes. ich dichte
291. 3.

dírzí 3. sing. praes. er hält 33.
2; 49. 16; 154. 11; 289.
14.

-dist zehn in den zalen von elf—
neunzehn 48. 34; 53 30;
161. 5.

djócě adj. «zweierlei» 196. 18.

dlān femin. flache hand 39. 25;
70. 21; 155. 22.

dōb masc. eiche, baum 118. 26;
138. 1; 199. 8.

dōbǎi pl. zu dōb 204. 10.

dōbáića femin. baumgarten 180.
18.

dōbák nsc. dem. zu dōb 28. 15;
183. 3.

dōbŕanka femin. gallapfel, eichel
179. 25.

dodz 2. sing. imper. gib 15. 33;
141 1; 172. 31; 267. 20;
297. 9.

dóga 3. sg. praes. er taugt 293.
23.

doj 2. sing. imper. gib 133. 8;
137. 28; 267. 12; 280. 21.

dojái-m 2. sing. imper. gib mir
262. 8; 267. 15.

dójés 2 sg. praes. du gibst 280.
23.

dóla 3. sing. praes. er arbeitet
293. 19.

dóla, dólë, dólä loc. sing. zu dólǔ
87. 30; 96. 10; 97. 16; 98.
8; 209. 7; cig jā kā dólä was
ist zu arbeiten 208. 27.

308

dolč — dvažnōt

dolč adv. comp. weiter 91. 14;
133. 14; 192. 28.

dóleč adv. (neutr. adj. weít 51.
24; 63 15; 192. 30; 236. 6.

dolójé 3. sing. praes. er arbeitet
159. 30; 290. 5.

dolů neutr. arbeit 87. 29; 138.
30; 159. 29; 207. 29.

dōpa, dōpó fem. taufe 181. 22;
212. 15.

dōpnáícá fem. taufe 181. 21.

dōpō acc. sg. zu dōpa 181. 22;
212. 15.

dör msc. hof. «meierei» 60. 25;
150. 21, 28.

dóŕónka fem. meierin 60. 26.

dörstójé 3. sg. praes. er dürstet
291. 21.

dótka fem. dem. zu dětā 86. 5;
88. 16; 138. 28.

dráv gen. plur. zu dráva 210.
22.

dráva ntr. pl. holz 31. 15; 114.
7; 155. 3; 210. 5.

drávěný adject. hölzern 31. 17;
191. 28.

dréudzi n. pl. masc. zu dréuý
einige 258. 2.

dréudzích gen. plur. zu dréudzi
143. 32; 258. 18.

dréuga fem. zu dréuý 138. 2.

dréuģä adv. «bisweilen» 236.
31.

dréugag gen. sg. msc. zu dréuý;
jådån slód dr. einer nach dem
andern 257. 22.

drcugāv «einander» 113. 4; 114.
8; 236. 18, 237. 19.

dréući n. plur. masc. zu dréuý
258. 4.

dréný adj. anderer 105. 24;
109 8.

dreuz 2 3. sg. imper. zu drén-
zit; dreuz büg helf gott 286.
29.

dréuzit inf. helfen 109. 11; 286.
32.

drógy adj. trocken 105. 20.

dü praep. bis 58. 2; 62. 34.

dübr, dübrý adj. gut 40. 5; 58.
31; 106. 13; 137. 29; 235.
13; 255. 6.

dúbra femin. zu dúbrý 58. 32;
137. 29; 256. 16.

dúbré ntr. zu dúbrý 256. 3.

dübrě adv. gut, wol 58. 33; 95.
28; 236 26.

dübrějsi comp. zu dübrý 91. 12.

dübrō acc. sg. fem. zu dübr 119.
24; 257 4.

dübrŭ ntr. zu dübr 95. 30; 235.
31.

düjći part. praes. act. zu düjí
166. 30.

düjí 3. sing. praes. er milkt 59.
7; 166. 31; 284. 23.

dükûncit inf. vollenden 46. 13;
60. 4; 126. 17; 134. 17;
176. 18.

dül msc. tal 60. 5.

dülé, dülä loc. sg. zu dül 60. 6;
200. 18.

dümó adverb. nach hause 201.
11.

düpáitý part. praet. pass. be-
trunken 168. 23.

düst genug 12. 9; 59. 20.

dvažnōt inf. haben 39. 21; 81.
23; 118. 21; 151. 4; 175.
13; 283. 11.

dvår — cusčč

309

dvår fem., plur. dvårái tür 42.
32; 150. 21; 151. 2; 244.
25; 245. 13.

dvårnáić loc. sing. zu dvårnáića
232. 19.

dvårnáića femin. stube 181. 20;
231. 11.

dvë num. zwei 193. 22.

drëmó dat. zu dvë, dåvó 29. 16;
251. 19.

drënadíst num. zwölf 53. 31;
194. 13.

drënacté num. zwölf 52. 9; 194.
12; 251. 17.

drënócté num. zwölf 194. 12.

E.

érlike adj. erlich 56. 5.

emerici, emerică loc. sg. zu eme-
ríka 95. 7; 146. 20; 214.
19.

emeríka fem. himmelreich 95. 8;
146. 22.

érô acc. sg. ere 56 6.

eu praep. bei 110. 27; 207. 16.

cubězat inf. entlaufen 176. 30.

cubüdén part. praet. pass. zu eu-
büst 47. 26; 168. 32; 270. 6.

eubüst infin. ab stechen 59. 15;
174. 23; 270. 7.

eudéléný part. praet. pass. zu
cudělit 90. 4.

eudělit inf. ab teilen 90. 3.

cudreuzál part. praet. act. II. er
hat geholfen 286. 31.

eukrodéný part. praet. pass. be-
stolen 270. 13.

eukrûji 3. sg. praes. er schnei-
det ab 59. 6; 284. 21.

culencit inf. treffen 134. 18.

culůmit inf. ab brechen 60. 5.

eumārtý part. praet. pass. ge-
storben 30. 16, 27; 43. 15;
153. 2; 171. 8; 274. 16.

cumårzón part. praet. pass. ge-
froren 31. 2; 169. 13; 171.
11; 235. 6; 279. 9.

cumeudăl-sã part. pract. act. II.
sich versäumt habend 77. 25;
109. 34; 285. 23.

eupudén, eupadéný part. praet.
pass. gefallen 47. 27; 71. 25;
106. 26; 168. 33; 270. 24.

cupeusta 3. sing. aor. comp. er
ließ fallen 268. 22.

cupeustas 3. sg. imperf. er ver-
goß (ließ fallen) 54. 34; 140.
10; 268. 11.

cuplotái-mi 2. sg. imper. bezale
mir 262. 4; 267. 7.

cuploténý part. praet. pass. be-
zalt 48. 6; 138. 8; 169. 29.

eupräst inf. spinnen 174. 25.

eupazóný part. praet. pass. ab
geschnitten 87. 6; 88. 34;
106. 25; 153. 26; 169. 13.

eureče 3. sg. praes. er schneidet
ab 87 1, 7.

euredăl-să part. praet. act. II.
(perf.) er ward geboren 58.
23; 77. 28; 285. 34.

euredén part. praet. pass. gebo-
ren 169. 27; 171. 2; 235. 7;
286. 1.

eusacéný part. praet. pass. zu
eusëct 87. 8; 89. 22; 271.
32.

eusčče 3. sg. praes. zu eusëct 87.
8; 89. 23; 91. 15: 271. 25.

20

310

eusëct — godái

eusëct inf. ab hauen 91. 17; 140.
2; 271. 33.

eusëk 3. sg. aor. simpl. zu eusëct
271. 27.

eusëklái-mí part. praet. act. II.
plur. sie haben mir abgehauen
271. 30.

eustraizón part. pract. pass. ge-
schoren 171. 15; 272. 32.

cutácüch 1. sing. aor. comp. ich
begegnete 268. 18.

euzasálái-jig part. praet. act. II.
plur. sie erschreckten in 71.
30; 77. 29; 286. 25.

euzasén, euzaséný part. praet.
pass. erschrocken 106. 28;
135. 22; 136. 15; 286. 26.

*euzósít inf. erschrecken 106. 29.

cuvāzé 3. sing. praes. er bindet
an 117. 21.

euvōzóný part. praet. pass. an
gebunden 117. 22; 170. 25.

F.

fletóné ntr. subst. verb. flöten
172. 10; 173. 4; 229. 20;
294. 22.

G.

ganós, gánas 2. sing. praes. du
gönnst 293. 11.

gárnák masc. topf 31. 6; 154.
10.

géumnü neutr. «güter, hof» 127.
22.

gjózda neutr. plur. sterne 88. 7;
127. 34; 132. 15; 143. 19;
150. 33.

glåd masc. hunger 70. 26.

glainëný adj. irden, tönern 90.
11; 191. 27.

glainó femin. lem, ton 76. 23;
119. 23.

glainő acc. sing. zu glainó 119.
22.

gláva fem. kopf 70. 16; 149. 8;
158. 25.

glávái plur. zu gláva 217. 8.

glávka fem. dem. zu gláva, spinn-
rocken 149. 7; 183. 28.

glåvō acc. sg. zu gláva 212. 16.

gléuchý adj. taub 129. 14.

gléupý adj. jung 19. 17; 107.
13; 109. 12; 125. 17.

glõbüký adj. tief 118. 28.

glósā acc. sg. zu glośó; vāipīj gl.
trink das glas aus 213. 15;
231. 30.

glośó (glosó) fem. glas 213. 15,
18.

glükó gen. sg. glück 200. 31.

gnaidái plur. femin. niße 77 9;
217. 9.

gnālý adj. faul 77. 22.

gnëzdí sā 3. sing. praes. refl. er
nistet 86. 24.

gnídái = gnaidái 77. 8.

gnol part. praet. act. II. (perf.)
er jagte 69. 7; 73. 28; 167.
28; 277. 24.

gńózda plur. ntr. nester 39. 10;
86. 21; 88. 6; 147. 11.

gnüj msc. mist 46. 52; 133. 4.

gnŭjený, fem. gnŭjena adj. mist-
131. 31; 191. 22.

god msc. schlange 40. 16; 184.
18.

godái plur. zu god 203. 7.

godance — grësnáiiký

511

*godáici* plur. zu *gódík* 78. 9; 80. 9; 146. 11; 184. 16; 204. 29.

*gódík* msc. wurm 78. 8; 80. 10; 184. 16.

*gőra* femin. berg 41. 6; 61. 1; 127. 20; 211. 18.

*göräi* plur. zu *gőra* 61. 2; 216. 28.

*görcéné* pl. zu *görcónin* = *gör-cónik* 206. 8.

*görcónik* msc. erdmännchen, unterirdischer 206. 5.

*gorch* masc. erbße 104. 6; 129. 8; 154. 24.

*górcha*, *górchý*, *gorchäi* plur. zu *gorch* 104. 5, 9; 154. 24; 204. 6; 205. 25; 206. 33.

*gord* msc. schloß 35. 14; 69. 8; 125. 8; 154. 25; 199. 7.

*gordáisté* ntr. burgplatz 54. 14; 140. 15; 181. 33.

*gordám* instr. sing. zu *gord* 28. 16; *prid* g. vor dem amte 201. 29.

*gordé* loc. sg. zu *gord* 71. 5; 95. 19; 200. 12.

*górén*, *gorn* sbst. verb. ntr. sprechen 97. 10; 172. 3, 6; 173. 23; 284. 5.

*görka* fem. dem. zu *gőra* 36. 4; 46. 5; 183 34

*görký* adject. bitter 61. 3; 105. 19.

*gornā* 1. sing. praes. ich rede (zu *górnít*) 283. 32.

*gornāc*, *gornāci* part. praes. act. zu *górnít* 284. 2.

*gornál* part. praet. act. II. zu *górnít* 284. 4

*górni* 3. sing. praes. zu *górnít* 284. 1.

*górnis* 2. sing. praes. zu *górnít* 283. 33.

*górnít* inf. sprechen 97. 3; 172. 8; 284. 5; *ván ni műzé* g er kann nicht sprechen 172. 12; 176. 21.

*görő* acc. sg. zu *gőra* berg 212. 33.

*gos* 2. sg. imp. lösche 286. 21.

*gős* fem. gans 118. 29; 125. 14.

*gőśár* msc. gansert 118. 30.

*gősi* adj. gans- 189. 13.

*gőska* fem. dem. zu *gős*, semmel 219. 12.

*gőský* acc. plur. zu *góska*; *pícé* g. er bäckt semmeln 219. 9.

*grám* msc. donner 62. 1.

*grámat* inf. donnern 87. 2; 176. 26; 288. 7.

*grámí* 3. sing. praes. zu *grámat* 62. 2; 155. 2; 288. 5.

*grámólú* part. praet. act. II. ntr. zu *grámat*; *tü gr.* es hat gedonnert 87. 3; 154. 2; 176. 27; 236. 8; 288. 6.

*grébín* msc. kamm 48. 24; 51. 6.

*grëch* msc. sünde 89. 22; 91. 5; 93. 30; 125. 18; 129. 7.

*grěcha* gen. sing. zu *grěch*; *cáistý* *vüt gr.* rein von sünde 201. 17.

*grěchý* acc. plur. zu *grěch* 91. 6; 93. 31; 103. 30; 129. 26; 205. 19; 206. 24.

*grësí-sā* 3. sing. praes. refl., er sündigt 93. 32 (*grěsí-sā* ?)

*grësnáiiký* acc. plur. sündet 93. 33; 136. 19.

312

grësnarëm — jådånnadíst

grësnarëm dat. plur. sündigern
136. 24.

greucái plur. zu greuk 146. 5;
203. 25.

greuk msc. birnbaum 146. 5.

greuk gen. plur. zu greuk 207.
16.

greusãi fem. birne 109. 13; 218.
13; 240. 16.

gréusva fem. birne 108. 31; 109.
13; 218. 15.

greusvãi pl. zu greusãi, gréusva
109. 13; 218. 11; 241. 10.

gríbåt msc. rückgrat 41. 24.

gríj-så imper. 2. sg. refl. wärme
dich 92. 30; 133. 11; 267.
11; 276. 6.

groblé, groblái, groblãi plur. har-
ke, rechen 72. 26; 148. 12;
221. 14.

groblóm dat. pl. zu groblãi 148.
14.

grod masc. hagel 40. 24; 69. 5;
155. 8.

gŕöda fem. balken 117. 33; 153.
28.

grüzna adj. fem. häßlich 59. 29.

gűjik msc. heiland 179. 7.

gűla adj. fem. kal 60. 13; 127.
17.

gülöb fem. taube 60. 13; 127.
16.

gülöbåk demin. zu gülöb 183. 4;
244. 10.

gülöbí plur. zu gülöb 244. 9.

gürí-så 3. sing. praes. reflex. es
brennt 80. 21; 127. 14; 288.
25.

güst msc. gast 127. 15; 243. 7.

gűstí, gűsty acc. plur. zu gűst; vá

g. áidé er geht zu gast 244.
15.

güzd msc. nagel, plur. güzdé, 52.
15; 59. 28; 128. 9; 150. 26;
225. 33; 226. 19; 243. 6,
25.

## H.

har (ar) adv. her 56. 14.

holjo hole (imper.) 66. 31.

## I.

íglík (ínglík) msc., plur. ígláici,
engel 56. 24; 80. 28; 116.
11; 146. 17; 204. 33.

ist adv. noch 55. 3, 13; 140.
13; ist zímnějsi noch kälter
192. 7.

íta 3. sg. praes. er heißt 74. 9;
kok íta wie heißt er 293. 25.

itóný part. praet. pass. geheißen
293. 26.

## J.

ja s. jaz.

ja = jā 296. 5.

jā 3. sing. praes. er ist 121. 6;
295. 33.

ja-mí ist mir 296. 2.

jā-mí, záíma jā-mí kalt ist mir
262. 6.

jäcmén (jäcmín) msc. gerste 115.
30.

jådån num. ein 55. 25; 130. 24;
193. 16; 255. 3.

jådånnadíst, jånadíst num. elf
194. 9.

jădla — jis

313

jŭdla femin., plur. jŭdlăi, tanne
55. 21; 130. 23.

jăgla fem. nadel 83. 2; 130. 27.

jăgráíća fem. spil 82. 27; 180.
22; dëtáina j. kinderspil 188.
14.

jai n. pl. pron. II. pers. ir 262.
24.

jaigrójā 1. sing. praes. ich spile
82. 25; 120. 8; 130. 30;
132. 6; 290. 3.

jaimā ntr. name 82. 17; 116.
18; 130. 29; 246. 12.

jáimat inf. fangen 82. 20; 130.
30; 176. 8; 290. 11.

jaimójé 3. sing. praes. zu jáimat
82. 20; 290. 10.

jaimŭ ntr. name 246. 15.

jáinam adv. anderswo 82. 24;
237. 5.

jāmā = jaimā 82. 20.

jánócł, jánóc adj. einig, einzig
55. 29; 196. 17.

janŭ ntr. eins 160. 17; 193. 18;
236. 7.

janünacté num. elf 194. 10.

jāskra fem. funke 82. 33; 130.
26.

jăskrái plur. zu jăskra 82. 34.

jaz, ja pron. I. pers ich 74. 5;
259. 32.

jěd fem. eſen, speise, dat. jědái;
joz cā kā jědái ait ich will
zum eſen gehen 98. 30; 177
7; 244. 27.

jědál part. praet. act. II. zu jěst
37. 15; 98. 24; 167. 18;
296. 28.

jědě 3. sg. praes. er iſt (zu jěst)
98. 22; 296. 25.

jěděna cas. von کلеник 98. 25
oder jědńa = کلانна speise
98. 26.

jědz 2. sg., jědztè 2. plur. imper.
zu jěst 46. 21; 98. 23; 141.
2; 267. 20, 28; 296. 22.

jěmái-jig 2. sing. imper. faß in
267 8.

jěmató-sā 3. dual. praes. sie bei-
den faßen sich 266. 2.

jěst infin. eſen 98. 22; 130.
31; 172. 14; 174. 26; 296.
31.

jéunāc masc. junges rind 109.
20; 131. 1.

jéutra gen. sing. adv. morgen
(cras) 109. 18; zo jéutra 209.
28.

jeutrŭ ntr. der morgen 109. 18;
110. 32; 131. 3.

jeuzúíńa (jeuzáina) fem. mittag-
eßen 10. 33; 131. 4.

jeuzáinō acc. sing. zu jeuzáína
110. 33; 232. 1.

jězdí 3. sg. praes. er reitet 98.
32.

jězdna (?) fem. speise 98. 28.

jidáiný (jédáiný) adj. einzig 55.
32; 196. 14.

jídě 3. sg. aor. simpl. zu ait, er
gieng, 295. 14.

jig gen. sing. pron. и (кго) 130.
22; 251. 4.

jímé 3. sg. praes. er nimmt 55.
19; 130. 21.

jis 1. sg. praes. ich bin 55. 15;
130. 19; 245. 28.

jis 2. sg. praes. du bist 55. 16;

314

jīsmái — karlåv

81. 27; 130. 20; kātū jīs wer
bist du 295. 30.

jīsmái 1. dual. praes. wir beide
sind 265. 15; 296. 6.

jísmě 1. plur. praes. wir sind
55. 18; 296. 11.

jísta 3. dual. praes. sie beide
sind 55. 17; 266. 7; mǔj lǒla
un motái jísta mein vater und
mutter sind 296. 9.

jīz masc. igel 40. 13; 55. 19;
130. 19.

jo s. joz.

jóbka plur. zu jobkǔ 210. 13.

jobkǔ ntr. apfel 71. 10; 74. 18;
130. 15; 161. 6; 208. 8; tor
küvě j. (kürbis, türkischer ap-
fel) 187. 13.

jobküdōb masc. apfelbaum 197.
24.

joblǔńa, joblǔn femin. apfelbaum
130. 16; 147. 8; 230. 20.

joc = joz-cā 298. 6.

jōdrü ntr. kern 64. 11; 118. 8;
131. 6.

jógnā neutr. lamm 29. 30; 115.
27; 125. 30; 130. 17; 186.
8; 247. 33.

jógnāta plur. zu jógnā 186. 9;
248. 4.

jóji dual. zu jojǔ, hoden 228. 7

jojǔ (jojí) neutr. ei 53. 1; 131
27; 227. 14.

jolūva adj. femin. nicht gekalbt
habend (von der kuh) 59. 2;
180. 12.

jolūváiča, jolūváic, junge kuh
(die nicht gekalbt hat) 180.
10; 230. 30.

jomó fem. grube 71. 1; 130. 15.

josenáińa fem. (als plural zu jo-
sín an gegeben) eschenholz
178. 21.

josín masc. esche 48. 26; 178.
23.

jōtra leber 118. 9; 131. 6.

jōtréný adj. leber-191. 19.

józ, jo pron. I. pers ich 40. 11;
74. 5, 15; 130. 14; 259. 27;
jo jis ich bin, jo cā ich will,
jo nícā ich will nicht 259.
31.

józýk msc. zunge 101. 17; 118.
10; 131. 5.

K.

kå praeposit. zu 27. 32; 29. 8;
35. 9.

kadó fem. kette 56. 10.

kaglǔ kegel 56. 12.

kāipāc, fem. kāipāca part. praes.
act. kochend 166. 32; 288.
27.

Kāipí 3. sg. praes. er siedet 126.
32; 166. 34; 288. 27.

kāisar msc. kaiser 127. 4.

kak adverb. relat. wie, als 74.
10.

kamén gen. pl. zu komnǎi; püjd,
sād eu kamén komm, setz dich
zum ofen 71. 15; 246. 8.

kårái fem. blut 30. 3; 102. 17;
113. 19; 240. 6.

kårái (kopkō kårái) gen. sing zu
kårái 241. 4.

karl msc. mann 56. 13; 127. 8;
105. 33; 106. 7, 18.

karlåv dat. sg. zu karl 187. 20;
zéna jā karlår püdreug die

kåtũ — klübéucnīk

315

frau ist des mannes gehülfin
199. 31; 237. 18.

kåtũ pron. interr. wer 27. 33;
28. 32; 111. 23; 250. 7.

kåtũm dat. sg. zu kåtũ 111. 21;
250. 10.

keuchór msc. koch 73. 12; 109.
23; 114. 1; 129. 16.

kéupác masc. kaufmann 43. 4;
109. 25; 180. 8.

kéupál part. praet. act. II. er
hat gekauft 77. 24; 111. 31.

kéupí 3. sg. praes. er kauft 109.
24.

keurã neutr. hünchen 108. 32;
109. 25; 126. 33; 185. 27;
247 32.

keurái plur. zu *keur han 248.
12.

keurãtái plur. zu keurã 248. 10.

keurüpóký = keurüpótký 160.
10.

keurüpótka femin. rebhun 103.
27; 109. 26.

keurüpótký acc. plur. zu keurü-
pótka 103. 26; 219. 7.

keusót infin. kosten, schmecken
109. 27; 126. 34; 176. 6.

keutáit inf. machen 78. 21; 176.
15; 284. 30.

kéutál, keutláí (plur.) part. praet.
act. II zu keutáit 284. 26.

kéutí 3. sing. praes. zu keutáit
80. 4; 108. 32; 109. 28;
284. 25.

kéutís 2. sing. praes. zu keutáit
78. 19; 81. 29; 284. 24.

kid adv. wo 34. 20; 35. 5; 55.
4; 126. 12.

kināz = knāz 39. 30.

kjot masc. blume 86. 1; 88. 11;
127. 32; 132. 13; 145. 16;
150. 32.

kjotāi pl. zu kjot 86. 2; 88. 12;
127. 32; 132. 13; 204. 17.

klágāi fem. «band» (term. techn.
des zimmermanns) 240. 22.

klāgrāi plur. zu klágāi 241. 12.

klākūl masc. glocke 40. 29; 70.
27; 135. 15.

klākūlāk masc. dem. zu klākūl
klingel 104. 1; 183. 5.

klākülký plur. zu klākūlāk 103.
34; 183. 6; 205. 17.

klān msc. fluch 42. 34.

klāné 3. sg. praes. er flucht 43.
1; 273. 24.

klās msc. ähre, plur. klāsāi 204.
23.

klāsý acc. (nom.) plur. zu klās
205. 21; 206. 33.

klāvár msc. junggesell 161. 28.

klāvrík masc. dem. zu klāvár,
kleiner knabe 161. 28; 184.
25.

klatáy J. plur. zu klātz stock
204. 21.

klěsta fem. zange 90. 32.

kľeuc femin. schlüßel 108. 31;
109. 21; 125. 33; 155. 20;
157. 12; 222. 23.

kľéucí plur. zu kľeuc 224. 24.

klód 2. sg. imper. lege 270. 19.

klódé 3. sg. praes. er legt 270.
17.

klóga fem. klage 212. 19.

klogō acc. sg. zu klóga 212. 18.

klórý adj. klar 106. 8.

klübéucník msc. hutmacher 110.
16: 180. 31.

316

klübük — korvō

klübük msc. hut 110 15.

knāgāiña femin. fürstin 29. 23;
101. 4; 125. 29; 127. 21.

knapójé 3. sg. praes. er klatscht
mit der peitsche 291. 30.

knāz msc. fürst 29. 23; 39. 29;
115. 23; 125. 27; 143. 15;
222. 17.

knāza gen. sg. zu knāz; prid kn.
vor den junker 222. 28; 223.
22.

knāzái plur. zu knāz 29. 23;
244. 11.

knāzī plur. zu knāz 224. 13.

knöpé plur. zu knöp knopf 225.
23.

kok adv. interr. wie 74. 7; 125.
6; kok dólek wie weit; kok ita
wie heißt er 74. 8.

kóküg gen. sing. masc. zu kóký
250. 29.

kóký pron. welcher, femin. kóka
250. 26.

kolāi fem. ? kol 113. 18; tō kolāi
jā ist těplū der kol ist noch
warm 240. 26.

kolǎv gen. pl. zu kolǎi 113. 20;
242. 11.

kom adv. wohin 134. 34; kom
cis hen ait wo willst du hin
gehen 135. 1.

kóma 3. sing. praes. er kommt
293. 7.

komǎi msc. stein 245. 35.

kómas 2. sg. praes. du kommst
293. 6.

kom-c s. kom-s.

komeněny adject. steinern 191.
30.

komínč plur. zu komāi 54. 10;

71. 5; 102. 16; 152. 30;
246. 1.

komnāi plur. ofen 246. 5.

komójā 1. sing. praes. zu komót
169. 21; 291. 5.

komójé 3. sing. praes. zu komót
291. 6.

komón, komóný part. praet. pass.
zu komót 169. 20; sněg jā ko-
món der schnee ist gekommen
291. 8.

komót infin. kommen 169. 23;
176. 9; 291. 9.

kom-s, kom-c wohin willst du
298. 16.

kópā acc. sing. zu *kópa tropfen
231. 28.

kōpat sup. baden; k. ait baden
gehen 174. 14; 176. 5.

kopé plur. zu *kópa tropfen 226.
4; 233. 19.

kopk gen. pl. tropfen 220. 15.

kopkō acc. sg. 220. 20; kok víle
várchní bůzác kopkō kárái
(kárái) eupeustas wie vil das
höchste gottchen tropfen blut
(blutes) vergoß.

kōpót-sā inf. sich baden 174. 14;
176. 4.

körác msc. scheffel 43. 4; 126.
22.

körāita plur. zu körāitü 211. 5.

körāitü neutr. trog 101. 10;
211. 3.

körín msc. wurzel 61. 7; 63. 9.

kórví adj., fem. kórva kuh-189.
16.

korvó fem. kuh 71. 2; 150. 20;
151. 8; 154. 17.

korvō acc. sg. zu korvó 151. 8.

kos - Künauky

317

kos masc. hefe 150. 19, 30.

kōs masc. stück 105. 10; 125. 14.

kosāi plur. zu kos 239 13.

kōsāi plur. zu kōs 204. 26.

kōsajācī part. praes. act. beißend, bißig 81. 9; 139. 24; 166. 13; 290. 24.

kosál husten 136. 11.

kosāv gen. pl. zu kos 239. 15.

kosdīm «ein Jeder» J. P. 258. 25.

kóslī 3. sg. praes. er hustet 136. 12.

kōsóny part. pract. pass. gebißen 169. 20; 290. 25.

krāc msc. kranz, krone 134. 30.

krācī plur. zu krāc 224. 32.

krāgilē pl. zu krāgil kringel 225. 20.

krāi fem. blut 217. 19.

krāidlü, kraidl ntr. flügel 64. 7; 208. 13.

krāijē 3. sg. praes. er deckt 53. 11; 100. 23; 125. 17; 131. 32; 276. 17.

kraivū neutr. (unbest.) zu krāivy 236. 1.

krāivý adj. krumm 149. 6.

*krémāi masc. kisel 54. 10

krémínē, krémín plur. zu *krémāi* 48. 27; 51. 5; 54. 9; 246. 1.

kreuz masc. krug 109. 21; 212. 24.

kréuzka fem. dem. zu kreuz 109. 21; 212. 22.

kréuzkō acc. sg. zu kréuzka 212. 22.

krīdzč = krīzč 144. 23; 200. 15.

krīg masc. krieg 144. 15.

krigeré, krigerī (krīgeré, -ī) plur. zu krigīr (krīgīr) krieger 225. 24.

krīzč loc. sing. zu krig 144 20; 200. 15.

krodāl part. pract. act. II. gestolen habend 37 14; 167 18; 171. 23; 270. 11.

kródes 2. sing. praes. du stilst 73. 5; 265. 1; 270. 11.

kródnē 3. sg. praes. er stilt 72. 21; 160. 23; 281. 26.

krūd msc. ? kraut, gewürz 242. 21.

krūdāv gen. plur. zu krūd 242. 21.

krūdōjē 3. sing. praes. er würzt 291. 19.

kūbāla, kūbāl femin. stute 101. 34; 111. 31.

kūd adv. wo 34. 9.

kūla pl. zu kūlā, wagen (räder) 60. 8; 210. 8.

kūlenä dual. zu kułon 210. 29

kułon neutr. knie 208. 10.

kułonāi, -nāi plur. zu kułon 210. 33.

kūlā ntr. rad 57. 33; 60. 7; 63. 1; 126. 18; 208. 3.

kūmāv dat sg. zu kātū 111. 24; 237. 21; 250. 9.

kūn masc. pferd 46. 19; 60. 2; 184. 15; 222. 22.

kūnāc masc. ende 59. 33; 126. 17

kūnāi fem. kanne: tāi mos rūpīt k. paivó du sollst eine kanne bieres auß trinken 240. 19.

kūnāiky (kūnāika) plur. zu kūnik

21

318

kūní — lǎzdā

44. 20; 45. 7: 104. 10; 184. 14; 205. 5; 207. 8.

kūní nomin. plur. zu kün 80. 7; 224. 20.

kūní adj. pferd- 189. 1.

kūník msc. dem. von kün 45. 4; 60. 3; 184. 13.

kūnka (kūníka) femin. kämchen 151. 27.

kūnský adject. pferde- 105. 15; 191. 32.

kūnváíca fem. kanne 151. 29.

kūpa femin. schock 58. 27; 147 23; 195. 9.

kūpraíva fem. neßel 58. 29.

kūpý gen. sing. zu kūpa; pül k. ein halbes schock 215. 16.

kūsa fem. sense 57. 34; 59. 14, 25; 126. 14.

kūsáisté ntr. sensenbaum 54. 14; 182. 5.

küst fem. knochen 46. 19; 79. 25; 244. 23.

küstái pl. zu küst 79. 25; 245. 12.

küst (köstr) msc. küster 127. 2.

kütái fem. katze 218. 29; 240. 17

kütál masc. keßel 41. 22; 58. 19; 126. 16.

kütlík masc. dem. von kütlál 58. 20; 184. 29.

kütó, kúta fem. katze 219. 1.

kútra fem. kätzchen 218. 25.

kütvái pl. junge katzen 218. 24.

kūza tem zige 59. 27; 126. 15.

kūza fem. haut 59. 32.

küzái plur. zu kúza zige 217 10.

kúzi adj. zigen- 189. 15.

kūzka femin. dem. zu kūza haut 59. 33; 184. 5; 217. 12.

küzkäi plur. zu kūzka 217. 12.

L.

Lābū, Lābí nom. pr. Elbe 70. 29; 156. 27.

ladáicí (ladáica) plur. zu ládík 80. 29; 146. 15; 205. 1.

ládík msc. glid 80. 30.

lägné 3. sing. praes. er legt sich 271. 6; 283. 17.

laib msc. wispel 105. 33.

laipáí pl. zu laipó 76. 24; 216. 25.

laipáína (laipáina) femin. bast 178. 24.

laipó femin. linde 76. 24; 156. 29; 211. 11.

laisáíca, laisáic femin. fuchs 76. 19; 231. 4.

laist masc. blatt 76. 11.

laistái pl. zu laist 76. 25; 102. 34; 204. 18.

laitý part. praet. pass. gegoßen 168. 22; 276. 2.

láize 3. sing. praes. er leckt 76. 20; 279. 27.

láizí, laiz 2. sing. imper. lecke 82. 1; 135. 23; 267. 2; 279. 26.

lákú adv. (neutr. adj.) leicht 63. 6; 236. 4.

láký (lägký) adj. leicht 41. 13; 105. 18; 157. 2; 160. 25.

lán masc. lein 41. 12; 107. 4; 157. 4.

láv masc. löwe 43. 2.

lázáic fem. löffel 231. 2.

lǎze — lǎmit

319

lǎzé 3. sing. praes. er lügt 156.
26; 278. 9.

lǎzés 2. sg. praes. du lügst 265.
3; 278. 8.

led msc. eis 47 22; 156. 28.

lěkar msc. arzt 73. 7; 91. 27.

lěpsi adj. comp. beßer 91. 26;
192. 34.

lěsái plur. zu los 86. 4; 90. 18;
204. 25.

lěsný adj. wald- 90. 19; lěsný
vrich (waldnuß) haselnuß 93.
19; 190. 29.

lětä loc. sg. zu lotů; vå lětä (lěta)
im sommer 86. 26; 91. 22;
209. 5.

lcubaj adv. comp. lieber 89. 30;
133. 15; 192. 32.

leubů adv. (ntr. adj.) lieb, gern
109. 29; 157. 13; 235. 23.

léubý adj. lieb 89. 31.

léudi, léudé, léudái plur. leute
52. 20; 109. 32; 157. 17;
225. 33; 226. 18; 243. 28,
33.

leuk msc. lauch 156. 30.

léuna fem. mond 108. 31; 109.
29.

lěva (rōka) adj. fem. linke (hand)
86. 28; 90. 19; 256. 20.

lězé 3. sg. praes. er kriecht 85.
22; 90. 34.

líje 3. sing. praes. er gießt 92.
29; 275. 30.

likám adv. (instr. sg.) gleich, zu-
gleich 257. 2.

lízi 3. sing. praes. er ligt 289.
16.

lodó fem. lade 212. 14.

lodō acc. sg. zu lodó 212. 14.

lōdo gen. sing. zu lōdů 118. 15;
157. 21; 209. 15; 250. 3.

lōdú neutr. land 116. 31; 118.
14; 157. 21; 209. 18.

lóla msc. vater 188. 14.

lōlin adj. vater- 188. 12.

łos msc. wald 86. 3; 88. 5; 105.
11.

łóska fem. stern 219. 24.

łóský acc. pl. zu łóska 219. 23.

lotám instr. sing. zu lotů; prid l.
vor einem jare 209. 34.

lotójá 3. plur. praes. sie fliegen
157. 11; 290. 14.

lotójácí, fem. lotójáca part. praes.
act. flügge 166. 14; 290. 15.

lotů neutr. jar 86. 24; 88. 14;
91. 23; 157. 9; 208. 7.

lovái, lováj loc. sg. zu lěca; no l.
zur linken 86. 29; 257 14.

lóze 3. sing. praes. er steigt 85.
23; 91. 1.

lüchlám instr. sg. zu lükít; sá l.
mit dem elnbogen 41. 27;
125. 22; 138. 23; 223. 25.

lůdá fem. schiff 138. 32; 230.
22.

lůdz loc. sg. zu lůdá 232. 13.

lüj masc. talg 46. 31; 59. 8;
133. 4; 177. 5.

lújený adj. talg- 131. 30; l. svčća
talglicht 191. 21.

lükit masc. elle 34. 27; 35. 5;
58. 10; 126. 13.

lükút = lükít 34. 27.

lümā 3. plur. praes. sie brechen
284. 34.

lůmí 3. sg. praes. zu lůmít 284.
33.

lůmít inf. brechen 285. 1.

320

lunú -- māróny

lánú ntr. schoß 59. 34; vá l. vázt
auf den sch. nemen 60. 1.

M.

mā acc. sg. pron. I pers. mich
116. 26; 152. 30; 260. 3.

mác ball 115. 20; bíjc m. er
schlägt ball 222. 31.

mācám (mācā) instr. sg. zu mác
134. 25; 223. 27.

madá ntr. met 186. 27.

mágla femin. nebel 41. 1; 152.
32.

mágójc 3. sing. praes. er blinzt
mit den augen 41. 6; 153. 1;
290. 7.

mái pron. I. pers. pl. wir 102.
15; 152. 29; 262. 23.

maichaláry adj. Michaelis- 187
15.

máyc 3. sing. praes. er wäscht
100. 20; 131. 33; 276. 21.

máij-sá 3. sing. praes. refl. er
wascht sich 276. 21.

máil-sá part. praet. act. II. joz
m. ich wusch mich 100. 22:
101. 34; 167. 25; 276. 22.

maíló fem. meile 74. 28.

mamú adv. vorbei 74. 29; 152.
29.

máis fem. maus 100. 34; 136.
7; 184. 7.

máisá dat. loc. sg. zu maisó; ká
máisá zur kirche, zur predigt
215. 1.

máiska fem. jarmarkt (dem. zu
maisó) 184. 3; 213. 14.

máiska femin. demin. zu máis
184. 6.

máiskó acc. sg. zu maiska 213.
13.

maisó fem. messe, predigt 184. 4.

maisóch loc. pl. zu maisó; ká m.
zur kirche 219. 31.

máit inf. waschen 100 21; 216.
3; 276. 23.

máitü, máit neutr lon 64. 10;
101. 3, 208. 14.

mal part. praet. act. II. zu mët;
ni mal glükó er hatte kein
glück 87. 5; 88. 23; 153. 5;
167. 23; 171. 21; 299. 19.

málnáića, málnáić fem. müle 31.
31; 181. 14; 231. 6.

málník msc. müller 31. 33; 181.
12.

mam (in né-mam) 1. sg. praes.
ich habe 74. 12; 299. 5.

máná, mánë, mán dat. sing. mir
19. 14; 261. 2.

mánaj adv. comp. weniger 89.
29; 133. 15; 192. 30.

mánjsí adj. comp. kleiner 192.
21.

mánó inst. sg. pron. I. pers.; sá
m. mit mir 119. 28; 262. 17

máráí (máićú) loc. sg.: no m. auf
dem mere 62. 20; 79. 20;
227. 20.

náir 3. sg. praes. er stirbt 30.
14; 43. 18; 152. 26; 274.
15.

máréná (mávéná), märčńc. má-
rénń; märénń dat. u. loc. sbst.
verb.: ká m. zu sterben 96.
34; 97 33; 173. 11: 229.
15; 274. 21.

máíóný part. praet. pass. gestor-
ben 30. 15: 169. 12; 274. 20.

mǎrzc — mo

321

mǎrzé 3. sg. praes. er friert 31.
1; 279. 9.

mǎrzéný part. praet. pass. gefro-
ren 169. 9; 281. 33.

mǎrzné 3. sg. praes. er friert 31.
3; 154. 8; 169. 7; 281. 32.

mas (in né-mas) 2. sg. praes. du
hast 74. 13; 299. 9.

māsǔ neutr. fleisch 58. 1; 115.
21; tilācě m. kalbfleisch 116.
22; vālüvě m. ochsenfleisch
187. 18.

māncācí part. praes. act. schwei-
gend 81. 12; 158. 16; 166.
23

mǎmána fem. blitz 158. 15.

maurójć 3. sg. praes. er mauert
291. 22.

měch msc. sack 84. 16; 91. 8.

med msc. honig 47. 22; 106. 8;
177. 10.

médéu gen. sg. zu med 112. 26;
113. 7; 238. 2.

měnà 1. sing. praes. ich meine
90. 13; 120. 7; 284. 16.

měnis 2. sg. praes. du meinst 79.
4; 90. 13; 284. 16.

měráći part. praes. act. meßend
81 10; 115. 31; 166. 27.

měréný part. praet. pass. geme-
ben 169. 23.

měrì 3. sing. praes. er mißt 86.
18; 90. 9; 166. 28.

měs 3. sing. imperf. zu mět 55.
1; 87. 6; 90. 33; 268. 12;
299. 18.

měsáist ntr. sack 90. 30; 140.
16; 182. 6.

měsák msc dem. zu měch, beu-
tel 90. 28; 183. 23.

městár, městár msc. meister 199.
24; 200. 34.

městě loc. sg zu *městů* ort 90.
27; 95. 20; 159. 17; 208.
32.

městró gen. sg. zu městár; dělů
chóli městró das werk lobt den
meister 199. 21; 200. 33.

mět inf. haben, sollen 87 5; 91.
23; 171. 12; 176. 26.

métla fem. besen 47. 23.

meuchó fem. fliege 109 33; 211.
12; büdāca m stechfliege 139.
23.

meuchvǎi n. pl. zu meuchó 217.
28.

meudí-sā 3. sing. praes. refl. er
versäumt sich 80. 18; 109.
34; 285. 22.

-mī, -m encl. dat. I. pers.; euplo-
tāi-mī bezale mir 262. 4; do-
jāi-m gib mir 262. 8.

midza fem. gewende beim pflü-
gen 15 27; 140. 31.

míné gen.-acc. sg. pron. I. pers.
meiner, mich 19. 13; 260.
15; als dat. 261. 17.

mlácéný, mlácny adj. milch- 39.
17: 89. 11; 191. 11.

mládý adj. jung 70. 24; 107. 8.

mlaka gen. sing. milch 39. 15;
89. 8: 209. 31.

mlat (mlát) inf. malen 175. 28,
274. 24.

mnë dat. sing. pron. I. pers. mir
95. 28: ni bůlí mnë nic mir
tut nichts weh 261. 13; sâ
mnë 262. 18.

mo dual. I. pers. wir beide 262.
20.

322

mo — müja

mo 3. sg. praes. zu mët, er hat,
soll; mo vāijadon er hat auß
gegeben; mo nojdéný er hat
gefunden 171. 13, 17; 299.
11.

mōda ntr. plur. hoden 210. 10.

modāi fem. made 241. 31.

modāici plur. zu módik 78. 10;
146. 14; 184. 18; 204. 32.

modík masc. made 78. 10, 184.
18.

modvāi plur. zu modāi 241. 33.

mōka fem. mel 211. 23.

mōkō acc. sg. zu mōka 212. 11.

móla 3. sg. praes. er malt (pin-
git) 293. 29.

molāiña fem. himbere 233. 21.

molainé plur. zu molāiña 233.
20.

mōlé nom. plur. femin. zu mólý;
mólé bākvāi kleines buch, ge-
sangbuch 258. 12.

mólí nom. plur. masc. zu mólý
257. 31.

moľóný part. pract. pass gemalt
293. 30.

móltid msc. malzeit 224. 1.

moltidām instr. sing. zu móltid;
pūd m. unter der malzeit 223.
34.

mólý adj. klein 69. 11; 105. 33;
152. 28.

mom 1. sing. praes. zu mët 69.
5; 74. 11; 292. 18; 299. 4.

mómč, mom 1. plur. praes. zu
mët 299. 12, 15.

mon masc. mond, mon jā pāun
der mond ist voll 106. 22.

morāija fem. Maria 186. 8.

morāijān adj. Marien- 188. 6.

mōró fem. maß 86. 16; 87. 32;
90. 10; 153. 4.

mōrō acc. sing. zu mōró 86. 16;
87. 32.

mórví fem. ameiße 154. 16.

mörz msc. frost 17. 4; 154. 16.

mos 2. sg. praes. zu mët 69. 6;
81. 30; 299. 8; m. pördón du
hast verkauft 171. 14; m. eu-
straizón du hast geschoren
171. 15.

moslený adj. butter- 191. 18.

mósle, móslé neutr. butter 177.
19; 228. 21, 23.

móstemlaka buttermilch 189. 28;
197. 29.

mostó, mósta gen. zu móste 228.
21, 23.

móta 2. dual. praes. zu mët 265.
28; 299. 16.

motái femin. mutter 71. 8; 79.
16; 248. 18; 279. 7.

motáíca, motáic fem. binenkönigin
72. 33; 180. 15; 231. 7.

motéráina, motráina fem. zu mo-
térīn 71. 9; 78. 7; 188. 9;
236. 12.

motérīn adject. mutter- 47. 16;
71. 8; 78. 7; 147. 2; 235. 4.

mózé 3. sing. praes. er schmirt
71. 28; 135. 20; 279. 7

mūcāidlü, mūcāidl neutr. flach-
röste 64. 6: 182. 18.

müg 1. sg. aor. simpl. ich kann
58. 13; 268. 30; 272. 25.

mügāla fem. grab 101. 32.

müj pron. poss. I. pers. mein
133. 5; 251. 27.

mūjā acc. sing. femin. zu müj
252. 8.

mūjái — néchat

323

mūjái n. pl. msc. zu müj 252.
23.

mūjé acc. pl. msc. zu müj 252.
26.

mūjem loc. sg. msc. zu müj 252.
12.

mūjü, mūjí ntr. sg. zu müj 132.
8; 251. 33.

mūkrít inf. feuchten 58. 13.

mūkrü ntr. adj. feucht 58.
12; 236. 5.

mūkrý adj. feucht 58. 11.

müst msc. (brücke) «dammstraße»
59. 15.

mütüváídlü, mütüváídl ntr. has-
pel 64. 6; 182. 20.

müzé 3. sing. praes. er kann 68.
10; 135. 18; 152. 27; 265.
10: 272. 23.

müzés 2. sing. praes. du kannst
68.11; 81.28; 135.18; 136.
17; 265. 2; 272. 23.

N.

na = nań- vor dem superl. 70.
1; 72. 3.

nábest adverb. superl. am besten
70. 2.

nádolëj adv. superl. am weitesten
70. 2; 192. 28.

nadübrëjsi adv. superl. zu dübr
72. 3; 192. 23.

naimó dat. dual. inen beiden; kå
n. zu i. b. 251. 8.

nait femin. faden 76. 8; 146.
31.

naitáídla plur. ntr. webekamm
182. 20.

*náiítít inf. fäidmen 182. 25.

naizkü adv. (adj. ntr.) nidrig', 63.
7; 235. 27.

nam dat. plur. uns; dój nam 74.
4; 262. 34.

ńâm instr. sing. pron. ü; så ńâm
mit im 131. 18; 251. 2.

namånaj adv. superl. am wenig-
sten 89. 29; 192. 30.

namånëjsí adj. superl. der klein-
ste 192. 21.

nas = nos uns 262. 32.

nastaréjsi adj. superl. zu stórý
alt 71. 19; 133. 17; 192. 17.

navác adv. superl. am meisten
134. 32; 193. 11.

navácí adject. superl. der gröste
193. 6.

naváis adv. superl. am höchsten
55. 7; 193. 10.

naváísí adj. superl. der höchste
193. 6.

ne, ni neg. nicht 146. 30.

nëběsám instr. sg. zu nëbü; püd
n. unter dem himmel 41. 29;
73. 24; 142. 14; 228. 1;
247. 7.

nëbčeú loc. sg. zu nëbü 73. 24;
142. 15; 227. 28; 237 33;
247. 6.

nëběsó gen sing. zu nëbü; så n.
vom himmel 41. 32; 142. 11;
227. 31.

nëbü neutr. himmel 49. 11; 51.
27; 73. 25; 142. 13; 146.
30; 246. 33.

nèch 2. sing. imper. laß 292.
32.

nécham 1. sing. praes. zu néchat
73. 1; 292. 32.

néchat inf. laßen 293. 1.

324

něchól — nopuncát

níchól part. praet. act. II. er
ließ 73. 2; 292. 34.

nělčła femin. woche 48. 23; 51.
20; 90. 6; 94. 8; 157. 5

nědčła acc. sing. zu něděla 115.
11; 231. 25.

něděla = něděla 94. 7.

němác masc. «vornemer junger
bursch» (deutscher) 90. 14.

němkăinka fem. «vorneme jun-
fer» (deutsche) 90 16.

ně-mzálá-jig plur. part. praet.
act. II. sie konnten in nicht
68. 12; 167. 20; 272 26.

ně-mzé 3. sing. praes. (auß ně-
müze) er kann nicht 68. 9;
272. 24.

něvězíc masc. eber 179. 34.

něvól-sá part. praet. act. II. er
närte sich 261. 34.

nětýpár, nětýpár masc. schmet-
terling 102. 5.

ni, ne negat. nicht 146. 30.

nibešo, nbešó gen. sing. zu něbă
49. 9; 73. 23; 142. 11;
247. 6.

nic nichts 12. 10; 77. 16; 134.
20; 250. 17

nic (= ni-cā) ich will nicht; joz
nic sápót ich w. n. schlafen
176. 2; 298. 11.

ní-cā ich will nicht, jo vícā né-
chat ich werde nicht unter-
laßen 298. 32.

ní-cé 3. sg. praes. er will nicht
265. 8; 298. 18.

núděl fem. woche 230. 15.

núděla = něděla 48. 21; 90. 9;
94. 9; 157. 5; 230. 15.

núdělá acc. sg. zu níděla 115. 11.

núdělá instr. sg. zu níděla; prid
n. vor einer woche 233. 2.

nig genit. sing. sacro 131. 20;
251 5.

ní-kătū pron. indef. niemand
250. 8.

ní-klíd adv. nirgend 34. 14, 20;
35. 5; 55. 4; 126 12.

ní-kūd adv. nirgend 34. 9.

ní-kūg gen. sing. zu ní-kătū 63.
33; 250. 13, 15.

nína ? 263. 6.

no praep. auf 146. 29; nó zemí
auf der erde 74. 1; 80. 6; nó
rát auf den mund 72. 4.

nocōl ntr. anfang 63. 19; 117.
32; 178. 2.

nodám 2. sing. imper. (3. sing.
praes.) blase auf 273. 31.

nodámé 3. sg. praes. er bläst auf
28. 6.

nógy adj. nackt 105. 22; 127.
21.

nojdál, nodál part. praet. act. II.
zu nojt 45. 17; 295. 19.

nojdéný, nodéný part. praet. pass.
zu nojt 171. 17; 295. 21.

nojt infin. finden 175. 23; 295.
26.

noláitý part. praet. pass. auf ge-
goßen 276. 2.

nolijé 3. sing. praes. er gießt auf
275. 34.

nom dat. plur. pron. I. pers. uns
74. 4; 262. 34.

nómí instr. plur. pron. I. pers.,
så n. mit uns 263. 4.

nópit inf. tränken 76. 14; 78. 3.

nopńcát inf. anfangen 117. 27;
175. 9; 273. 27.

nopüçötý — olter

325

nopüçötý part. pract. pass. an
gefangen 117. 30; 168. 25;
273. 26.

nös (= nüs) neben vá nüsč 59.
24.

nos pron. poss. unser 40. 27;
253. 1.

nos acc. plur. pron. I. pers. uns
262. 30.

nósárat infin. incacare 175. 31;
cã-t nos. volo tibi inc. 262. 13;
277. 14.

nósé acc. pl. msc. zu nos unser
253. 16.

nósím dat. pl. zu nos unser 253.
21.

*nōta fem. herde vih 73. 9.

nōtar msc. hirt 73. 9.

nōtó acc. sg. zu *nōta 73. 10.

noveucéný part. praet. pass. ge-
wönt 111. 14.

nūc fem. nacht 46. 18; 139. 29;
244. 20.

nūčǎńý adj. nächtlich 41. 23;
139. 33; 191. 5.

nūći plur. zu nūc 80. 5; 245.
16.

nüchté, nüchtái, nüchtǎi plur. zu
nügít 52. 16; 125. 23; 225.
32; 243. 26; 244. 2.

nüdzě dual. zu nūga 16. 2; 58.
16; 95. 6; 143. 27; 216. 4.

nūga femin. fuß 16. 1; 58. 15;
125. 11; 146. 32.

nügǎi plur. zu nūga 217. 5.

nügít msc. nagel 34. 24; 35. 5;
127. 13; 243. 6.

nügō acc. sg. zu nūga 212. 11.

nügótý adj. mit füßen versehen
125. 13.

nügût = nügít 34. 24.

nügý gen. sg. zu nūga 104. 15;
215. 20.

nüs msc. nase 59. 8.

nüsä, nüsě loc. sg. zu nüs 59. 9.
97. 15; 200. 21.

nüsâ 1. sg. praes. zu núsít 284.
13.

núsí 3. sg. praes. zu núsít 284.
13.

núsít inf. tragen 78. 17: 81. 24;
176. 16; 284. 15.

nüslü (néslü) neutr. totenbare
178. 4.

nücó adj. fem. neu; n. léuna neu-
mond 256. 22.

nüvý adj. neu 58. 34; 107. 18;
114. 5.

nüz msc. meßer 52. 18; 59. 31;
222. 19.

nüzaicé femin. plur. schere 233.
26.

nüzé plur. zu nüz 225. 18.

nýna, nýnä adv. jezt 96. 26;
101. 24.

O.

ocái plur. zu *ok haken, agraffe
146. 8; 203. 27.

okǎi plur. zu *ok haken 146. 9;
204. 2.

óla 3. sg. praes. er holt 66. 30;
293. 31.

olja, oléya, olaja, olaia fem.
öl 66. 22.

olój 2. sg. imper. hole 293. 31.

ołońé sbst. vrb. ntr. holen 293.
32.

olter halfter 66. 29.

21*

326

omarr — pāstā

omarr, omadr, omar hammer
66. 27.

omel hammel 66. 28.

ópam 1. sing. praes. ich hoffe
293. 3.

opó affe 66. 28.

ósso, óesso as 66. 29.

otaji-m 3. sg. praes. er haßt mich
292. 12.

otajmé 1. plur. praes. wir haßen
292. 12.

P.

p- für pü- (no-) 67 29.

pücc 3. sing. aor. simpl. er fiel
269. 18; 283. 24.

pad- wurz. 71. 23.

paij 2. sg. imper. zu pait 267.
14; 274. 33.

paijā 1. sg. praes. zu pait 274. 31.

paijadika msc. säufer 179. 20.

paijadáicá fem. blutegel 71. 33;
76. 16, 230. 33.

páijc 3. sing. praes. zu pait 76.
12; 179. 21; 274. 32.

paijón adj. betrunken 132. 4.

pailā neutr. junge eute 77 12.
117. 12; 142. 6; 185. 30;
247. 32.

pailót ? gen. plur. zu pailā 248.
15.

pailōta plur. zu pailā 77. 11;
117 12; 142. 6; 185. 30;
247. 32.

paistācí part. praes. act.; paist-
mēsāk sackpfeife (pfeifender
sack).

páiste 3. sing. praes. er pfeift
140. 17; 278. 28.

paistolka fem. kinderpfeife 278.
31.

pait infin. trinken 76. 13; 147.
20; 275. 3.

páitš loc. sg. sbst. verb. kā páitš
zu trinken 112. 14; 172. 28;
dodz mínc kā p gib mir zu
trinken 172. 31.

paivó gen. sg. zu paivū 76. 31;
209. 12.

paiva ntr. bier 63. 3; 76. 31;
208. 6.

pākné 3. sg. praes. er fällt 269.
19; 283. 23.

pál part. praet. act. II. zu pait
77. 25; 167. 26; 274. 34.

pån msc. stamm 42. 31.

pankük msc. pfannkuchen 127. 7.

pårånáicá, påånáic fem. wasch-
holz 30. 18; 72. 23; 231. 8.

pårëd adv. früher 30. 21; 92.
34.

pårít inf. waschen 277 21, vgl.
175. 29.

pårgné 3. sg. praes. er birst 33.
9; 154. 6; 282. 29.

pårstén, pårstín msc. fingerring
30. 32; 153. 31.

pårý adj. erster 31. 12; 33. 10;
106. 11; 150. 20, 31; 154.
2; 195. 33.

pás masc. hund 35. 14; 41. 10;
139. 24; 148. 3.

påsái plur. zu pås 41. 12; 203.
12.

pásénáicá fem. weizen 43. 9.

pāší plur. zu pås 205. 8.

pāst fem. faust 244. 23.

pāstā instr. sg. zu pāst, så p. mit
der faust 245. 3.

påstråića — plaug

327

påstråića fem. natter 180. 14.

pāt num. fünf 117. 1; 147. 20;
193. 31.

pātårū ntr. fünfzal, fünf 62. 17;
117. 1; 193. 31.

påténåcåk masc. vögelchen 183.
19.

påténåcký pl. zu påténåcåk 183.
20.

påtínåc masc. vogel 46. 8; 181.
19; 222. 21.

påtínci plur. zu påtínåc 46. 9;
224. 17.

påtínci adj. vogel- 189. 8.

påtincnåića fem. vogelbauer 181.
17.

påtdésõt num. fünfzig 16. 7; 117.
10; 142. 8; 195. 16.

påtnadíst num. fünfzehn 53. 33;
72. 8; 74. 3; 194. 20.

påtnócté num. fünfzehn 53. 7;
72. 8; 145. 12; 194. 20.

påtstige num. hundert 195. 27;
desāt p. tausend 195. 31.

påun, pǎuný adj. voll 106. 20;
147. 18, 158. 8; mon jā p.
der mond ist voll 235. 9.

pǎuna fem. zu pǎuný 256. 19.

pāz msc. geld 161. 18.

pékāi plur. (zu *pek*) pech 102.
31; 203. 31.

pékar msc. bäcker 73. 7.

pékarnáića fem. backhaus 181.
16.

péráika fem. wäscherin 179. 10.

péré 3. sg. praes. zu pårět, prět
47. 15; 277. 16.

péré, péré neutr. gefider, federn
177. 23, 228. 18.

pérü ntr. feder 47. 17.

péründǎn masc. donnerstag
190 3.

pësåcný adj. sandig 191. 2.

pësn fem. gesang 244. 25.

pësnái plur. zu pësn 245. 11.

peust 2. sg. imper. laß 285. 19.

péusti 3. sing. praes. er läßt aus
110. 2; 285. 18.

pic fem. ofen 49. 5; 139. 28.

pic 2. sg. imper. zu pict 140. 7;
272. 11.

pícā 1. sing. praes. zu pict
272. 9.

píce 3. sg. praes. zu pict 49. 6;
140. 7; 175. 4; 272. 10.

pícén sbst. vrb. ntr. das braten,
backen; p. māsū fleisch braten
173. 16.

pícéný part. praet. pass. zu pict
169. 2; 272. 12.

pict infin. backen 140. 3; 272.
13; joz cà pict skáibō ich will
brot backen 175. 2.

pilātái plur. zu pailā 77. 11;
248. 6.

pińól part. praet. act. II. er pei-
nigte, plur. pińolái-jüg 294. 9.

pińón sbst. verb. ntr. peinigen
294. 11.

plāijé 3. sg. praes. er schwimmt
277. 1.

plāsā 3. plur. praes. zu plōsat
118. 3; 266. 18; 279. 30.

plāsé 3. sg. praes. zu plōsat 118.
3; 279. 30.

platér, plur. platérí schüßel 224.
29.

plārui plur. spreu 89. 12.

pléuca fem. lunge 110. 4.

pleug msc. pflug 110. 3.

328

pléuzi — pörtagní-sā

pléuzi 3. sing. praes. er pflügt
110. 3.

plic ntr. schulter 49. 4; 54. 19.

plité 3. sing. praes. er flicht 48.
17; 269. 31.

pliténý part. praet. pass. geflochten 269. 31.

plocā 1. sg. praes. zu plókat 70.
8; 120. 6; 264. 31; 278. 20.

plócē 3. sg. praes. zu plókat 70.
8; 278. 20.

plóchta fem. leinen 212. 25.

plóchtō acc. sg. zu plóchta 212.
25.

plókat inf. weinen 70. 8; 81. 25.
147. 21; 175. 33; 278. 22.

plokól part. praet. act. II. zu pló-
kat 70. 8; 71. 4; 167. 29;
171. 25; 278. 21.

plōsal part. praet. act. II. zu plō-
sat 118. 2; 279. 31.

plōsat inf. tanzen 117. 34: 157.
20; 160. 6; 175. 32; 279.
32.

plōsć = plāsć 118. 6; 160. 5.

plüz 2. sg. imper. zu plűzít 67.
32; 81. 32; 135. 24; 267. 3;
285. 26.

plűzi 3. sg. praes. zu plűzít 135.
21; 285. 25.

plűzít inf. hin legen 67. 30; 176.
25; 285. 28.

pnédčla fem. montag 68. 4.

pnédíla, pnédíl fem. montag 156.
15.

pojācáína, pojācáin fem. spinn-
webe 119. 4; 147. 9; 178.
18; 230. 29.

pojāk msc. spinne 119. 3.

pot part. praet. act. II. zu pot

87. 27; 148. 5; 156. 32;
167. 22; 171. 24; 276. 22.

pólåc msc. finger 36. 27; 43. 3;
vílký p. großer finger, daumen
105. 9.

poláiký plur. zu pólík 78. 12;
103. 33; 126. 29; 205. 16.

polcā neutr. fingerlein 36. 31;
186. 21.

pólík msc. pflock 78. 12.

pōp masc. nabel 118. 24;
199. 7.

pör- preep. njo 154. 29.

pördójā 1. sing. praes. ich ver-
kaufe 280. 15.

pördojáika msc. verkäufer 179.
19.

pördójé 3. sg. praes. er verkauft
179. 20; 280. 15.

pördól part. praet. act. II. ver-
kauft habend 280. 23.

pördón part. praet. pass. ver-
kauft 171. 14; 280. 24; mos
p. du hast verkauft 235. 5.

pörjádé 3. sing. praes. er frißt
durch 98. 34; 131. 1; 296.
25.

pörjědz 2. sg. imper. friß durch
98. 31.

pörlái杰 3. sing. praes. er gießt
durch 275. 30.

pörrāijé 3. sing. praes. er gräbt
durch 276. 26.

persā ntr. ferkel 142. 8; 154.
13; 186. 1.

*porśōta plur. zu porsā 142. 8.

pörstrélén part. praet. pass. durch
geschoßen 169. 25.

pörtagní-sā 3. sg. praes. er dent
sich auß 283. 6.

pörvárti — pridcérák

329

pörvárti 3. sg. praes. er durch-
bort 288. 13.

pörvártóny part. praet. pass.
durchbort 288. 15.

porz (pordz) adv. eher, früher
55. 5; 87. 34; 141. 8; 193.
12.

posácný adj. sandig 88. 4.

pósák msc. sand 88. 3; 148. 4;
191. 3.

pôsat = pľôsat 280. 2.

pôsé = pľôsé 280. 2.

pósé 3. sg. praes. er hütet, wei
det 270. 34.

posmā ntr. «ein bind garn» 186.
24.

póstárník masc. hirt 159. 19;
181. 2.

pōt masc. weg 46. 17; 243. 3;
sārüký pōt herstraße (breiter
weg) 105. 12; brédý p. dass.
107. 10.

pot inf. singen; joz cà pot pësnái
ich will lieder singen 276.
12, 16.

pōta genit. sing. zu pōt 97. 25;
138. 28; 223. 21; 243. 13.

pōta fem. ferse 148. 6.

pōtä, pōtē loc. sg. zu pōt 97 24;
98. 8.

potǎi plur. zu pot klaue, huf 204.
20.

pōtém instr. sg. zu pōt; zo p. hin-
ter dem wege 243. 15.

pōť loc. sg. zu pōt 138. 27; 223.
9; 243. 10.

pōtý num. ord. fünfter 106. 34;
117. 3; 148. 7; 196. 7.

poztweitz 44. 10; 45. 7.

prādé 3. sg. zu prāst 115. 18.

prai praep. bei, an 79. 12; 147.
22.

prai imper. 2. sing. schließ 79.
13.

praibáitý part. praet. pass. zu
*práibít* 78. 4; 275. 22.

práibít infin. an schlagen 78. 4;
275. 25.

prailüzāl-sā part. praet. act. II.
refl. er gewönte sich an 77.
27; 167. 32; 285. 27.

praimårt infin. sterben 30. 17;
43. 16.

praimårtý part. praet. pass. ge-
storben 274. 16.

prairüsté 3. sg. praes. er wächst
an 159. 16; 270. 1.

prairüsténý part. praet. pass. an
gewachsen 159. 15; 168 34;
270. 2.

praistóvít inf. «miethen» 79. 2;
285. 16.

praivám 2. sg. imper. 274. 7

praivámé 3. sg. praes. er nimmt
zu 274. 4.

praivāzā 1. sg. praes. ich gürte
an 279. 18.

prásái 2. sing. imperat. frage
62. 9.

prásál part. praet. act. II. 62.
10. gefragt habend.

prást inf. spinnen 115. 18; 174.
25.

práster msc. kanzel 200. 25.

prastérä loc. sg. zu *práster* 200.
24.

prët inf. waschen 277 20.

prid praep. vor 40. 14; 92. 33.

pridcérák masc. vesperbrot 161.
12; 183. 13.

pülüzál — răibinik

331

pülüzál part. praet. act. II. er
sparte 68. 3; 167. 32; 285.
26.

pümazóny part. praet. pass. be-
schmirt 71. 27; 169. 14;
279. 7.

pünédél, pünídél femin montag
68. 7.

püp msc. pfaff 147. 19.

püpadál-sá part. praet. act. II.
refl. er ist gefallen 37. 17;
71. 27; 167. 19; 270. 22.

püpadén part. praet. pass. gefal-
len 270. 23.

püpadí-sá 3. sing. praes. refl. er
fällt nider 53. 16; 71. 24;
270. 21.

püpái nom. plur. zu püp 203.
10.

püpél msc. asche 47. 19; 58. 30.

püpnáića, püpnáic fem. pfarrerin
181. 23; 231. 10.

pürüdéný part. praet. pass. ge-
boren 286. 1.

püsléusa 3. sg. praes. zu püsléu-
sat 293. 15.

püsléusal part. praet. act. II. zu
püsléusat 293. 16.

püsléusat inf. zu hören, gehor-
chen 293. 17.

püsłód adv. nachher 88. 18.

püstila, püstil fem. bett 230. 17.

püstovái-mí 2. sing. imper. setz
mir 285. 14.

püstóvi 3. sing. praes. er sezt
285. 13.

pütésat infin. stillen (ein kind)
79. 5.

püveucái-jig 2. sing. imper. lere
in 111. 15; 286. 34.

püveuzdái-jig 2. sg. imper. zäu-
me in auf 111. 7; 287 3.

püvősa 3. sing. aor. er roch
121. 2.

püzárál part. praet. act. II. be-
sehen habend 167. 23; 287.
33.

püzárat infin. beschen 176. 28;
288. 3.

püzárí 3. sing. praes. er besiht
287. 28.

püzări-m 2. sg. imper. sih mir
267. 9; 287. 30.

püzgăiné 3. sing. praes. er ver-

schwindet 160. 29; 283. 14.

püzgăinótý part. part. pass. ver-
schwunden 118. 23; 160. 29;
283. 15.

püznű adv. spät 63. 7; 160. 20;
236. 3.

R.

rachái femin. rache 113. 18;
240. 24.

rådláića fem. pflugschar 54. 17;
72. 17; 180. 19.

rådlaicáist ntr. brett, woran der
pflughaken befestigt ist 54.
16; 182. 1.

rådlü ntr. pflug 72. 15; 138. 5.

rådůst femin. (РАОСТА) hochzeit
72. 18; 181. 30.

råibäi n. acc. pl. zu raibó 101.
9; 102. 22; 216. 25; ván
jaímójé råibäi er fängt fische
219. 19.

ráibí adj. fisch- 189. 17.

råibíník masc. fischer 33. 15;
181. 8.

332

råibó — rōka

råíbó fem. fisch 69. 13; 101. 9;
153. 22; 211. 13.

rǎijé 3. sg. praes. er wült 100.
25; 276. 26.

råkǎi fem. kasten 72. 11; 217.
20; 240. 13.

råkvåića fem. kästlein, dem. zu
råkǎi 72. 13; 240. 14; 184.
33.

råmā ntr. schulter, arm 72. 22;
116. 25; 246. 21.

råménésa plur. zu *råménü (=
råmā) 47. 31; 72. 22; 246.
27; 247. 10.

råmínäm instr. sg. zu råmā; püd
r. unter der achsel 48. 29;
72. 22; 246. 22; 228. 3.

rånü adv. früh; så jéutra rånü
våsta er stand morgens früh
auf 281. 17.

råt masc. mund 28. 9; 74. 2;
153. 21; 199. 18.

råtój msc. pflüger 72. 15; 182.
8, 10.

råvat inf. raufen 175. 30.

råvól, råval, plur. råvolái, råva-
lái part. praet. act. II. geplün-
dert habend 278. 2.

ráz msc. roggen 233. 30.

rázé plur. zu ráz 233. 30.

rëc fem. rede 91. 18; 153. 22.

récái-mí 2. sing. imper. sag mir
80. 14; 145. 4; 267. 4; 271.
18.

rěka fem. tlub, bach 91. 28.

rěpǎi plur. zu rěpó 216. 31.

rěpó, rěpa femin. rübe 91. 25;
211. 29.

rěsén subst. ntr. verb. auf lösen
173. 20.

résétü ntr. sib 208. 12.

rězā 1. sg. praes. ich säge 279.
12.

rěze 3. sg. praes. er schneidet,
sägt 85. 26; 89. 2; 91. 3;
279. 14.

ríbré, ríbré neutr. leiter 175.
26.

ricā 1. sing. praes. zu rict 264.
29; 271. 16.

ricach 1. sg. imperf. zu rict 267.
32; 271. 19.

ricat inf. sagen 273. 18.

ricé 3. sg. praes. zu rict 49. 5;
271. 17.

ricé 3. sing. aor. simpl. zu ríct
269. 15; 271. 20.

ricí, ric imper. 2. sg. zu rict 80.
15; 81. 33; 145. 5; 146. 3;
266. 33; 271. 18.

rict inf. sprechen 140. 4; 174.
29; 271. 20.

ríka 3. sg. praes. er riecht 293.
24.

rísétü = résétü 208. 12.

rōb masc. nat, plur. rōbǎi 204.
10.

rōcě dual. zu rōka 95. 4; 146.
19; 215. 34.

röcník masc. handtuch 35. 17;
46. 10; 78. 13; 147. 1; 180.
33.

ródký s. róký 160. 15.

ródník masc. ratsherr 39. 13;
78. 15; 107. 8.

ródüst = rådůst 72. 19; 181.
30.

röka fem. hand 72. 33; 118. 19.
125. 10; 153. 23; 177. 4;
211. 22.

rōkaváića — sācīt

333

rōkaváića femin. handschuh 71.
34; 230. 34; rōkaváić 231. 1.

rōkō acc. sg. zu rōka 119. 20.

rōkóma instr. dual. zu rōka 72.
32; dīrzî så vūbēma r. er hält
mit beiden händen 216. 15.

rōký pl. zu rōka 103. 29; 219.
13.

rōký gen. sg. zu rōka 104. 16;
215. 18.

rótký adj. dünn (płakka) 88. 20;
153. 25; 160. 9.

ronó femin. wunde 70. 33; 72.
10.

rosój 2. sg. imper. zu rosót 290.
31.

rosójā 1. sg. praes. zu rosót 290.
30.

rosójé 3. sg. praes. zu rosót 290.
30.

rosót inf. rasen, spilen 290. 32.

rovǎń msc. rabe 161. 24.

rovnā ntr. (dem. zu rovǎń) krähe
161. 24; 186. 14.

rovné, rovní plur. zu rovǎń 161.
24; 225. 29.

rózé = rězé 85. 26; 89. 2; 91.
4; 279. 14.

rüdǎl part. praet. act. II. gebo-
ren habend 58. 23; 77 23;
167. 30; 285. 33.

rüdéný part. praet. pass. geboren
48. 4; 138. 11; 285. 34.

rüdí-sā 3. sg. praes. refl. er wird
geboren 58. 22; 80. 19; 285.
33.

rüdzái pl. zu rüg 16. 1; 79. 18;
103. 4; 143. 29; 203. 21.

rüg msc. horn 15. 34; 153. 21;
199. 6.

rügüzník msc. rorkolbe 39. 12.
78. 14; 181. 1.

rüjā-sā 3. pl. praes. sie schwär-
men (die binen) 59. 7; 116.
28; 132. 7; 284. 18.

rüjít-sā inf. schwärmen 284. 19.

rüła fem. gepflügtes land 60. 12;
157. 6.

rūsa fem. tau 59. 13.

rüst inf. wachsen 59. 16; 174.
26; 270. 3.

rüsté 3. sing. praes. zu rüst 59.
17; 159. 14.

rüz- praep. von einander (p03-,
pa3-) 59. 31.

rūza fem. rose 233. 27.

rüzé plur. zu rūza 233. 28.

rüzåc masc. hornung, februar
(dem. zu rüg) 185. 8.

rüzdaléný part. praet. pass. zer-
teilt 170. 26.

rüzga, rüzgó femin. zweig 211.
28.

rüzgåvǎlí plur. zu rüzga 217. 32.

rüzgō acc. sg. zu rüzga 212. 26.

rüzplåstáité 2. pl. imper. schlagt
von einander 267. 22.

rüzskacéný part. praet. pass. zer-
sprungen 282. 18.

rüzskókné 3. sing. praes. er zer-
springt 282. 17.

S.

så praep. mit 29 9; 35. 9.

sā acc. sg. refl. 260. 7; püd sā
unter sich.

såcétáina fem. schweinsborste 38.
7; 140. 26.

sācīt fem. borste 38. 3: 140. 26.

22

334

sadáj — sázmā

sadáj 2. sg. imper. tu 297. 18.

sádál part. praet. act. II. getan
habend 88. 27; 297. 21.

súdat inf. tun 88. 28; 297. 30.

súdć 3. sg. aor. er tat 269. 21;
297. 20.

súdì, sàul 2. sing. imper. setz
dich 82. 3; 115. 22: 267 1;
271. 3.

sáúraséný part. praet. pass.
«überaus sündig» (czrpkwt-
ntzth) 89. 20; 136. 16.

saidlū ntr. ale, pfriem 136. 5;
182. 12.

sáijć 3. sing. praes. er näht 76.
11; 132. 3; 275. 28.

sáijcn neutr. subst. verb. nähen
275. 28.

sāmka masc. söuchen 35. 27;
101. 6; 184. 10.

sāipć 3. sing. praes. er schüttet
53. 24; 100. 29; 278. 32.

sait inf. nähen 76. 12; 275. 29;
sait jāqla (nadel zum nähen)
nähnadel 83. 5.

sāitý adj. satt 170. 4.

sákrýt infin. verbergen 101. 14;
175. 24; 276. 19.

sālācéný part. pract. pass. zu-
sammen gebeugt 169. 4; 272.
21.

sálū nachtigall 152. 11; 225. 5.

sálúrī, -vý pl. zu sálū 152. 11;
225. 7, 9.

sāmatóna fem. sane 52. 1.

sāmýt inf. ab waschen 100. 23;
101. 14; 276. 19.

śanū = śonū 89. 3.

sápāći part. praes. act. schlafend
166. 24.

sápat inf. schlafen 29. 6; 69. 11;
174. 16; 175. 34; joz nic eu
tibć s. ich will nicht bei dir
schlafen 280. 11.

sápí 3. sg. praes. er schläft 29.
3; 141. 27; 166. 25; 280. 5.

sápól part. praet. act. II. zu sá-
pat 29. 7; 69. 9; 141. 27;
167. 29; 280. 7.

sápót sup zu sápat schlafen 29.
4; 69. 10; sápót ait schlafen
gehen 174. 15; 175. 34;
280. 9.

sár msc. käse 96. 6: 102. 3.

sárá, sára loc. sg. zu sár 96. 5;
102. 5; 200. 22.

sárat infin. cacare 30. 11; 175.
31; 277. 14.

sáró genit. sing. zu sár 102. 4;
201. 6.

sársen msc. horniße 31. 4; 136.
4; 154. 4.

sárüký adj. breit 77. 32; 105. 12.

sās msc. zitze 28. 3.

sāsācé part. praes. act. ntr. sau-
gend: s. porsā saugschwein
278. 13.

sāsāi plur. zu sás 28 3.

sāsé 3. sing. praes. er saugt 28.
4; 278. 12.

sātārgnōt inf. riffeln (flachs) 175.
12; 282. 26.

saurāi fem. eßig 113. 17; 240.
24.

saurāv gen. plur. zu saurāi 113.
19; 242. 8.

*saurvāi (saurāvāi), pl. zu sau-
rāi 113. 21.

sázmā ntr. «faden (klafter) holz»
J. 246 19.

săzmena — sijón

335

săzmena plur. zu săzmă 246. 25.

sëcā 1. sing. praes. zu sëct 271. 21.

sëcë 3. sg. praes. zu sëct 91. 15; 271. 24.

sëct inf. hauen 91. 17; 140. 2; 175. 5; 271. 33.

sëdāći part. praes. act. sitzend 288. 16.

sëdi 3. sing. praes. er sizt 288. 16.

sëdlāíst ntr. (ortsname) eigentl. wonung (habitatio) 54. 18; 181. 34.

sëdmārü ntr. sibenzal, siben 62. 17; 194. 1.

sëdmulëšöt num. sibenzig 195. 20.

sëdmnadíst num. sibenzehn 194. 24.

sëdmnóctë num. sibenzeln 194. 24.

sëdlü neutr. sattel 63. 11; 207. 30.

seidal, seide 43. 27; 45. 25.

sëk 1. sing. aor. simpl. ich hieb 269. 6; 271. 27; zu sëct.

sem loc. sg. masc. zu sô; vå sem in disem 250. 1.

sëmnü ntr. same 246. 28.

sënený adj. heu- 33. 20; 86. 15; 191. 17.

sènínîk masc. heumond, juli 181. 9.

séré 3. sg. praes. zu sârat 277 13.

sëstårü ntr. sechszal, sechs 136. 3; 193. 33.

sëstdëšöt num. sechzig 16. 8; 195. 18.

sëstnadíst num. sechszehn 48. 34; 53. 33; 194. 22.

sëstnóctë num. sechszehn 53. 7; 194. 22.

séstra fem. schwester 48. 1: 72. 31; 211. 20; motéráina s. mutterschwester 188. 10; lōláina s. vatersschwester 188. 13.

séstrāi plur. zu séstra 216 29.

séslý num. ord. sechster 159. 18; 196. 8.

sénchë ntr. zu sénchý 256. 3.

sénchú ntr. adj. adv. trocken 110. 5; 129. 12; 235. 22.

sénchý adject. trocken 105. 28; 110. 5; 129. 13.

séukar msc. hurer 73. 14.

séukna plur. zu seuknü 108. 31.

séuknü neutr. tuch 108. 31; 110. 7.

sécó fem. hure 73. 15; 110. 8.

séusí 3. sing. praes. zu séusít, s. rôcčë er trocknet die hände 216. 2.

séusít inf. trocknen 110. 7.

sí ntr. zu sô 249. 28.

síbë acc. gen. III. pers. seiner, sich 49. 12; 260. 15; als gen. eu síbë 261. 32; als acc. síbê nêról-sã er närte sich 261. 33; als loc. vå síbë in sich 262. 1.

sidm (sídím) num. siben 38. 19; 49. 18; 194. 1.

síje 3. sg. praes. zu sót, er säet, sibt 92. 24.

sijól = sól 280. 28.

sijón (und són) part. praet. pass.

336

sijót — slámáića

od. ntr. sbst. vrb. (сталинск)
zu šot 92. 25; 280. 28.

sijót = šot 176. 11, 280. 29.

síkára, síkár fem. beil 101. 29;
102. 8; 126. 27; 153. 27;
220. 18.

sípáv gen. plur. seife 242. 14.

sist num. sechs 193. 33.

sjót msc. helle, tag 86. 19; 87.
15; 88. 13; 132. 21; 150. 9;
199. 6.

sjót, sjótý, fem. sjóta, adj. heilig
107 6: 116. 32: 132. 22:
142. 18; 150. 16; plur. sjótí
257. 32.

skáiba fem. brot 119. 21; 127.
5; 211. 25.

skáibō acc. sing. zu skáiba 119.
20; 212. 8, 30.

skainó femin. scheune, s. skeuńó
147. 5.

skćuní dat. loc. zu skeuńó 231.
16.

skeuńó fem. scheune 231. 16.

skóce 3. sing. praes. zu skókat
278. 24.

skókat inf. springen 73. 3; 278.
25.

skókné 3. sing. praes. er springt
282. 17.

skópý adj. (karg) freitag 118. 25.

skóra femin. rinde 60. 28; 162.
10; 126. 21.

*skórác masc., plur. skórci, star
60. 32; 128. 9, 11; 150. 29.

skörenp, plur. skörenpái, masc.
schale 60. 30; 162. 12; 204.
13.

skórka fem dem. zu skóra 60.
28; 162. 10; 183. 30.

skük msc. sprung 173. 30.

*skûkané, *skûkéné neutr. subst.
verb. sprung 173. 29, 33.

*skûkat inf. springen 173. 33.

skûkné = skókné 282. 20.

sküp msc. hammel 126. 20.

sküt msc. vih 58. 19; 126. 19;
190. 10.

skütáiní adj. rind-, vih- 190. 9.

skütál msc. gefäss (vergl. kütál)
162. 5.

sládz (sláz) gen plur. zu sládza;
tok víle Moráika sládz eupeu-
stas so vile Maria trähnen ließ
220. 3.

sládza (sláza) fem. trähne 144.
8; 158. 20.

sládzái (slázái) plur. zu sládza
144. 8.

slåis 2. sing. imper. zu slåisat
289. 8.

slåisā 1. sing. praes. zu slåisat
289. 5.

slåisat, slåisót inf. hören 289. 9.

slåisi 3. sing. praes. zu slåisat
289. 7.

slåisís 2. sing. praes. zu slåisat
100. 33; 289. 7.

sláivéna fem. pflaume 233. 17.

slaivéné, slaivénéi plur. zu slai-
véna 233. 16, 32.

sláma fem. stroh 70. 21; 211.
18.

slámái plur. zu sláma 216. 34.

sláméný adj. stroh- 33. 20; 191.

18.

slámō acc. sing. zu sláma 212.
19.

slânáića femin. salzfaß 70. 20;
180. 21.

slǎný — spět

337

slǎný adj. salzig 70. 19.

slǎza (s. slǎdza) 32. 34.

slěpā ntr. hünchen 185. 28.

slěpāc masc. han 80. 9; 145. 8;
180. 2; 222. 19.

slěpáic̆a, slěpáic̆ fem. henne 141.
30; 145. 27; 180. 4; 231.
12.

slěpáic̆ adj., fem. slěpáic̆a, hü-
ner- 189. 4.

slěpc̆i pl. zu slěpāc 80. 8; 224.
16.

slóbý adj. schwach 70. 9; 107.
16.

slód s. půsłód.

slováika msc. nachtigall 36. 22.

slůvěnský adject. slawisch, wen-
disch 46. 9; 59. 1; 191. 33.

slůvů ntr. wort 58. 33; 62. 28;
114. 5; 141. 29.

smaďójě 3. sg. praes. er schmi-
det 292. 3.

smǎgně, smǎkně 3. sg. praes. er
wirft 283. 26.

smáka 3. sg. praes. es schmeckt
293. 20.

smakójě 3. sg. praes. es schmeckt
292. 1.

smárdāc̆i part. praes. act. stin-
kend 166. 34.

smǎrdī 3. sing. praes. er stinkt
30. 29; 153. 31.

smårů ntr. achtzal, acht 67. 2;
194. 4.

smijā-sā 3. plur. praes. zu sńot
92 27; 280. 34.

smijí-sā 3. sing. praes. zu sńot
92. 28; 281. 1.

sńol-sā part. praes. act. II. zu
sńot 281. 4.

sńot inf. lachen 176. 12; 281. 5.

smůla fem. harz, hölle, ofen 57.
32; 60. 11.

smůlā, smůla loc. sg. zu smůla
96. 14; 214. 32.

smůrů s. smårů 67 1; 194. 3.

sněg msc. schnee 91. 29; 142. 1.

sněgǎv gen. plur. zu sněg 239.
18.

snocái plur. zu snok 203. 2.

snok msc. schlange 203. 2.

snüp msc. garbe 58. 29.

sō pron. demonstr. (cā) diser 121.
10; 249. 27.

so, šo fem. zu sō 249. 29.

sodlü ntr. schmer 39. 14.

sodzǎi fem. plur ruß 141. 3.

sóikas 2. sing. imperf. er suchte
55. 1; 268. 12.

śol part. praet. act. II. zu šot
280. 27.

sómác masc. männchen 145. 7;
180. 5.

somáića fem. weibchen 180. 6.

śon subst. verb. ntr. säen 280.
28.

śonů (śanů) ntr. heu 86. 13; 88.
1; 142. 5.

śóský adj. deutscher, vornemer
(sächsisch) 105. 14; 137. 5.

sōśod msc. «einwohner, häusling»
(nachbar) 118. 34.

śot inf. säen 176. 11; 280. 29.

sot msc. sat 239. 11.

sotǎv gen. plur. zu sot 239. 12.

spacířót inf. spazieren 176. 10.

spełojā 1. sing. praes. ich spile
(musiciere) 291. 1.

speŕót inf. spüren 294. 12.

spěť msc. spieß 223. 32

338

spětám — stráija

spěťám instr. sing. zu spět 223.
31.

srěbrů ntr. silber 51. 4.

srěda fem. mitte, mittwoch, brot-
krume 93. 12.

srědůlat masc. mittsommer, Jo-
hannistag 93. 13; 197 13.

srědůlatný adj. (mittsommerlich)
monat juni 197. 17.

sríbrný adj. silbern 190. 32.

srídný adj. mitten 93. 15.

stůdza fem. steig, fußweg 144. 2.

stágyi fem. riemen, stange 241.
24.

stágrái plur. zu stágyi 241. 25.

stáichý (vergl. táichý) adj. sanft
162. 7

stáklíník msc. glaser 159. 21.

stal msc., kůnský st. pferdestall
105. 15.

stárna femin. seite 69. 32; 154
14; 211. 20.

stárna, stárna loc.-dat. sing. zu
starna 96. 9, 214. 26.

starně loc.-dat. sing. zu stárna
95. 22; 214. 16.

starně dual. zu stárna 71. 31;
95. 25; 154. 14; 216. 6.

stárno acc. sg. zu stárna 213. 5.

stěná ntr. junger hund 117. 5.

stěňota plur. zu stěná 117. 16;
142. 6; 147. 13; 185. 33;
248. 2.

stépa fem. scheit holz 140. 20.

stépa 3. sing. praes. er spaltet
140. 21.

stěpin masc. tritt am spinnrade,
weberschemel 48. 24: 51.
22

stěpnái plur. zu stěpin 243. 33.

stěpóný part. praet. pass. gespal-
ten 140. 21.

steudínác masc. brunnquell 33.
18; 110. 9; 180. 1.

stěukó fem. hecht 110. 10; 140.
24.

stěukváí plur. zu stěukó 217
30.

stídzái plur. zu stig 144 23.

stig masc. stig, zwanzig stück
144. 18.

stígáí pl. zu stig 144. 17; 203.
24; 204. 3.

stilč 3 sg. praes. er streckt 48.
11; 53. 25; 278. 34.

stíná = stěná 117. 15; 140. 19;
142. 7; 185. 33: 247. 32.

stizái = stídzái 144. 20.

stóna fem. wand 88. 1; 126. 9;
138. 19.

stōp 2. sg. imper. tritt 287. 8.

stōpín msc. fußtritt 48. 25.

stor, stórý adj. alt, fem. stóra,
storó, plur. msc. stórí 71. 16;
106. 5; 141. 28; 235. 10;
71. 17; 256. 15; storó (léuna)
leztes viertel (alter mond)
256. 23: 257 30.

stot inf. stehen; cíy tāi górnís, cíis
tāi tū stot was du sagst, willst
du das vertreten 281. 21.

strafój 2. sing. imper. strafe
292. 9.

strafójé 3. sing. praes. er straft
292. 8.

strafón subst. verb. ntr. strafen
54. 27; 292. 10; 173. 25.

stráija sbst. masc. vetter, oheim
36. 11; 46. 26; 100. 27;
131. 29.

străijŭrka — svorkó

339

străijŭvka, străijévka fem. vaterschwester 187. 28.

străizć 3. sing. praes. er schirt
135. 20; 272. 29.

straiżn sbst. vrb. ntr. scheren
54. 27; 173. 18; 272. 30.

stroch msc. bangigkeit 136. 10.

strosáivý adj. furchtsam 136. 9;
187. 33.

strótka fem. dem. zu strotó gáß-
chen 36. 5; 184. 1.

strotó fem. straße 71. 3; 72. 10;
184. 2.

stŭjí 3 sing. praes. er steht
289. 1.

stün subst. verb. ntr. das stehen
58. 28; 173. 19.

stŭpa fem. fußstapfe 58. 26.

sübůta fem. sonnabend 119. 11.

*süj pron. poss. III. pers. sein;
ntr. süjů, süjí 251. 27, 34.

süjā instr. sg. fem. zu *süj; sā
süjā vūlā 252. 18.

sūjé acc. plur. msc. zu *süj 252.
26.

süjů ntr. zu süj «erbe, eigen, ei-
gentum» 150. 26.

sülí neutr. salz 46. 23; 79. 33;
156. 13; 177. 31; 228. 16;
244. 32.

svaikörák masc. meise 104. 2;
151. 17.

svaikörký pl. zu svaikörák 104.
2; 205. 5; 207. 10.

svainā neutr. schwein 116. 24;
151. 6; 186. 4.

sváína fem. schwein 151. 7.

sváiní adj. schwein- 189. 18.

svainmāsü ntr. schweinefleisch
189. 27; 197. 28.

svaitójé 3. sing. praes. es tagt
173. 8; 290. 12.

svaitóné, svaitóní loc. sg.; vå sv.
mit anbrechendem tage 97.
31; 173. 6; 229. 21; 290.
12.

svatě loc. sing.; no svatě auf der
welt 86. 19; 87. 15; 89. 12;
150. 12.

svátý adj. heilig 117. 1; 150.
16.

svěča fem. licht 91. 19; 139. 31;
142. 2; 150. 11; våsténa sv.
wachsl. 159. 24; 193. 31.

svěčá acc. sg. zu svěča 231. 29.

svěckómí, svěckamí instr. pl. zu
*srěčka 221. 1; sá tárámí sv.
mit drei lichtern 221. 5.

svěcník masc. leuchter 139. 27;
180. 34.

svěknái-mí 2. sing. imper. haue
mir 282. 24.

světí 3. sg. praes. es glänzt, blitzt
86. 20; 87. 15; 89. 12; 150.
10.

svícé 3. sg. aor. simpl. er peitsch-
te 269. 17.

svíkn 2. sing. imper. haue 282.
24.

svíkné 3. sg. praes. er haut 269.
18; 282. 23.

svórácí part. praes. act. zu svórít
166. 29; 285. 10.

svorató-sā 3. dual. praes. refl. zu
svórít 266. 5; 285. 8.

svórí 3. sg. praes. zu svórít 151.
3; 285. 8.

svórít inf. schelten, zanken 78.
17; 151. 3; 176. 22; 285. 11.

svorko fem. elster 151. 12.

tārzéný — trēnuvōto

341

tārzéný part. praet. pass. gehe-
chelt 31. 5; 154. 6; 169. 8;
282. 27.

tāucāl-sā part. praet. act. II. es
spukte (klopfte) 272. 6.

tāucé 3. sg. praes. er klopft 32.
20; 158. 12; 272. 1.

tāncí-sā 3. sing. praes. refl. es
klopft, spukt (von gespenstern)
53. 17; 265. 14; 272. 2.

tāustý adj. dick 32. 19; 158
11.

tāzkū adv. (ntr. adj.) schwerlich
235. 28.

těbě (těbé ?) dat. sg. zu tāi (du)
261. 22, 25.

těch 1. sg. imperf. ich wollte 267.
34; těchō 3. plur. 91. 9; 268.
15; 298. 23.

těplū adv. (ntr. adj.) warm 51.
2; 63. 5; 137 18.

tétanang «die Kinder einer Baas-
se oder Muhme, junge Vet-
tern und Baasen» J. 186. 15.

téucí 3. sg. praes. er mästet 110.
11.

-tī, -t encl. dat. zu tāi (du) 262.
4; büli-ti es schmerzt dich 262.
12; cā-t ich will dir 262. 12.

tibé gen. acc. sg. zu tāi (du) 49.
11; 260. 15; als dat. tibé joz
ricā tü dir sag ich das 261.
26.

tícc 3. sg. praes. er fließt 49. 7;
272. 15.

tílā ntr. kalb 48. 12; 116. 21;
185. 24; 247. 31.

tilācé ntr. zu tilācí 256. 5.

tilācí adj. kalb- 116. 22; 189.
11.

tilātái (télātái) plur. zu tílā
248. 8.

tjårdějsi comp. zu tjårdý 192.
24.

tjårdý adject. hart, fest 43. 23;
132. 24; 138. 27; 150. 33.

tō pron. dem. (τα) der 121. 9;
249. 8; 249. 14.

to n. sg. fem. zu tō 249. 13.

tō acc. sg. fem. zu tō 249. 18.

tōcā instr. sg. zu tōcó; püd t. un-
ter der wolke 233. 3.

tōcé plur. zu tōcó 226. 3; 233.
13.

tōcó femin. wolke 226. 3; 231.
15.

tok adv. so 137. 18.

tom adv. da (ταμο) 63. 24.

torcái plur. zu tork 79. 17; 146.
4; 203. 1.

tork msc. türke 79. 17; 146. 4.

torküvé ntr. adj. türkisch 187.
13

tōrý adj. ander, dienstag (κατο-
ριή) 106. 8; 151. 22; 195.
34.

tostū ntr. teig 88. 6.

trainacté num. dreizehn 52. 9;
137. 23; 145. 11; 194. 15.

trainadist num dreizehn 53. 32:
137. 23; 194. 16.

trāsé 3. sg. praes. er schüttelt
270. 31.

trāsí-sā 3. sg. praes. refl. er zit-
tert 115. 28; 265. 13; 270.
32.

trāsín subst. verb. ntr. schütteln
173. 16; 270. 33.

tren msc. dorn 33. 11; 155. 7

trénürótō acc. sg. fem. adj.; rāzā

228

342

trīti — váidál

tr. růzgō er nam eine dornene
rute 257. 6.

tréuvnik msc. brautfürer, trau-
zeuge 166. 21; 291. 28.

treurójácí part. praet. act. zu
*treurót 166. 18.

treuójé 3. sg. praes. er traut,
copuliert 166. 18; 291. 25.

treuóny part. praet. pass. zu
*treurót 170. 32; 291. 26.

*treurót infin. trauen, copulieren
170. 33.

trítí num. ord. dritter 81. 4.
196. 3; 255. 10.

tritig, trítig gen. sg. msc. zu trítí
196. 4: 257. 24.

tü ntr. zu tō, das 12. 11; 63. 1;
137. 19; 249. 12.

túce 3. sg. praes. er klopft 32.
21; 158. 12; 272. 1.

túći-sā 2. sing. imper. stoß dich
272. 3.

túći 3. sing. praes. er zapft 58.
26; 134. 19; 287. 5.

tüg gen. sing. zu tō (tig); vüt tüg
chcudag von dem bösen 249.
20.

tügái zeug 113. 17: 242. 11.

tügár gen. plur. zu tügái 113.
19; 242. 10.

tüj pron. poss. II. pers., dein
133. 6; 150. 25; 251. 27.

tüja fem. zu tüj 236. 15; 252. 4

tüjā acc. sg. fem. zu tüj 252. 8

tüje acc. plur. msc. zu tüj 252.
26

tüjem loc. sg. msc. zu tüj 252.
12.

tüjā, tüjí ntr. zu tüj 150. 25;
251. 34.

tust adj. dick 32. 19: 158. 11.

tworse, twörseer spukt, twór-
seika gespenst 179. 22.

tyeleté accus. plur. zu tjelât
brett 225. 27

V.

vá praep. in 29. 9; 35. 9.

vábich gen. pl. zu väbč 65. 18;
251. 25.

vábrán ? augenbraue 65. 21.

vachtójé 3. sg. praes. er achtet,
lauert 292. 5.

vachtól part. pract. act. II. er
lauerte 292. 6.

vác adv. mer 139. 26, 236. 11.

váca = vijáca 280. 32.

vála fem. waßer 61. 12; 72. 30;
211. 17.

vádä, váda loc. sg. zu váda 61.
14; 96. 3; 98. 8; 214. 27.

vádál part. praet. act. II. welk
37. 30.

vádlō acc. sing. zu váda 61. 13;
kôpót sā vā v.

vågard msc. garten 65. 25; 69. 8.

vågórd = vägard 65. 27.

vái- untrennbare praep. 102. 16;
149. 3 (κατ-).

váibít inf. herauß schlagen 275.
23.

váibüst inf. auß stechen 270. 9.

váicódít inf. auß räuchern 176.
23.

váidál part. praet. act II. gese-
hen habend 87 1; ni v. niküg
hast du niemanden gesehen
88. 31; 149. 2; 288. 21;
297. 3.

vaidlāi — rāisńa

343

vaidlāi nom. plur. fem. mistgabel, heugabel 76. 29; 217. 3.

vaidlóm dat. pl. zu vaidlāi 221. 14.

vāidnat infin. auß löschen 288. 31.

vāidnij 2. sg. imper. zu vāidnat 288. 32.

vaidól = vaidal 87. 1; 88. 33; 159. 33.

vāidónë, vāidónú, vāidónü loc.-dat. sing.; kā v. auß zu geben 97. 29; 173. 8; 229. 15.

vāidvaizé 3. sing. praes. er hebt auß 279. 28.

vaidz 2. sg. imper. sih 141. 5; 288. 19; 297. 1.

vāigarnńā, vāigarnńā, vāigarnńú loc. (dat.) sg.; kā v. auß zu sprechen 97 2, 33; 98. 8; 172. 27; 173. 12.

vāigaséný part. praet. pass. auß gelöscht 169. 24.

vāigós 2. sing. imper. lösch auß 286. 22.

vāigoséný = vāigascný 286. 22.

vāijadón part. praet. pass.; mo v. er hat auß gegeben 99. 1; 171. 13; 296. 29.

vāijé 3. sg. praes. er heult 100. 26; 276. 33.

vāijó femin. hals 100. 28; 131. 28.

vāik 1. sg. aor. simpl.; joz váik ich lernte 100. 32; 268. 28; 282. 10.

váika fem. statt (urbs) 94. 17.

váikä, váika loc.-dat. sg. zu váika 96. 11; 214. 10.

vāikāi gen. sg. zu váika 215. 27.

vāikāi plur. zu váika 216. 32.

váikam dat. pl. zu váika 221. 8.

vāiké dat.-loc. sg. zu váika 95. 16; 126. 14; 214. 7.

vāikné 3. sg. praes. er lernt 100. 31; 282. 8.

vāimā ntr. euter 246. 18.

vaináića fem. weinstock 76. 26: 180. 16.

vāináiit inf. auß gehen 131. 17; 295. 24.

váinník msc. schuldner 179. 6.

váinný adj. schuldig; níbas v. er war nicht sch. 234. 29.

vāipál part. praet. act. II. zu vāipít 275. 2.

vāipárín sbst. vrb. ntr. auß wasschen 277 22.

vaipārzéný part. praet. pass. geborsten 154. 7; 282. 3.

vāipeusténý part. praet. pass. auß gelassen 169. 30; 285. 20.

vāipý 2. sing. imper. zu vāipít 267. 14; 274. 33.

vāipúl infin. auß trinken 76. 14; 78. 2; 175. 21; 275. 4.

vāirāvól part. praet. act. II. auß geplündert habend 277 32.

vāirýt inf. auß graben 100. 26; 101. 15; 276. 31.

vāirýtý part. praet. pass. zu vāirýt 101. 15: 168 24; 276. 29.

vāis adv. höher 101. 1; 193. 9; 236. 10.

vāisäšć 3. sg. praes. er saugt auß 278. 13

vāisńa femin. kirsche 234. 1; 147 7.

344

raisnái — rárchűvótý

vaisnái plur. zu váisńa 233. 33.

váispérót infin. auß spüren 294.
12.

vãisük neutr. adj. adv. hoch 63.
16; 101. 2; 236. 5.

råitågné 3. sing. praes. er zieht
auß 283. 1.

våitåzéný part. pract. pass. auß
gezogen 283. 5.

råivlact infin. auß schleppen
175. 6.

råivobål part. praet. act. II. er
lockte auß 287. 6.

råivóbén sbst. verb. ntr. auß lo-
cken 173. 21.

våizårål part. praet. act. II. er
sah auß 288. 1.

våizårčný part. praet. pass. auß
ersehen 88. 26; 288. 2; 169.
32.

våizínat infin. auß stöbern 277.
30.

våkårst adv. um, herum 154. 3.

våkårst msc. kreiß 30. 34.

rækna plur. zu væknü 65. 17;
210. 12.

våkníník msc. fenstermacher 33.
16; 181. 11.

våknü neutr. fenster 65. 16;
208. 5.

våkü ntr. auge 65. 2, 13; 126.
21; 247. 1.

vål msc. ochs 35. 32; 156. 30;
199. 16.

vålì plur. zu vål 205. 9.

vål mäsü ntr. ochsenfleisch 197.
27.

váló gen. zu vál 35. 32; 61. 11;
156. 30; 201 4.

*rálv blei 66. 17.

vålühé ntr. adj. best. ochsen- 59.
4; 187. 18.

våm 2. sg. imper. zu väzt 160.
34; 274. 5.

våmåknöt inf. ein schließen 28.
13; 175. 14; 282. 1.

våmarkójé 3. sg. praes. er be-
zeichnet 291. 23.

vämé 3. sg. praes. zu våzt 160.
34; 274. 3.

vån, våna pron 3. pers. er, sie
65. 15; 250. 32.

vånáit infin. ein gehen 131. 15;
295. 25.

vånäv adv. herauß 112. 30; 114.
8; 237. 20.

vånéu adv. herauß 112. 30; 113.
8; 237. 29.

vånóm adv. dort (OHAMO) 63.
23.

våpak adv. wider 63. 24; 65.
30.

våpódéný part. praet. pass. ein
gefallen 171. 7; 270. 15.

varã neutr. demin. zu varó 152.
15; 213. 21.

vårat inf. pflügen 279. 3.

vårba fem. weide (salix) 217. 2.

vårbái plur. zu værba 217. 2.

warbia (farbia) farbe 152. 22.

carbilól part. praet. act. II. er
hat verboten 152. 21.

warbót das verbot 152. 20.

vårch msc. gipfel 31. 8; 154. 11;
136. 9.

vårchní adj. höchster, erhaben
31. 10; 81. 13; 255. 11.

vårchnüm dat. sing. zu værchní
111. 28; 257. 10.

värchuvótý adj. «gehäuft» 187. 3.

vårda — råstóny

345

vårda 3. sing. praes. zu vårdót
56. 27; 152. 14; rüzdaléný
v. er wird geteilt 170. 26;
vårda curüdén «er wird gebo-
ren werden» J. 171. 2; 293.
34.

vårdas 2. sing. praes. zu vårdót
294. 5.

vårdól part. praet. act. II. zu
vårdót; vårdól báitý er wurde
geschlagen 170. 28; 294. 1.

vårdót inf. werden 56. 26; 152.
14; 170. 1, 4, 29; 294. 2;
sjőté mo v. tüjű jaimā heilig
soll werden dein name 170.
11; mo vårdót cuvőzóny er soll
an gebunden werden 170. 25.

våré 3. sing. praes. er pflügt 53.
26; 64. 26; 279. 1.

várji-ji-sā 3. sg. praes. er wert
sich 152. 17; 213. 30 (vá-
roji-).

vårkåv gen. plur. «honigbau oder
gewerk der immen» J. P. 242.
12.

varklogó 3. sg. praes. er verklagt
294. 6.

vaŕó (s. auch varã) fem. wer
213. 31; 152. 15.

våróny part. praet. pass. gepflügt
169. 15; 279. 2.

vårsåk masc. gipfel 31. 8; 183.
21; 136. 8.

varstójé 3. sg. praes. er versteht
152. 18; 281. 25.

vartáŕal part. praet. act. II. er
hat verzert 152. 19.

vårtat inf. keren 149. 27.

vårtéza fem. wirbel 180. 26.

vårtí, vårtí-sā 3. sing. praes. er

bort, er dreht sich 159. 9;
288. 12.

vås fem. dorf 42. 34; 148. 31.

vås fem. laus 28. 5; 244. 24.

*vås (?) hafer 67. 7; s. vůvås u.
vůjås.

våsa fem. wespe 61. 15.

våsái plur. zu vås (laus) 245. 10.

våsk msc. wachs 35. 30; 61. 17;
159. 23.

våska gen. sing. zu våsk 35. 30;
201. 19.

våskái plur. zu våsk 203. 34.

våsodái-sā 2. sg. imper. sitz auf
267. 5; zu våsódít 286. 8.

våsodén part. praet. pass. zu vå-
sódít 286. 10; 138. 10; 169.
28.

våsodéńé sbst. verb. ntr. ein se-
tzen 286. 12.

våsódí 3. sing. praes. zu våsódít
286. 8.

våsódít inf. ein setzen 176. 20;
286. 12.

våsta 3. sg. aor. zu våstat 281.
17.

våstat inf. auf stehen 175. 20;
281. 20.

vastelóven msc. fastelabend, fast-
nacht 97. 27; vå vastelóvcné,
-ńä, -ńí 97. 25; 223. 2, 6.

våsténa, våstna (svěća) adj. fem.
wachs- (licht) 159. 24.

våstón 2. sing. imper. zu våstat
281. 11.

våstóné 3. sing. praes. zu våstat
281. 12.

våstóný, våstaný part. praet.
pass. zu våstat 169. 8; 281.
18.

346

våstråga — väzpirgne

våstråga femin. sporn 65. 23;
218 1.

våstrügräi pl. zu våstråga 217.
33.

våstrüv ortsname: Wustrow (in-
sel) 65. 24.

våtäicë 3. sing. praes. er steckt
ein 278. 26.

våtrüca adj. fem., v. zéna sones
frau 189. 2.

våtrücåk masc. dem. zu våtrük
35. 13; 43. 7; 183. 17;
199. 5.

våtrük masc. son 35. 12; jådån
jådåný v. einziger son 55. 33;
65. 29; 199. 4.

våncka masc. dem. wölflein 35.
22; 158. 4; 184. 9.

våuk msc. wolf 32. 18; 35. 24;
148. 32; 158. 4; 177. 3;
199. 3.

vånnó fem. wolle 32. 21; 158
10.

våvåda, våjvåda msc. fürst 211.
31.

våvátý part. praet. pass. ein
gewickelt (zu våvát) 168. 21;
275. 26.

våreuzdén subst. verb. ntr. auf
zäumen 287. 4.

våvút inf. ein wickeln 275. 26.

våz msc. fuder 40. 12; 61. 16.

våz- praep. insep. 28. 12, 34:
34. 5 (KZ3-)

våzá 3. sg. aor. zu våzt 268. 22;
274. 8.

våzáláí plur. part. praet. act. II.
zu våzt 117 24; 143. 13;
237 8; 274. 8.

våzbálái-jig pl part. praet. act.

II. sie schlugen in 77. 4, 30;
237. 10; 275. 19.

våzbýje 3. sing. praes. er schlägt
auf 78. 5; 275. 14.

våzbüst inf. auf stechen 174. 23;
270. 8.

våzdaj, våzdój 2. sg. imp. zieh an
133. 12; 297. 16 (zu våzdát).

våzdalái-sá pl. part. praet. act.
II. zu råzdát, sie haben sich
an gezogen 297. 23.

råzdám 2. sg. imper. oder 3. sg.
praes., aufblasen 273. 31.

våzdát infin. an kleiden 87. 16;
88. 28; 297. 29.

cåzdcdå-sá 3. plur praes. sie
ziehen sich an 266. 17; 297.
13.

våzd'éj = våzdaj 297. 16.

våzdéné sbst. vrb. ntr. an ziehen
297 33.

våzdět-sá inf. sich an ziehen 87.
17; 297 30.

våzděvót-sá inf. sich an kleiden
297 32.

våzdón, våzdóný part. praet. pass.
an gekleidet 87. 17; 88. 29;
169. 9; 297. 25.

våzdvaígne 3. sg. praes. er hebt
auf 288. 13.

våzlít inf. auf gießen 276. 4.

våzlóny part. praet. pass. auf ge-
goßen 276. 3; 281. 6.

råzötý part. praet. pass. zu våzt
117 25: 143. 23; 168. 26;
274. 9.

råzpürgne 3. sg. praes. er birst
auf 282. 30

råzpírgne 3. sg. praes. er birst
auf 33. 7.

våzt — vipr

347

våzt inf. (къзати) nemen 161.
3; 168. 28; 175. 9; 274. 11.

våztāćéný part. praet. pass. zu
våztāknōt 282. 15.

våztāgné 3. sg. praes. zu våztāg-
nōt 282. 34.

våztāgnōt infin. auf ziehen 175.
18; 283. 4.

våztāknōt infin. auf stecken 28.
11; 39. 20; 175. 17; 282.
13.

våzčvžat infin. auf binden 279.
34.

våzčvžóný part. pract. pass. zu
våzčvžat 279. 21.

våzzin 2. sing. imper. jage auf
277. 23.

våzzinat inf. auf jagen 277. 29.

vědāći part. praes. act. wißend
166. 9; 296. 33.

vědrū ntr. wetter 19. 7; 51. 25;
149. 1.

vénska, vénske adv. wendisch joz
vāik v. górén ich lernte wen-
disch sprechen 97. 6; mūzés
v. g. kannst du wendisch spre-
chen 172. 3.

vénský (véndský) adj. wendisch
192. 1.

věrný adj. war 90. 10; 190. 30.

věsái plur. msc. alle 253. 34.

věsí, věsů ntr. sg. alles 253. 27.

věslů ntr. ruder 51. 26; 63. 22;
178. 2.

véucha plur. zu veuchů 210. 16;
247. 11.

veuchů neutr. or 111. 11; 129.
11; 247 2.

véucit inf. leren 78. 18; 111. 13;
134. 16; 176. 19; 287. 1.

véuja masc. mutterbruder 111.
5; 35. 14; 46. 28.

veujůvka femin. mutterschwester
187. 28 (venjérka).

véukrast inf. bestelen 73. 4; 110.
28; 174. 22; 270. 15.

veukrodéný part. praet. pass. zu
vénkrast 270. 13.

veul msc. binenstock 111. 11.

veusúi dual. zu veuchů 79. 16;
247. 25.

véusta ntr. plur. mund 111. 9;
210. 15.

vénzda fem. zaum 111. 6.

*véuzdíť inf. zäumen 111. 7.

vicér msc. abend 186. 34.

vicērā ntr. abendeßen 183. 15;
186. 30.

wiend feind 152. 21.

wiestarreitz «Eydechse» S.
131. 8.

vijāca (vāca) femin. part. praes.
act.; v. šípa wurfschaufel 280.
32.

vílcí nom. plur. masc. zu vílký
257. 34.

víle, vil adv. vil 48. 14; 55. 8.

vílka fem. zu vílký 256. 12.

vílka neutr. plur. zu vílký
258. 6.

vílkä, vílkë adv. (zu vílký) ser
236. 28; 97. 33; 126. 25.

vílké sg. ntr. zu vílký 256. 3.

vílké nom. plur. fem. zu vílký; v.
bükräi großes buch, bibel 258.
13.

vílký adj. groß; vílký pólác dau-
men (großer finger) 36. 28;
126. 31; 105. 9; 254. 34.

vipr msc. eber 40. 6.

348

vъrgnъ — vъrnъi

vírgnъ 3. sing. praes. zu vírgnōt
33. 4; 49. 17; 283. 8.

vírgnōt inf. werfen 33. 4; 154.
12; 283. 9.

vísā acc. sing. femin. alle 253.
30.

vísái (věsái) plur. msc. alle 33.
25.

vísde adv. überall 33. 27.

víség gen. sg. msc. ntr. alles 253.
32.

vísí nom. plur. masc. alle 253.
34.

visim, věsím (?) dat. pl. (?) allen
254. 3.

vísókag gen. sg. masc. zu rísóký
33. 27; vüt v. chéudag von al-
lem übel 257. 18; v. düst von
allem genug 257. 21.

vísóký adj. pron. allerlei 257.
22.

víza fem. haus, wonung 94. 2;
135. 17.

víza loc. sg. zu víza 96. 17.

vizé plur. zu víza 93. 3; 226. 3.

vízé 3. sg. praes. er färt 49. 1;
96. 11; 270. 27 (zu vizt).

vízéný part. praet. pass. zu vízt
170. 29; 270. 27.

vízi dat. loc. sing. zu víza 232.
14.

vízt inf. faren 149. 3; 174. 20;
270. 29.

vízý, vízi gen. sg. zu víza 215.
25.

vlácé 3. sg. praes. zu vlact 89.
23; 272. 17.

vlacéný part. praet. pass. zu
vlact; půlů ní jů vlacéné das
feld ist nicht geeckt 272. 18.

vlact, vlåct infin. eggen 89. 24;
175. 6; 272. 20.

vlåk masc. netz 70. 12; 73. 29;
149. 4; 158. 25.

vlås masc. har 70. 23; 149 5;
158. 26.

vlåsái nom. plur. zu vlås 70. 23;
102. 33; 204. 22.

vlåsý, vlåsa acc. plur. zu vlås
104. 7; 206. 32.

vlåsý instr. plur. zu vlås; så vil
vl. 207. 23.

wljte fleiß 152. 22.

vóbén sbst. verb. ntr. das locken
173. 21; 287. 6.

vôbőrák msc. eimer 120. 19.

vôgíl (vôgůl) masc. kole 38. 14;
120. 22; 127. 11; 243. 7.

vôgläi plur. zu vōgíl 244. 1.

vôglé plur. zu vōgíl 52. 17; 225.
32; 243. 27.

vôgőr msc. al 120. 20.

vom dat. plur. pron. II pers.
euch 263. 2.

vóma instr. dual. pron. II. pers.;
så vóma mit euch leiden 262.
21.

vor 2. sing. imperat. zu vórit
285. 4.

vórblí plur. msc. sperlinge 224.
21.

vóréna fem. part. praet. pass. zu
vórit 285. 4.

vóri 3. sg. praes. zu vórit 80. 5;
jěst v. er kocht eſen 172. 14;
285 3.

vórit inf. kochen 285. 6.

vornā neutr. demin. krähe 161.
26; 186. 11; 213. 28.

vornāi plur. zu vornó 216. 27.

vorno — vŭbít

349

vornó fem. krähe 154. 23; 161.
27; 211. 13.

vornō acc. sg. zu vornó 186. 13;
213. 2.

vorsťó fem. wurst 56. 12; 231.
17.

vórta neutr. plur. tor 154. 26;
210. 5.

vos pron. poss. II. pers. euer
253. 1.

vōs msc. bart 120. 23.

vósa femin. zu vos 236. 15;
253. 4.

vōsanáića fem. raupe 120. 23.

vōsat inf. riechen 120. 34; 290.
19.

vōsójácí part. praes. act. zu vō
sat 121. 1; 290. 19.

vōsójć 3. sg. praes. zu vōsat 290.
17.

vōtāk msc. einschlag beim gewebe
120. 25.

vótřr masc. wind 40.7; 67. 16;
88. 14; 149. 17; 160. 3;
drögý ó. südwind 105. 20;
táichý ó. 105. 26.

vōzáića femin. (?) großer strick
120. 17.

vōzáł msc. knoten 37. 20; 120.
14; 186. 26.

vōzálný, vōzálný adj. knotig
37. 20.

vōžat inf. binden 117. 22; 143.
14; 149. 20; 175. 33; 279.
23.

vōžé (vōžü) neutr. strick 120.
17.

vōzlā ntr. dem. zu vōzáł, knöt-
lein 37. 22; 120. 15: 186.
25.

vōzóný, fem. -na (rëc) gebunden
(-e rede) 169. 17; 270. 19.

vōžü, vōžé ntr. strick 227. 15;
120. 17.

vrěch = vrích 93. 21; 149. 5.

vrěchái, vrěchý plur. zu vrích 67
27; 93. 22; 129. 24; 204. 4;
205. 23.

vréténa plur. zu vríténü 63. 21;
210. 14.

vrích msc. nuß 67 27; 93. 19.

vríchái, vríchý plur. zu vrích 93.
21.

vrijón ntr. sbst. verb. das freien
173. 24.

vrítén = vríténü 63. 20; 64. 12.

vríténü ntr. spindel 48. 18; 64.
12; 208. 11.

vü- praep. c- 65. 7.

vübårtat infin. um keren 149.
27.

vübårtal-sā part. praet. act. II.
zu vübårtat, er hat sich um ge-
kert 149. 23.

vübasál-sā, vübasál-sā part. praet.
act. II. zu vüběšt, er hat sich
erhängt 149. 29; 286. 17.

vübasén, vübasén, vübosén part.
praet. pass. zu vüběšt 87. 9;
89. 14; 149. 28; 286. 18.

vübě dual. beide 65. 14; 95. 26;
251. 18.

vüběma dat. zu vübě 65. 4; 251.
20.

vüběs 2. sing. imper. zu vüběšt
149. 28; 286. 16.

vüběsít infin. auf hängen 65. 8:
87. 12; 89. 15; 149. 28;
286. 19.

vŭbít inf. behauen 65. 7.

23

350

vübód — vütdoj

vübód masc. morgenbrot 65. 3;
85. 33; 88. 17; 148. 8.

vübórtat inf. keren 149. 25.

vübóv 2. sing. imper. zu *vübóvít
99. 5.

*vübóvít inf. zeigen 99. 6.

vübráijé 3. sing. praes. er gräbt
um 276. 28.

vübŕazóný part. praet. pass. zu
vübŕózat 86. 32; 88. 34; 279.
16.

vübŕózat inf. beschneiden 86. 31;
88. 10; 279. 15.

vübvasón (vübasón) part. praet.
pass. um gehängt 87. 10; 89.
16.

vűća femin. schaf 64. 34; 145.
23; 151. 25; 230. 27.

vűcā ntr. (?) schäflein 186. 5.

vücái dual. zu vákű 65. 2; 79.
14; 247. 24.

vücáima instr. dual. zu vákű
247. 26.

vücé plur. zu vűća 226. 2; 233.
15.

vücésa plur. zu vákű 48. 1; 65.
1; 73. 1; 247. 8.

vűći adj. schaf- 188. 31; vűći
sáró schafkäse 188. 32.

vúcka = váucka 35. 22; 158. 4;
184. 10.

vüdën sbst. vrb. ntr. kleiden 94.
6; 297. 26.

vüdëna, vüdënè ntr. kleid 94. 5;
173. 5.

vüdíné, vüdín ntr. kleid 65. 6;
94. 4; 173. 5.

vügín (vügűn) msc. feuer 38. 12;
64. 31; 127. 11.

vügnéný adj. feuer- 191. 16.

vűjás (vűás) msc. hafer 67. 10,
13.

vuk = våuk 32. 19; 35. 24;
158. 4; 177. 3; 199 3.

vüklüp msc. bund stroh (οκλοηκ)
62. 28; 64. 32.

vűla femin. wille 157. 8; 230.
14.

vülā instr. sg. zu vűła; så süjā v.
mit seinem willen 233. 4.

vűlí (vălí) adj. ochsen- 189. 22.

vűlsa fem. erle 65. 11; 136. 13;
230. 25.

vülüv blei 66. 17.

vülý adj. faul 106. 4.

vűna fem. geruch 61. 23.

vünái plur. zu vån, sie 65. 16;
251. 9.

vüńójācī part. praes. act. wolrie-
chend 61. 26; 290. 22.

vüńójé 3. sing. praes. er riecht
61. 24; 290. 21.

vüs fem. achse 65. 11.

vűrál msc. gänsear (adler, οράλα)
41. 15.

vűré 1. sg. praes. er pflügt 53.
26; 64. 27; 279. 1.

vüskāi (?) plur. zu våsk 61. 32.

vüsm num. acht (vűsīm) 38. 17;
65. 11; 67. 5; 194. 3.

vüsmdésőt num. achtzig 195. 23.

vüsmnadíst num. achtzehn 194.
26.

vüsmnócté num. achtzehn 194.
26.

vüstráizé 3. sg. praes. er schirt
ab 272. 29.

vüt praep. (οτα) von 64. 33.

vütdoj, vütādoj 2. sg. imper. ver-
gib 280. 18.

352

zāt -- zoblōdál

zat masc. schwigerson 115. 20;
143. 4.

zātīk masc. schwigerson 143. 5;
184. 21.

zǎvat inf. kauen 175. 30.

zǎvě 3. sg. praes. er kaut 278. 4.

zåzāci part. praes. act. brennend
166. 11; 273. 11.

zǎzat inf. brennen 273. 15.

zǎzě 3. sg. praes. er brennt 166.
12; 272. 34.

zǎzóný part. praet. pass. ver-
brannt 170. 30; 273. 14.

zélōd masc. eichel 51. 28; 244.
13.

zélōdi plur. zu zélōd 244. 12.

zélózný adj. eisern 191. 10.

zélōzū ntr. eisen 88. 9.

zemái loc.-dat. zu zíma; kâ z.
zur erde 43. 19; 79. 19; 143.
2; 232. 6.

zéna fem. Frau 47. 25; 135. 11.

zéný voc. plur. zu zéna; zéný,
cité míné svórít, frauen, ir
wollt (werdet) mich schelten
219. 26.

zeuk masc. rosskäfer 110. 11;
135. 12.

zévórnák msc. lerche 238. 18.

zévornkűvě pl. zu zévórnák 238.
19.

zézí-sā 3. sing. praes. er brennt
273. 1.

zézin, kâ zézin sbst. vrb. ntr. zu
brennen 172. 28; 173 17;
229. 10; 273. 11.

zílá, no zílá «auf das gras»
229. 1.

zílé ntr. gras, weide 177. 28;
228. 19.

zíma fem. erde 49. 12; 72. 34;
143. 2; 153. 3; 230. 23.

zímā acc. sing. zu zíma 115. 9;
119. 34; 143. 2; 231. 23.

zímā instr. sg. zu zíma; püd z. un-
ter der erde 120. 4; 232. 34.

zímí loc.-dat. sg. zu zíma 232. 7.

zímnějsí compar. kälter 77 2:
91. 13; 133. 18; 192. 18 (zu
záímný).

zímník masc. erdgeist; čárný z.
schwarzer erdgeist 106. 19;
181. 5.

zímnú adv., ntr. adj., kül 77. 1;
235. 33.

zímný adj. erdig 191. 9.

zíně 3. sg. praes. er jagt 48. 28;
135. 11; 277. 23.

zlátný adj. golden 191. 12.

znójć 1. sg. praes. zu znot 132.
1; 274. 29.

znojémný, znojůmný adj. bekannt
168. 7, 9.

znójčs 2. sing. praes. du kennst
(zu znot) 132. 2; 274. 28.

znot inf. kennen 143. 10; 274.
30.

zo praep. hinter (3a) 142. 30.

zób masc. zan 102. 32; 143. 6;
177. 3.

zőba, zőbý plur. zu zób 104. 4;
205. 22; 206. 33 (acc. pl.).

zóbǎi pl. zu zób 102. 32; 204. 11.

zobǎi plur. zu zobó 70. 34; 102.
23; 216. 26.

zobál-sā part. praet. act. II. ver-
geßen habend 296. 17.

zoblōdál part. praet. act. II. er
ging irre 77. 23, 167. 31;
286. 14.

zoblōdéný — zvénů

353

zoblōdéný part. praet. pass. ver-
irrt 48. 5; 138. 9; 169. 26;
286. 14.

zobó femin. frosch 70. 34; 135.
13; 211. 14.

zóbý acc. plur. zu zobó 219. 21.

zōdlū ntr. stachel 64. 19; 118.
12; 138. 6; 182. 13.

zojác masc. hase 142. 32; 224.
26.

zojácī plur. zu zojác 224. 25.

zomácéný, zomácén part. praet.
pass. zu zomáknót 159. 5;
282. 4.

zomáknót inf. verschließen 29. 1;
142. 30; 175. 14; 282. 3.

zopáiité ntr. verlöbnis 173. 2.

zőrá (?) fem. abendröte 61. 1.

zóŕů ntr. abendröte 60. 30.

zósén sbst vrb. ntr. erschrecken
286. 27.

zrěbáíća, zribáíća fem. stutfüllen
93. 5; 145. 25; 180. 7.

zribā ntr. füllen 93. 3; 135. 16;
186. 2.

zríbác masc. hengstfüllen 93. 5;
145. 6; 180. 7; 185. 13.

zůní (?) 3. sing. praes. er klingt
28. 34; 143. 7; 150. 13.

zůvć 3. sg. praes. er ruft 278. 6.

zván masc. ton 61. 21; 143. 9;
150. 13.

zvání 3. sg. praes. er klingt 28.
21; 143. 8; 150. 15.

zvén'sa plur. zu zvénů 47. 30;
247. 9.

zvénů ntr. felge 143. 11; 246.
34.

23