A

2

A

sve ti prosto, sinko. 2. 38. žalost sa zakletvom: A tako od rana ozdraviti! Nar. pjes. mikl. beitr. 25. Kumu svomu riječ govorila: a za boga, moj kume Manojlo! Nar. pjes. vuk. 2, 20. Ali veli Andeliću Vuče! a za boga gospoda banice! a za boga, svi ćemo pred boga, ugledaj me sužna nevojnika. 3, 414. tuga s čudom: pred gen.: A gorka mača! F. Lastrić, ned. 75. u rećenom staňu može biti onaj komu se govorici, pa ga žali tko mu govorici: Slavić poleti vrhu jednoga bora vele visoka, i zovnu sełanina i reče mu: a druže! u tvoj zao čas jesi meoustio. P. Macułat 41. A tužan brate! a što činiš? J. Banovac, razg. 91. Đuro mu se u lugu odziva: a moj brate, serdar Jankoviću! nijesu me savladale vile, več evo me tebi po avazu. Nar. pjes. vuk. 3, 164. tko je u takom staňu može i sam sebi govoriti: ili u vok.: A siromašice mi!... a nesrećne mi i žalosne! N. Palikuća 34. ili u gen.: A siroma(ha) mene! N. Palikuća 62.

5. u želi, molbi, seječanovu, hrabrenu, nagovaraňu, itd.: Tako imaš reći, a dušo! M. Angel 38. Tri stvari se skazujo u ovi dan, da, u možeš, a dušo verna, razmišlati. 38. a družino, moja braćo virna, poslušajte grdoću od griha. T. Babić 37. To je bilo, a bože pomosi! Nar. pjes. vuk. 2, 14. Pak besedi pobratimu svome: a moj brate, vojvođa Milošu! tesko je me sanak obrava, pevaj brate, te me razgovaraj. 215. Sokoli ih Mrđen poglavica: a momčadi, moji sokolovi, spomenite se laškova junaštva. Ogled sr. 478. Vojsci viknu: a, ko je Crnogorac! ko je junak! Magaz. 1686. 81. Onda Luko viknu poglance: a Srbinić! svak na svoju stranu! Nar. pjes. vuk. 4, 257. Pa podviknu iz grla bijela: a sada te, braćo moja draga! 3, 271. A sad, braćo! 4, 319. Pa podviknu na svoju družinu: a na noge, braćo i družino! 3, 420. A na noge kičeni svatovi! 509. Zove Pavle svode milu seku: a boj', sestroj, ako boga znadeš! 1, 200. u zapovijedanju: Viknu sluge, nabreknu sluškiše: a vi, sluge, poju pohitajte. Nar. pjes. vuk. 2, 527. u obricaņu, zatjecaņu, unjeravaņu: sa zakletvom: A tako me ne rodila majka, ... pokupiću po Bosni junake. Nar. pjes. vuk. 3, 255. Progovarala lijepa devojka: a bora mi, iz gore hajduci, ja sam glavom iz Lijevna grada. 3, 482. u zabraniavaņu, odvraćaņu: Ona braća govoraha: a ne, brate, jedan brate! Nar. pjes. vuk. 1, 155. Pa je Muju bratu govorio: a ne, Mujo, rda te ubila! 2, 49. Al' govoru iz kola djevojka: a ne luduj, mlado neženjeno. 1, 373. u odvraćaņu tješene i hrabrene: On je staroj besjedio majci: a ne boj se, moja stara bratejko. Nar. pjes. vuk. 1, 474. A ne boj se, lijepa djevojko. 1, 399. A ne boj se, Petre pobratime. Ogled. sr. 58. Ma joj reče Petre Boškoviću: a ne plači, snaho Andelija. Nar. pjes. vuk. 4, 362. No mu care riječ progovara: a ne plači, dragi pobratime! 2, 82. prema zabraniavaņu je i odricaņe, nijekane: On joj se krivo kunijaše: a nijesam, moja mila kumo. Nar. pjes. vuk. 2, 20. žela sa zakletvom: Čuješ li me, pope Dražoviću, a tako ti boga istinoga, što te pitam, pravo da mi kažeš. Nar. pjes. vuk. 4, 413. O devojko ponosita Roso, a tako ti te mladosti tvoje, u odbaci od sebe devojke. 2, 240. Pa je vodu bogu zaklinoza: a za boga, moja vodo ladna, ne nosi mi pismo ni hartiju, nego pamet materina zlata. 1, 475. žela da bi zlo bilo i prokljuša: Pa je mlada riječ besjedila: a da bog da i sveti Ni-kola da ti noćas udare Brđani! Nar. pjes. vuk. 4, 480. Dobro jutro, sirota Roksandro: a da bog da i bogorodica, ak' uzela mila brata svoga, božja od vas ne ostalo traga! 2, 128. No joj Javan riječ govorio: a neka te, prokleta ti duša! 2, 38. A stoborje, ti se oblomilo! a čardače, ogjem iz-

gorio! 1, 298. Łuto kune lijepa devojka: a livado, ne zelenila se! b'jelo stado, poklali te vuci! a pastiru, posjekli te Turci! a putniče, noge t'usa-nule! 1, 324. — pred odricanem (spomenutim i naprijed) stoji uzvik i udvojen, tada i sam uzvik odriče (kao i aja, koje vidi), a za šim se može ne po se i kazati izrijekom šta se misli: sam uzvik odriče po tome što čovjek nećemu naprijed rećenom čudi a tijem ga obdija pokazujući da nije tako: Istina je da nisam sve grihe učinio, ali za što ji nisam učinio? Jeda sam se po pojoj jaskosti učuvao? A, a! Da ne bude milući božje, u sve kolike bih ja padnuo. J. Filipović, prip. 1, 503. kako se prošloga vijeka pisalo h i gdje ne treba, dolazi u istoga pisca i sa h: Gleda mladić, ali što scinite da čini? jeda će se obeselit da je našao što je iskao? jeda pružit ruku da naspeže onoga blaga? A a (ah ah')! Poče u nemu krv umirat, vrati se na trag. 50. U ovo vrime u koje ova svitovina raskošja živa, stoji li veselo? stoji li slobodno bez straha (,stra')? A a (ah ah')! Kliko je bogatiji toliko i ne nemilj. 264. u druge gosa sa h među oba: Kada se upita: jesi li ti želimo ono baš negovo ukrast?.. Aa (,aha')! Nisam, oče, ne da bog! F. Lastrić, ned. 157.

6. u gnevu: A, sinovi Adamovi, vi ne virujete. S. Margitić, fala 196. Kako je to krał osudio da se moje ogledalo razbije, kad je na osudio da je moje i da mi se dade drzavo? A, ti me varas; ajde od mene. N. Palikuća 15. Pa u vrata topuzinom gađa: a izlazi carevi haine! Nar. pjes. vuk. 3, 353. u gnevu ukor: A saramto, a nesrićo i štetovelika kršćanska: L. Vladimirović, slav. 38. A nemilostivi kraju! N. Palikuća 30. A žene opake! 36. A jedna živino nerazložna! 44. A opaka provdžo 15. A mala ti fala, moj jasni mjeseč! Nar. pjes. vuk. 1, 406.

7. nalazi se izrečen sam bez i čega što bi kazivalo u kom je smislu, te ga vała uzeti u svakom: Ne buduć lubavi u meni ne bija po mojoj naravi umio reći a. D. Baraković, vilja 252.

8. dolazi pred nekim riječima, kajima se također uzvikuje, te uzvik tako udvojen biva jači; s vječima se i sastavja:

a. pred davori: kao i samo davori ili kao naprijed pod 4 samo a u žalosti itd.: A davori, davori Milice Lazarovice! Nar. pjes. mikl. beitr. 25. A davori! da moj gospodaru! Nar. pjes. vuk. 3, 496.

b. pred gle (koe vidi): A gle! ta to je Mar-kova Selena! M. D. Miličević, več. 72.

c. pred ha; vidi aha.

d. pred i, s kojim se sastavlja, te biva aj, koje vidi.

e. pred o, koje je od postaňa tako, a i mjesto oh tako glasi po nekim krajevima, i koje u pismu i sastavaju s prednim (ao): u radosti kao naprijed pod 3: Poče kraju besediti Đurdu: ao Đurdu moje čedo drago! da se očeš Đurdu oženiti, dao bi ti ja lepu devojku. Nar. pjes. vuk. 2, 571. Desnom rukom zagrlila bana: ao bane, zemli gospodaru! 639. u žalosti itd. kao naprijed pod 4: A o križu! D. Mattei, sree 107. Ao Fato, a la ti si lepa! Nar. pjes. vuk. 1, 245. Ao Lazo, zete ne-suđeni, kako ču ti u vesela biti? 2, 23. Ao Ivo moje čedo drago: podi sine, pos'o u dobri čas! 3, 393. Ao kume, moje jarko since! 495. Ao moj tipi tupane! s tobom zlo, a bez tebe i gore! Nar. posl. vuk. 10. Ao moj glase, na zlo ti me napase! 10. Ao moj brajko! Vuk, rječ. 6. s dat.: Udari se rukom po kojenu: ao meni do boga miloga! Nar. pjes. vuk. 2, 597. Udari se rukom po kojenu: ao nemu do boga miloga! 4, 436. u gnevu i ukoru kao naprijed pod 6: Ao Bajo. Pivjansko kopile! Nar. pjes. vuk. 3, 166. Ao Cole, da te bog ubije!

A

Pjevan. 246. ukor u sali: Ao kono, naša druga-
rice, drugarice, naša nevjernice! Nar. pjes. vuk.
1, 6. u srjetoračnim kao naprijed pod 5: Ao Ciro,
moje čedo drago! kad dodete u Drekaloviće, sta-
rijega paz' ka' roditeja, a mladega kao braca
svoga. Nar. pjes. vuk. 3, 506.

f. pred oh, koje a pismu i sastaraju s prednim
(aoh) i rastaraju: u žalosti itd., kao naprijed
pod 4: A oh jadan, Sarajlija Mujo! Nar. pjes.
vuk. 1, 322. A oh Vuče, moj sokole sivi! a oh
Vuče, zlatna perjanice! 4, 11. Aoh Draško! evo
gibogosmo. 65. Aoh moja diko! Nar. pjes. vuk.
kovč. 106. Aoh Jokica, žalosna ti majka! 105.
Aoh Mirko, vrlo dobro moje! Pjevan. 61. Aoh
jadna, kud sam zašla! kuku mene! Vuk, živ. 200.
Aoh ja grdna druga i kukavica majka! Nar. prip.
vrč. 53. Bijah sestra od tri brata, aoh! od tri
brata ka' tri kraja, aoh! Vuk, živ. 209. s dat.. Neg'
sve žali prvog gospodara: a oh mene, prva sreće
moja! Nar. pjes. vuk. 1, 230. Ona živa sva tri po-
bratima: aoh nojzi, do tri pobratima! 405. A oh
mene! moj mio sestriju! 3, 217. Nesta kući do-
maćina, aoh domu! Vuk, živ. 202. Staru majku
ucvilio, majki lele! svu gospodu bez divana, mudra
glavo! a krajinu bez nauke, nojzi aoh! 198. —
oh po nekim krajerima glasi i og: Aog majko,
bogme prijevara! Pjevan. 234.

g. pred oj: Aoj mene i do boga moga. Nar.
pjes. srem. 85.

h. pred jaoj, koje se u nekim krajerima gororu
i bez h: u žalosti kao naprijed pod 1: Pod ne-
bom jeste li gorčiju do danas bojezan vidjeli-
a jaoj i lele! — nego li od mene? M. Vretnići
2, 319. Iz ovoga su izašla odmetnutja tolika —
ajao — od prave tamo. M. Radnić 127. s dat.: A
jao tužnome, koji vamo dode! A. J. Knezović 106.
Plesnu se rukom mlad bane: a jao mene do boga!
Nar. pjes. ml. 1, 589.

i. pred jaoj, koje se sažima u joj: u žalosti: A
joj ženo, pogiboh ti! Nar. pjes. mar. 202.

k. pred va, s kojim se sastarla, te bira ava,
koje vidi.

1. pred vaj, koje se prednim u pismu i sastar-
laju (avaj): u tuzi itd. kao naprijed pod 4: Avaj
hajmeh sinko meni! M. Marulić 178. Tad gospa
реće: avaj gorčija od svita! 186. Avaj, Mitre,
glavu izgubio! bud uteče jutros uz planine, čemu
brata ostavi svojega? Nar. pjes. vuk. 2, 606. Avaj,
jubo, da te bog ubije! što učini, pamet igubila!
3, 221. Avaj, Vuče, dom te ne vidio! 277. Avaj
jadan Ľuboviću bego! kamo bebe sinoćne odelo?
539. Avaj Leka! vesela ti majka! 2, 235. u dat.
može stajati tko podnosi žalost a to može biti i
onaj koji gorori: Avaj človiku tomu kim sin člo-
vićanski pridan budet. M. Alberti 453. Avaj mene,
do boga jednoga! Nar. pjes. vuk. 2, 56. Avaj meni,
do boga miloga! 114. Avaj mene, dragi pobra-
gize! tu li si mi bolan dopanuo! 247. Kigu ući,
grozne suze roni: a vaj mene i do boga moga?
3, 384. Avaj meni do boga miloga! što ču jadna
robiha do vjeka? 435. Avaj mene, do boga mi-
loga! de mi Batrić brata ne ostavi. 4, 3. u gen.
stoji na što se žali tko govori, što mu je teško:
A vaj duge noći! s majkom spavajući. Nar. pjes.
vuk. 1, 207. A vaj kratke noći! 208.

II. conj. đé, vero. Isti uvik, po tome što se nju
u opće dočeknje što god što je drugojača od
onoga što se zateklo, bira sarez, koji dolazi među
rijećima i među rečenicama, kad dejo ili reše,
izrećeno srako ili samo riječju ili rečenicom, ide
jedno za drugim, pa se hoće prema prednim da
istakne drugo, koje po sebi može biti ili mu su-
protno i neprilika, ili od nega različno, ili prema
nemu samo drugo, osobito, te se kao tako isteče,
a po tome dolazi i onda kad se samo prelazi u
gororu od jednoga na drago. Dolazi od prejich
eremeni i u srijem rječnicima.
A. među rijećima.
1. daje riječi, samostalne jedna prema dragoj,
ali obje pridjerene trećaj, te jednom samo izre-
čene po radićenjem osobinama negorijama, često
dolaze s oprijem sarezom među sobom, te se druga
istiće; riječ kojai se obje pridijeraju može i ne
biti izrečena kad se razumije, a riječi koje se
orako pridijeraju moga biti:
a. dea substantica, ali uza seki staji jošte što
god, čim se iz bliže određen sraki drugačije:
xni-xvrijeka: Stefana Uroša, syna svetago kraja
Uroša a pravnuka svetago gospodina Symeon.
Mon. serb. 561. Sb. rabom tvojim a s synom
mojim Stefanom. 68. Ilija pop, Rilač sinš,
vnukvi Tolihi a pravnuški Stavne kneza. Mon.
eroat. 1. Vam i vašim kmetom a našim susedom
dajemo. 5. Slavne gospode Jelène gospodina vo-
vodeje Sandala a čere gospodina kneza Lazara.
Mon. serb. 251. Radosavi veliki vojevoda rusaga
bosanskoga a sinša Pavla. 398. Svi bratja
više rečenomu vojevodi Ivanišu a sinove kneza
Vlatka. 451. Da bude mirani i jedinans sinom
s mojjijem a svojijem bratomi knezom Vlat-
komb. 161. — xvi-xviii rijeka: Moj gospodar a
vuš zet. M. Držić 216. Vjerenika vasega a spasi-
telja moga. A. Grčići, roz. jez. 331. Ľubim tvoga
sinka prihagota a moga gospodina. P. Posilović,
nasl. 67. Pavao prije Isukrastov progonitelj a paka
apostol. A. d. Bella, razg. 106. David ugleda Ber-
salen prigizdavu mladicu a svoju susjedi ubo.
I. Držić, salt. xiv. Tvoj otac a moj muž s neprav-
dom je stekao. J. Banovac, prip. 178. U krilu
svoje zaručnice a majke nase. F. Lastrić, ned.
387. Neka pusti sužna iz tamnice, druga moga a
sinove tvoga. A. Kačić, razg. 39. Davam na
svjetlos život Marije Egipliće, negda velike greš-
nice a paka ne maše pokornice. N. Marči 5. Ve-
liki nekad grešnik a pak pokornik priveliki s.
Agustin. B. Cuceri 55. Vjerenica za malo vrijeme
a udovica za puno leta i godišta. 350. sada:
Dec. tvoju a šure moje. Nar. pjes. vuk. 2, 268.
Evo danas bega Ľubovića, tvog zlotvora a krv-
nika moga. 3, 463. O Kajica moje čedo drago!
sabło britka svagda na mejdanu a kreposti među
vojvodama! 2, 484. Dosao je moj najmladi brat
a tvoj šurak. Nar. prip. vuk. 2. 197. Majčin sine a
sivi sokole! Vuk, živ. 123. Da budu svagda stari
svatovi a gospodski banovi, bratski cjvetovi a
zemaški kmetovi 127.

A. među rijećima.

b. dea adjektiva ili participa pasic, osobito
kad su im značena svoje različna ili protišna ili
kad je koji jošte čim iz bliže određen, ali i inače,
kad se samo hoće da drugi istakne: a) oba bliže
blize odredbe: xiii-xv rijeka: (najstarij primjer
koji bi ocamo isao: ,Kto strpiti ili všeměstiti
grladoje a strašnoje sudište jego'. Stefan kr. 8.
šlo je naštampan: u originalu nije a nego i.) Da
jest s prokleti a zavezan. Mon. serb. 18. Podi
velikom a visućom pečatju. 294. Razumivše
nibi razumne i prilične prošne a prave. 486. —
xvi-xviii rijeka: Rep krata a tanak. B. Krna-
ručić, vaz. 7. Bogat a lud malo jʻ slavan kao osal
dsodlom spravan. P. Vitezović, cvit 124. Bogat a
lakom, i star a prigut na grijeh puteni. P. Po-
silović, evijet 175. Ne ima boje a vridnije obrane.
J. Kavašin 207. Ako je stvar istinita a potajna,
vała da reces prid kim si govorio. J. Banovac,
prip. 151. Žena prisobna blizu poroda a potribita.
Me Lastrić, ned. 425. Pod gribom biti pak sigurno
među valovi spavati jest oholo a budalasto ufoane.
D. Rapić 110. Dobroričan a zlotvoran. V. Došen

3

A

7

A

IV. Govorelie koje je kratko a dobro. B. Leaković, gov. v. — sada: Pokroj na me sve novo odelo, sve zeleno od čoc zeleno a okrato s goricom jednako. Nar. pjes. vuk. 2, 77. Golo a oloho. Nar. posl. vuk. 43. Kad je ko siromašan a ponosit. Vuk, posl. 43. — b. jedan ili oba cim god izblžište odredna: Potaknute i skrušene cim straha muka paklenijeh, a pritegute od ljubavi nepročinežene ljepote slavne nebeske kuće, svijet ostaviše. B. Gradić, djev. 86. U negovijeh bulah dopuštenijeh ovoj družbi a učinenijeh u Rimu. A. Gučić, roz. jez. 63. Dobra dila mala naše a svetsrdno učinena. F. Lastrić, ned. 109. Jer ne more dati cine ni uzdignut na visine blato ozgor pogladeo a unutra nagrđeno. V. Došen 21. Upatjajno duše one, koje i posred svijeta živješe, ali životom protivnijem nesvjjesnomu zakonu svjetovnomu a prikladnijem božijemu. B. Cuceri 6. Ah desnico svemoguća, na darove i na svaku blagodarnos spravna sveder i posječna, a na bice i na pedepse sveder kasna! 216. Moji rani vinogradi ni rađeni, bosikoni pašadeni a ražićom zagradieni. Nar. pjes. vuk. 1, 7. Za klobukom bela kita perja, u duh perje srebrom zaliveno a po sredi zlatom preleteno. 2, 302. Druze desni a u boga sreti! Vuk, živ. 127. Da mu je šlje tvrdo, na zidu stasito a na daleko glasito. 75. — isporedi daše pod B, 1, a. i b. rečenice u kojima je izostarlena kopula ili predikat.

c. dra participa sadasšega rva prošloga akt sa srijem što mogu imati uza se: Krajevnost mi razumivše niha prošne a mi imavša sviti s vlasteli. Mon. serb. 386. Dvigši obi rucu i prigužkolina. M. Marulić 61. Okol glave sama kostu svivša a svitla dva prama niža prustivši. D. Držić 353. Njesto u kratko tieni a njeno i obilino težući. B. Gradić, djev. 8. Klekunvsi kolini na zemju a ruke razpanši ka nebu. F. Vrančić, živ. 17. Imajući opaz i na vreme spodolno i na misto, a pazeći ne držat tada uza se dječi. F. Lastrić, ned. 68. Iskorenjući u niha zloče a kripestovi sveste adušujući. B. Leaković, nauk 232. Ističu plod a ne nahodeći. B. Cuceri 28.

2. djevi rijeci, samostalne jedna prema drugoj, ali izrečene za droje osobito, uzimaju ojaj sarce među se, te se druga ističe, kad seka uza se po što god im se sraka dragojacije iz bliže određuje i po što god im se rečenica popuća, a bez toga ili pošto jedno z rječeto:

a. sraka s odredbov dragojacijom: xni—xvijeka: Listi pred nas, trih nodari, postavise, keh ta gospoda izibra: jednoga latiniskoga a drugoga minskoga a tretoga hrvackoga. Mon. creat. 1. Krbbi zita: polovina čista a polovina pršprosta. Zak. duš. 50. Da se postavi polovina suli dubrovackih a polovina srblj. Mon. serb. 205. Na komu su 10 kameni crlijevih a sest servujihiju u zlatu. 386. Sto i tri deseti i jednu litru a 11 unač. 330. — xvi—xviii rijeka. Imaj sladak jezik a podaljive ruke. Zborn. 33. Ja pješa lodeći, pun vaja i tuge, a ona jezdeći na jeljenu proz luge. M. Vetrančić 2, 107. Sedam glav razlikih a cetire drakunske noge a kip zadui kako nuk ošal a oča zaključast kako klisće na dvoju jimise. P. Zorančić, plan. 7. Imadijase glavu od zlata a nogeto zemju. M. Radnić 11. Videći svoju štetu a kožrist Jakoviju. A. Kaević, kor. 31. Gista duša a pouzdana i slobodna od svaloga smrtnoga griha pamet čast je ovom gospodinu. F. Lastrić, ned. 31. Kolika su djela milosrđva? Cetnaest: sedan duhovnijeh a sedam telenijeh. I. A. Nenadić, nauk 157. Tri mudroznanca, jedan iz čreke, drugi iz Indije a treći iz Persije, divanise jednoe. M. A. Rejković, sabr. 9. — sada: Nit je bilo, niti

4

A

može biti: jedna zemja a dva gospodara. Nar. pjes. vuk. 2, 309. To su jadi i tvoji i moji: tvoji za nmn a moji za toboh. 1, 163. Ja ču joj udu sreću dati: zlu svekrvu a svekra gorega. 1, 305. De god bio vršni brat a bogati dom. Vuk, živ. 77. — isporedi daše pod B, 1, a. i b. rečenice u kojima je izostarlena kopula ili predikat.

b. sraka još s kakrijem dijelom rečenice, imala kakoku odredbu svoju ili ne imala, a po tom utprao po dva dijeta rečenice sa sraka strane: xni—xv vijeka: Bogi pranimostivy utvrđi Grke cartmi a Ugre kraji. Mon. serb. 10. Da ima bit pol knezu a pol opatu. Mon. croat. 26. U srědi joj jedan balas a okolo 5 perala. Mon. serb. 498. Čući ja tu a on onu. Mon. croat. 41. — xvi—xvii rijeka: Brodeći se nigda ovim a nigda s onim, ništo su od ovoga a misto od onoga slisali. P. Hektorović 55. Od kojih (kniža) scijenim da će biti bogu slava, svejetijim čast a puku krstjanskomu nauk. M. Divković, bes. xv. Njetoj njekom krepostju urešen a njetoj njekom. xv. Na mistijem smo dužni u sreu ciste misli a na dvoru pravo djelovanje. S. Majka s kćercom, otac s sinom a brat s bratom zagrjem ostaje. P. Kavanelić, dubr. 10. Najprvo ja a paka ti sa nmn užgali bismo se. A. Vitalić, ost. vii. Izaberite ili sada krunu od draće a malo dana a pak krunu od zlata po sve vijeke, ili sada krunu od zlata za malo dana a pak krunu od draće a po svu vijeke. Besjede kr. 29. Može biti da o vratno nose jedan desetak zljenih božica a gorijeh uskusena. B. Cuceri 120. — sada: I rodom se podicili kao paun zlatnim perom a sćenica ravniu pjenu. Nar. pjes. vuk. 1, 7. Pravo idu dvoru djeviojackom: napred Marko, a za Markom Janko, a za Jankom Ustupčiću Pavle. 2, 212. Ja te lero a ti mene rodom. Nar. posl. vuk. 110. — neki su imenu ojnjeh primjera jednaki s djeřu rečenice i kojima su jednaki predikati pa se u jednoj ostari predikat; isporedi daše pod B, 1, a i b.

c. bez igeja što se skuha dragojacije odredvalo di bez drugoga dijeta rečenice reka ojjetko: xvijeka: Gospoctvu vi smertno pokoljenje, a veće (et. cetera). Mon. serb. 512. xviii rijeka: Kvit a duplo, nište te ne bilo! M. A. Rejković, sat. 71. istoga rijeka a racanati, kad se brajere sabiraju, natazi se pred drugim brojem, koji se dodaje pronom: Poene se od soldina ovako: 6 a 4, to ih biva 10; a 3, to ih biva 13, a 6, to ih biva 19. M. Zorićić, arit. 9. tako i kad se jedna rijeka kaja ničeri broj, ili mjesto nega kako umožsto, dra puta zasope reč da bi se pokazalo da se što čim više puta, xvii i xviii rijeka: Zapovidivsa (sie) bog Noju da stavi u korabu živine nečiste dvoje i dvoje, reče mu da živina cistive stavi sedunero a sedmero. M. Radnić 365. Sve više a vise roka zaktiva. M. A. Rejković, sabr. 9. isto kad se rijeci veći ili drugi pridijeraju čemu dra puta zasope, te se pokazuje da tako što jedno za drugim bira više puta: Poznavši ovi način bismo sve veća a veća dobročinstva negova poznavali. B. Leaković, nauk 45. Sve veću a veću želju dobivaju. 144. Izvršujući po vrimenu u godinah svojih sve druge a druge kripestovi svete. B. Leaković, gov. 26. Za to im nau ni jedan nije po voju, nego sve drugi a drugi nauk traže. 38.

3. djevi rijeci, također samostalne jedna prema drugoj, ali cezane za treću ili za cijela rečenica tijem što srajim padelem (s prijedlogom ili bez prijedlogova) ništo u rečenici iz bliže određuja ili rečenica dopunaju, i to tako da su obje istomu bliža odredba i istom nedostalica dopuna, mogu imati među sobom ojaj sarce, te se druga istice prema prcoj; obje imaju uza se svoju bližu od-

A

redbu, svaka drugačiju, a mogu biti a bez loga;
s riječju u padežu jednak je infiniter, te i on tako
dolazi.

a. riječ u padežu sa srojom odredbom: a) u akus. obje ili samo druga: Mi imi darovasmo ta dohodak za našihi mrtvihvišu duse a na naše zdravje. Mon. croat. 45. Da dodesł k naši a u tvoju kuću a ki svojimi prijateljemb. Spom. sr. 1, 24. Supretiv kratu Ostoji a u pomoću gospodinu Pavlu. Mon. serb. 252. Onde se do današnjea dne diluju sveta gospodinova otajna u spominak te svete menećenice a na hvalu velikoga boga. F. Vrančić, živ. 32. Neka bude za negovo spasenje a na tvoju slavu. L. Terzić, pokr. 111. Da ukažem rane moje na slavu i poštene tvoje a na spaseńe duše moje. F. Parčić, ruk. 81. Sve tebi poklańan na slavu tvoju a za moje spaseńe. I. A. Nenadić, nauk 223. Donesi ga u Mletke bijele a na ruke milu dragu mome. Nar. pjes. vuk. 1, 233. Vas u crnu a na košina crna. 1, 466. Koji smo se ovde sastali u ovi posteni dom a pod kućni krov. Vuk. živ. 125. — b) u gen. obje ili samo krov: Svak jej se čudase... bile bise šije a crnih očiju. M. Marulić 76. Na 21. setembra godišta 1582. A. Gučetić, roz. jez. 63. Molim vas za јубав boziju a, porad spaseňa našega. B. Lea-ković, gov. 29. Negov prvi bratnuć dobre svi-jesti a bole duše. B. Cuceri 15. Divan ti je cele-bija Ramo! crna oka a bijela lica. Nar. pjes. vuk. 1, 459. Za zalogu mojega bratinstva, nar. brat-in-stva a tvoga sestrinstva. 1, 604. Kada do dva kneza pogibose... jednog dana a jednoga časa. 4, 145. Sin jedhe Jevrejke a oca Grka. Vuk, djpl. ap. 16. 1. Sagradio sebi zadužbini o svom lehu i o svome blagu a bez suza bez sirotišniskijeh. Nar. pjes. vuk. 2, 326. Polečela dva vrana gavrana sa Mišara poja širokoga a od Sabea grada bije-loga. 4, 203. Ka Morača tama pritisnula od žes-stoka praha i olova a od pare koliske i junacke. 4, 378. Dodite dva tri u Kosovo a u moje bogom pošestruine. 2, 35. Da bog da da izlazi za njego leta a sretnih godina! Vuk, živ. 116. — c) u dat. druge: S níma hajde u Požegu ravnu a trajemu dvoru bijelome. Nar. pjes. vuk. 2, 171. — d) u lok. obje ili samo druga: U zemli zeglikovskoj a u městě rekomentů Arhilevica. Mon. serb. 133. Tako se po vodi svetoga krštenja a po kreposti duha svetoga duhovno budemo ploditi. B. Gradić, djev. 18. Tko ga po momu sjetu a po svojoj dobroj veli bude zagreliti. 29. U mom dvoru a na krilu mome. Nar. pjes. vuk. 1, 354. U tavnici a u turskoj rucii. 1, 552. Da zvada sjede u bogatu selu a trepezi u čelu. Vuk, živ. 127. — e) u instr. obje ili samo druga: Dajemo va vidjenje vsakonu po semi našembi upisanju a podi našomt zakonom pečatju. Mon. serb. 384. Drugako ču ja da-naske besjediti vam s јубавi prena vami ništa mašom a s koristi vele većom. B. Cuceri 25. Je-dan drugog za zdravje pitali dobrijem sremc a pravom јубавi. Vuk, živ. 77. Prvi ču ti megdan ostaviti u Kladuši a pred tvojom kulom. Nar. pjes. vuk. 3, 107. Kog su јубe dosle sjetovale, koga dosle, koga li č odsele, s dugom kosom a pameću kratkom? 2, 532. Sve s časom dobrijem a a mirom božijem. Vuk, živ. 73. Kud god hodali, hodali putem širokijem a s obrazom svetlijem. 74. Kano mene moja majka što u svet opravila u neznanu tuđu zemju a za tuđim očicana. Nar. pjes. vuk. 1, 199. — isporedi još dałe pod C, 2, a, i b.

b. riječ u padežu bez odredbe ili s odredbom
za obje istom, čega radi se druga ne ističe toliko
prema proja nego rije prema cijeloj četnosti
kao da prve ne bi bilo, a to može biti u gdjekojem

5

A

predliem primjeru, onako kao dałe pod 5.: Mogu li se dati aspre erkovne u zajam a na dobit? I. A. Nenadić, nauk 135. Jere me si čio јbiti po sili a na sramotu. Nar. pjes. mikl. beitr. 57. Da u vijek živim bez pokoja a bez oca, ki me rodi. J. Kavašin 236. Da bih imao svaku mudrost, koju može čovjek imati pod nebo a na zemlj. M. Divković, nauk 54. Ne ima pogrdnje stvari pod nebo a na zemlj. 184b. Koje muke nije podnijelo nijedno stvorenje pod nebo a na zemlj. M. Divković, bes. 4. U tminah a bez svijeće, posred mraza bez malo ogna. B. Cuceri 284. Prostri meni pokraj peći, pokraj peći a na vreći. Nar. pjes. vuk. 1, 296. — tako je i staro: Povelinijemb a sudom božim prijem državu. Mon. serb. 317.

c. dea infinita sa seijem što uz nih može biti: Ubogu je bole bit a mirno stojati, neg imat vas saj svit a svak cas predati. N. Dimitrović 20. Bole t je pravodnu o malu živiti a dušu narednu i pamet imiti neg veliko blago s grisi. F. Hektorović 40. (Ovo je toj neg napit zdravjem a pak dati čemer i jad popiti? H. Lucić 202. Ovo blago zagubiti mladost, neg prominit, dati blago a na posto njea zlato vazeti; dati malahun knjeću a za nju jimati prostrani i široku kuću. F. Vrančić, živ. 28. Da bude znat odvrči zlo a obrati dobro. I. Bandalović 4. Govorit dobro a činit zlo jest varati sebe istoga. K. Magarović 77. Nije koristi imati blago Solomunovo a izgubit dušu. J. Bauovac, prip. 17. Ne trpi ti ním a otiti krajevati s ním, to je muđeno. F. Lastric, ned. 191. (I'do je u planenu se u vatri biti a ne izgubit bari ne opaliti se. 351. Kako se to dveje skupa slaže: biti krsćanin a obuhvavati neznaboske obi-taje. M. A. Rejković, sat. 16. — isporedi dałe pod B, 1, a i b. rećenice a kojima je costarlen predikat.)

4. jedna riječ predjerena drugoj onako kako su naprijed pod 1 pridružene drije, prem da je reč rezana za im srojim oblikom, može se još i arijem sarezom istaljati prema nij. tada je riječ: a. substantir. Dok ja nadem dušmanina mega, a Turčina silna Vlah-Alija. Nar. pjes. vuk. 2, 269. Nexjera ti sjedi uz koleno, ispod skuta pije ladno vino, a prokleti Vuče Brankoviću, 2, 311. No imaju nepogodna druga, a na koju nezrenu dobrojku. 2, 557. — isporedi dałe pod C, 2, b.

b. adjektir ili partic. pas.: Da su dołi 2 vaša cločka, a poslani odbi kraja. Spom. sr. 1, 32. Primih vaši moj dio poklada u moje ruke, kako se na punu odsvohi poklada uzdrži a podpisan o zapisijeb. Mon. serb. 389. Ide prvi prida svime, a porusen nad sve ino. I. Gundulić 437. On svaku noć po svetu selu hoda a prespoljen ko kakvi uhoda. M. A. Rejković, sat. 101.

c. particip sadaslišega er. ili prosloga akt.: Vsi ti komuni mogu pasti va dne, jedni do druzih, a noći na svoj termin vežući. Mon. croat. 10. Listmi ste udali a govoreće. Spom. sr. 1, 22. Tuj mi se obětova krajestvo, a govore. Mon. serb. 241. Bludiš u gornu a mornar budući. Đ. Baraković, vila 66. Veliko dostojanostvo ima koji oprosti neprijatelju a mogući se osvetiti. P. Posilović, evijet 68. Voja naša odmeće se od stvari božanstvenije a malo brinući se za stvari duhovne. 181. Kojino sam tri godine vezla a sve mlada krijući od majke. Nar. pjes. vuk. 1, 370. Jesi l mi se juže umorila a jašnje koja velikoga? 2, 46. — isporedi dałe pod B, 3, g.

5. jedna riječ rezana oblikom srojim za drugu ili za cijelu rećenicu, onako kako su naprijed pod 3 prirezane drije, može također imati pred sobom oraj savez, kojim se ističe kao osobito što prema onome čemu je prirečana:

A

a. **riječ u padežu:** XIV–XV rijeka: Stvori milosts krajevstvo mi a poklisaremi dubrovčskim. Mon. serb. 85. Zapisa mu carstvo mi crkvi bastinu a svetago arhangela. 172. Turci zabavljaju našem trgovcevni a u zemji gospodstva vi a brez nihodja niš trgršenja. Turci, sr. 1, 15. Ja li dostojno da vaši prijatelje toliku šteku i smotu primu odbi vašeho judi a na vašoj véri. 1, 104. Poslavl svoje listove a podi svojimi pečatiju. Mon. serb. 322. Postaviše u naši komuni u pokladi 2000 dukatra a podi ovi uvéti. 322. Ti se zaklese vlastele a u izabrani dan svoje neđiju. 472. Kako je bilo hotenje našega roditelja a po svomj testamentu. 508. — XVI–XVIII rijeka: Voju poslužit tebi vil a za har nego li sadružit od ine juven dar. 8. Menčetić 17. Ter meni a moje srdače ne vrati. 46. Ter moje a meni povrati srdače. 46. Že|no potužih a za me skoncanje. 175. Jur na te a tebi neka se potuži. Đ. Držić 374. Za tim jo svu skazi kadovnu boljezan, ka život moj prži a kroz ne južezan. N. Najekšković 2, 52. Vazmi ruže i lubice i s jasenkom čindari, ter toj ruže skupa svoj obari a u krvi gubice. A. Čubranović 148. Sve toj a brez muke, i sve čo bi htila, hitrost tvoje ruke jagljom bi stvorila. H. Lucić 288. Slatki san me oči ad uzme jur sebi, ter sree me pođe od mene a k tebi. D. Rašina 922. Tj t je čudna stvar, gdi moji a meni ne hoće dat pomoć u muci јuveni. 93b. Izreći istinu a načinom. B. Gradić, djv. 4. Pritegnut od same lubavi a radi nas čovjek se učminio. 33. Onoj što vam kratkosi i od vremena i smrt grabe, vi isprje pustite a s obilnim koristim svojem. 40. Da komu god taj sila a radi nešvame čudi uzrok bude od pogiljha. 76. Da se vi sami a po vašoj bude voji tizijeh verit ukonite. 76. Ja se a mojijem hotjenjem i vojem izgnusiti. B. Gradić, duh. 15. U vrime smrti moje ti mi dopusti milost, pokomo i skrušeno pokažane i ispovidaše grihov mojih i sveto pričešćeńe i pokoru, a na slavu tvoju. T. Mnavić, nauk 30. Odredio sam biti obranite! Nima a protiva sva-komu koji hoće govoriti zlo. P. Posilović, cijev 34. Bije (smrt), koje a prez reda. P. Vitezović, cvit 16. Zdrav človik a u potriboči dosta ima za nemoći. 10. On nam dijeli te milosti a bez naše je vrijednosti. J. Kavaņin 16. Kad sve žive vlasti makneš na boj sveti a s upravom tvoje pameti. 226. Neka se zna da časte boga kako krstjani za korist svoju. I. A. Nenadić, nauk 58. Nije dobro čoviku ovako biti samu a prez pomoćnika. M. A. Rejković, sat. 90. Za što je strašna zverka revnost za pravoslavije a bez razuma. D. Obra-dović, bas. 342. Đeno mi ti jezde tri vile a na tri le|ena. Nar. pjes. bog. 62. — sada: riječ pred kojom je a stoj a) u akus.: Staše mraziti! materi-ju lžatu a onoga čelebujem. Imba. Nar. pjes. 1, 472. Čudnu si mi care ostavio a nadnicu, po jednu asprisku. 2, 207. Al podvinku Starina Novo-vače a na svoja dva nejaka sina. 3, 13. Pa do-čeka ono Ture mlado a na sablju i na desnu ruku. 2, 323. Nek me pusti iz tamnice klete a na vjeru i na veresiju. 2, 380. Što me tužan ovud poterealo, naopako a moju glavu. 2, 80. Pa ga baci s Urvine planine a u siše u debelu more. 2, 442. Papučama piju vino ladno a u zdravje Jelice gospode. 2, 504. Ta i ti li mome bracu dode, mome bracu a u dugovaše? 2, 570. Sinoć mene crna kniga dode, crna kniga a u doba erno. 1, 395. Čudan sanak a u čudan casak. 2, 364. Ali Turci pripekli jagaće svaki svoje a uz vatru živu. 4, 39. Zadese se oči Anetine a za zlatne toke Ivanove. 1, 464. Dobri došli kićeni svatovi a za Maru gizdavu devojku. 1, 17. Umiješ li mene

6

pravo kazat' a za Minu, moga gospodara. 4, 379. Ona poji po putu putnike, a za zdravje dvaju bače svoje. 2, 622. Daj mi vidro da ti dodam vode a za |ubav Dore sestre tvoje. 1, 595. b) u gen. Ja s ne mogu sam pomoći a bez vaše desne ruke. 1, 139. Dok nijesam bio dorastao a do košna i do ostre saše. 3, 377. Rajske slave uživala ta u carstvu nebeskome a do suda božijega. 1, 147. Ja ču vam je sada preturiti a iz ruke teškim budzovanom. 2, 212. Vino piju Novak i Radivoj a kod Bosne, kod vode studene. 3, 1. Avaj mene do hoga miloga! de pogibljut jutos pred mehanom od silnoga Vilić- Maġarina a kod moga slavna gospodara! 2, 353. Da bjezimo, sinko, po svijetu a od cara i moga i tvoga. 2, 27. No evo ti poklon i pozdravje a od sužna Krajevića Marka. 2, 381. Al se pramen zapođede tame a od pare koške i junačke. 3, 127. Bi l'ovakog brata ište-tio a sa jedne grdne kopilice? 2, 240. c u dat. Latinii se hoće začuditi a onome srpskom odijelu. 2, 536. To je bilo a bogu za slavu. 2, 84. Jesam jednu boju sakovite, boju sablju a bojem junaku. 2, 406. Da bog da da danas bude došla s nama a k vama svaka dobra sreća! Vuk, živ. 126. d) u lok.: Poslužio krsno ime svoje a u svome dvoru bijelome. 2, 99. Onde nam je svetac počivao a u krasnoj Vilendarii crkvi. 2, 75. Vino pije Rašnić. Jovane a u Seńu gradu bijelome. 3, 313. c) u instr.: Onde bješe srpski car Stjepane a sa sinonim nejakim Urošem. 3, 55. Vino pije kraju da Budima a s krajićom svojim gospojicom. 1, 443. — isporedi i daše pod C, 2. a. i C, 3. a. b.

e. **infinitir sa svojem što uza ni može biti:** Vi se mome dvoru potrudiste, a prositi moju sinovieu. Nar. pjes. vuk. 3, 175.

c. **aduerh:** Što imamo pravit, a dostojno, od Kristine. J. Kavaņin 260.

b. **riječ već jednom izrečena u rečenici može se za cijelom rečenicom još jednom izreči u istom padežu da se poblje odredi na koji god način, da se preko ne doda što cijeloj rečenici riječu i ili ni: tada riječ na noro rečena može imati pred sobom oraj te se ističe sa srijem što ili se doda: riječ bliže određena adjektivna ili substantivom: Da svit ovi jest more, a more nalovitije. A. d. Bella, razgov. 43. Da u ovemu moru od svita ne budemo život izgubiti, a život višni. 43. Postaviš poslušan do same smrti, smrti krstove. Vuk, filip. 2, 8. Dopanuropstva i tamnice, a proklete azačke tamnice. Nar. pjes. vuk. 2, 382. Ono hna začula jetra, a jetra Kojadinovica. 2, 62. Eto tebe lijepe devojke, a devojke zelene travice. 1, 486. Na devojko burmu pozlačenu, po čemu ćes mene spomenuti, a po burmi, po imenu mome. 2, 318. riječ bliže određena mjesto adjektiva (kao naprijed) maše srećno substantivom a genitivu s pridjelogom i bez pridjelogom: Učinivši se poslušan deri do smrti, a smrti od krsta. N. Rašina 89. filip. 2, 8. Poslušan dari do smrti, a smrti križa. Š. Budinić, sum. 172. riječ bliže određena relatiom riječju i rečenicom: I nema im Latinic devojke, a devojke, oko šta su došli. Nar. pjes. vuk. 2, 519. riječ se dudajte jošte riječju i ni te se popuna rečenica: De iz nega muše sijevahu, a ogneve muše i gromovi. Ogled. sr. 447. Uze nega za bijelu ruku, a za ruku i za desnu nogu. Nar. pjes. vuk. 2, 348. Sva se gora od lica sijala, a od lica i zelena venca. 1, 436. Predrag majci do koša doraste, a do koša i do bojna kopja. 2, 75. Na šemu je dužel odijelo, a na šemu i košu ngovuk. 1, 372. Eto nama ne če pristat' blago ni za zdravje ni za našu dušu, a ni nana, ni kome našemu. 2, 199. kad ima što da se doda cijeloj re-

A

A

9

A

33. Koli krat sam hotil skupiti sinove tvoje kako no kokoš skupla pipliće svoje pod krělute, a ti ne hti. Bernardin 6. mat. 23, 37. Ča se pristoji komu, to mu daje; a ča se ne pristoji, nikomur ne daje. M. Marulić 100. Nebo i zemja minuti hote, a riči moje ne te minuti. Anton Dalm. luk. 21, 33. Koli krat sam hotil skupiti sinove tvoje kakono kokoš skupla pipliće svoje pod krila, a ti nijesi hotil. I. Bandulavić 13b. Mudrostad daje dobro, a budalaština daje zlo. P. Posilović, evijet 97. Koji (kraći) ne mogu grišnika ozdraviti ni iz sinگira paklenoga izbaviti, a mogu misnići. S. Margitić, fala 293. Ako jezik moli a sreć ne moli, molitva nije dobra. L. Vladimirović, slav. 51. — *sada*: Majka dade, a babo ne dade. Nar. pjes. vuk. 1, 368. Ne more te sjeći oštra dōrda, ni probiti puška iz kubura, a more li moja drenovača? 3, 162. Nebo i zemja prći će, a rijuć moje ne će proći. Vuk, luk. 21, 33. — *bb* predikat, budući za obje rečenice isti u jednoj stojći, u drugoj izostarjen: Crškvami da obladjeti čar i patriarhi i logoteti, a inb nikto. Zakl. duš. 31. Jostě se ludi vazda smije, a mudri krat. Zborn. 1b. Jer blago bit će i proć, a razum nigdare. N. Dimitrović 17. Adam izvan raja a Eva u istom raju bi stvorena. B. Gradić, djev. 12. Raskoše će i veselje u muke i plač obratiti, a trud, grevilo i zlovoja u pokoj, slas i rados. 40. Oni su se našli razumní, a mi nevołni, beshmetni i ludi. F. Vrančić, živ. 25. Ustvar nahrani narod židovski samo jedan put učini, a zli i opači krstjani tisněju put gore. M. Divković, bes. 4. Muozi sgrješjuju govoreći, a njadoj mućći. K. Magarović 106. Majka oče i da ostavi sinu, a devojka tebi da ponese. Nar. pjes. vuk. 2, 21. Bogat jede kad hoće, a siromah kad može. Nar. posl. vuk. 16. Ko je junak, ima dosta praha, a ko nije, ni od mu se mu nije. 141. kad je predikat glagol u složenom cremenu pa se izostavimože pomoćni glagol ostati: Prista Jezus govore a civiliti ona nije. I. V. Bunić, mand. 10. — d) i subjekat i predikat isti: aa) obje rečenice cijele: Uko ne ima syna, a ima dšteri, a ima dšti Auzeti. Zak. duš. 43. Tudezi da su (stanicu) iuda i suda, a inde nigde da ne budu. Mon. serb. 206. U koje godě ibi vrěme... rati ne branila gospodovati i uživati mirno, vizda da se ima tako, kako je rečeno, davati... a kada bi imi godě rati branila nevladiti više rečenim gradom, da za onoliko vrěmena... něsu dužni davati. 303. Tko su podu moj posluhi, a něsu suproči nam. 485. Mrtav jima sva svoja uda, a duha ne jima. F. Vrančić, živ. 19. Ja te pitam koje jesi vire, a ne pitam koga jesi roda. 29. Đegod nadoh za tebe devojku, tu ne nadoh za me prijateła; a de nadoh za me prijateła, tu ne nadoh za tebe devojku. Nar. pjes. vuk. 3, 24. Da igramo, da pjevamo, doka vojna ne imamo, a kada ga uzimavo, vrzi pjesme na policu. 1, 301. — *bb* predikat budući isti a obje rečenice može se u jednoj izostaviti: Vjerno hočemo shraniti, a ni u čemš ne ukrniti. Mon. serb. 312. Vidite me sad velika, a sad mała, gruba dosti. N. Našešković 1, 154. Na ovome životu kratko vrime živete, a na onome u vike. F. Vrančić, živ. 21. Velike s trahećne radi tila, a ništare radi duše. I. P. Marković 37. Od bila činite crno a od crna bilo. J. Banovac, prip. 150. Koja nam plodi poniznost u napridku a jakost u nenapridku. F. Lastrić, ned. 296. Dan isti sudni biti će dobrima na rodast i veselu a zlima na tugu i žalost. B. Leaković, gov. 5. Ovi gospodar držo je sveđer prid oćima dušu i pravdu a nigda vlaštitu svojo koris. B. Cuceri 10. kad je predikat glagol u složenom cremenu pa se izostati, može pomoćni glagol ostati: Ne љubim ni-kog do tebe, a od sad ne ču ni tebe. Nar. pjes. vuk. 1, 391. — e) jedna rečenica ili obje bez subjekta aa) inaće obje cijede, ili samo glagol biti (esse) izostarjen u jednoj ili u objema: Da si drže, a da imi ne (nije) zabave ni odbi kogare. Mon. serb. 55. Ako je veće sinov ne bilo, a bila bi čeli. 394. Kto je dlbžniši ili čim krivi, onzi da plaća i pati, a za inoga na drugoga da né přeuzma. 436. Cesarovati će va vike, a cesarstvu negovu ne bude konca. Bernardin 3. luk. 1, 33. Kim obima dvima mnoga lita bihu, a malo razuma. M. Marulić 79. Vesele se, u pakao kad letimo sturmoglavi, a poslije im bude žao kad nas pak'o taj izdavi. N. Našešković 156. Zemłu praznu naputrebovaše, a sada je zemja i od veće puna. B. Gradić, djev. 31. Jere su danaska, a zautra ih nije. 39. Vince je teklo, nama je reklo: pijte me, pijte, dobri junaci! mene će biti, a vas biti ne će. Nar. pjes. vuk. 1, 83. Drumoviće poželjet Turaka, a Turaka nide biti ne će. 4, 136. Svako Ture može vezir biti a junaka nema kao Marko. 2, 429. Da je meni leći pa umreti, a da mi je smrti ne viditi. 1, 634. Vide vrance, a nema devojke. 2, 51. Nemu nema do deset godina, a posjeće dvanaes Turaka. 3, 553. Zlo je poći, a gore ne poći. 2, 392. Griota je poginuti, a sramota pobjegnuti. 1, 365. Ja ne vidim mejan dijeliti, a sramota ne izič Turčinu. 3, 385. Susrete ga detvet vranih koła, a na hiima brata nijednog. 2, 111. Jednom se rađa, a jednom umire. Nar. posl. vuk. 113. Kad je masla, nije brašna; a kad je brašna, nije masla. Nar. posl. vuk. 117. Jer je mnogo zvanijeh a malo izbranijeh. Vuk. mat. 20, 16. Zetve je mnogo a posleni malo. Vuk. mat. 9, 37. Kad ko dode u čiju kuću de odavno nije bio, a vałao bi cesće da dolazi. Vuk, posl. 51. To je običaj vrlo lijeip i znatan, a amo ga u našojem krajevima nema. Vuk, nar. pjes. 1, x. — *bb* predikat u obje rečenice isti, izostavnu u jednoj: Sadv am je vreme pevati, a meni tužnoj plakati. Nar. pjes. vuk. 1, 288. — jedna ili obje rečenice krne: Cini mi da se sam je rodi prikjujer, a eto me jur u grebu. B. Cuceri 242. b. više ili maše različno jedno od drugoga, ili se samo kao drugo i osobito ističe: a) različni i subjekti i predikati: aa) obje rečenice cijele: xii—xv vijeka: Sego arhiepiskupu, blagoslavijajeti božištvno, a kraći davajeti jemu želzi. Mon. serb. 14. Ja sami imali b vanb obět da prijamoj tomu gradu i da ste obečali i rekli da si sije svoje požištva; a vi se do obečali i rekli da si sije svoje požištva; a vi se ispratimo. 23. Tako vsa gospoda velik čas svećaše v crekvi, a vsi komuni vani čekahu. Mon. croat. 20. Ovo su moj pravice, a vi pokažite vaše. 35. Togda da se ostavluje, a drugu pak da se izbira. Mon. serb. 81. Od onogaj dne, odbi kole potrjebova bogu vojevodu Petra, a ja postašt u gospodstvu. 312. Ako bi dotla ne uzeo poklada, a potr(ě)bovao ga bogu k sebje. 373. Ako bi se komu ništ gzođila samršt ali obema, a rečeni pokladt ne uzeti. 394. Poslasmo u Dubrovnička, a knezu i vlastelom i vsoj općině naše poklisare, a knezi i vlastele daše nam naše postave. 399. U sej ime rečenu pohranu postavi, a a primismo. 408. Što je kuntuši zlatom figurani, da je gospodin vojevodi; a plaži z biserom da se da gospođe Jelene. 415. Od ovogaj treti deo uzehs na puno, i brati mi Stepanu uzve svoj treti deo; a treti deo Grigurov u vlastele udržaše u sebe. 477. Što su davali gospodi Jelači za života, a ona po sebi je meni usavila. 495. Herceg priminu segaj světa, a ne prigodiše

A

16

A

kom kaže da drugi govori što ude: Rece Cecilija: ... oni drugi život... dobrih u raj i veselje neizmirno postavja. Na to odgovori Tiburcius: a ko jest ta, ki jest tamo bil i k nam došal i to navistil? F. Vrančić, živ. 20. Rece Tiburcius: i znam dem i naučil sam se i verujem da sve ovo što jest po meni rečeno, n vike ostaje. Rece ovo: a ja za što ne razumim do što ti govorиш? 24. Rece knez: dakle i mi i cesari hoćemo plać višni jimati? Odgovori Valerijan: a što jeste vi i vaši cesari? 26. Pristupiše govoreć mu: raspusti ovo mnoštvo On odgovori: a ki im je potreba odovleka hodi? Živ. is. 93. Turčin reče biskupu: ja bi hometio znati kako vi morete izmisliti da malo krha jest tilo. Odgovori mu biskup: a jeda činiš da ne more bog kruh n tilo priobratiti? M. Zoričić, zre. 169. Šemu Sćepan riječ govorio: hodi Mitre da se dijelimo. Ciknu Mitar kako zmija luta: a s kim ćeš me brate dijeliti? 2, 630. Zaplaka se nejakiji Stevane: jao babo, teško ti sam gladan! A besedi Novaković Gruja: o Stevane moje čedo, a šta će ti učiniti me, kad su babi savezane ruke? 3, 40. Nasmjeba se Krajević Marko: o juнаče, Arapine crni! il' se šalis, il' od zbije biješ? Ciči Arap crnja luta: ne šalim se, već od zbije bijem. Ali Marko poče besjediti: A ja slim da se šalis, tužan. 2, 124. Al' besedi Krajević Marko: ... gdi su Arapina crna? Devojka mu poče besediti: Dragi brato, neznana delijo! a što pitas Arapove dvoro? što ih pitaš? ostali mu pusti! 2, 419-20. Rece mu Pecirep:... bismo li plijenili oveć?... Rece mu Roganović: a da nije Juse i Avdije, lasno hismo plijenili oveć. 4, 45. On se prodere na nu: ko ti je u dvoru?... Ona mu odgovori: moj brat. Zmaj je opet zapita: a što je dosao? Nar. prip. vuk. 37. — c) kad se samo jednom od obuja rečenica kaže tude riječi ili samoga onoga koji se goriju, a drugom se pripovijeda tako da se ili priporijedane nastarla na naredene riječi ili se one nastaraju na ono što je priporijedanem: Kad pojde, rić ovuj do pokon izusti: nepomnom, ženo, čuj, gosta ne zapusti. A ti rić ne scini negovor. H. Lucić 196. Rekoše nam: hodite; a mi stojimo kako drvene duše. M. Drzić 398. Ja joj rekok: ukloni se s puta. A ona se ne šče nkloniti. Nar. pjes. vuk. 1, 400. Rece mene devojacka majka: nemoj vodit' tudina devera, već jał' brata jali bratućeda. A ja mati brata ne imadem. 2, 333. Pripovijeda se da je dosao soldat babu i kuću i iskao da mu što da jede, a ona mu kazala da nema u kući ništa za jelo. Ona undosat reče: a ti daj mi barem tigań i malo vode da načinim klin-corbu. Vuk. posl. 135.

e. rečenice raširenje više ili maću kakrim god dodacima ili rečenicama taku da sve to obuznajući dolaze kao dijelovi govora, reči ili majući; a čim se tako šire, ono su a) u jednoj ili objema naredene riječi tude ili samoga onoga koji govori: Rekoše nemu: slišaš li ka ovi govore? A Isus nih rece: vele dobro slišam. N. Račina 44. mat. 21, 16. Često ti govorah: nemoj me objavit; viruj mani sada i znaj stanovito, nesrjeća: mnmn vlada, vidjet po čes ocito. A ti mi pravjaše: ja i vila mosa, po dobro najdraže, sa mo sriča tvoja. D. Držić 380. Rekoše nije potrebno ni primaču tj riječ. B. Gradić, djev. 22. Čuli ste da je kazano: oko za oko, i zub za zub. A ja vam kažem da se ne branite oda zla. Vuk. pos. 7, 38-39. Kupci bi me pitali: po što, snašo, ta koža? A ja bi im kazala: ova koža tri grosa. Nar. pjes. vuk. 1, 521. Najstajiva govorila: ja bih brata najvolija. A druga je govorila: ja bih derdan

najvolija. A najmlada govorila: lude li ste drugarice! ja bih draga najvolija. 1, 330. Tvoja majka govorila: ne dam sina do proleća; a moja je govorila: ne dam kćeri do jeseni. 1, 438. Božju su mu pomoć nazivali: božja pomoć, dakone Stevane! A on nima lipše odgovore: d'o bog dobro, dva putnika stara. 2, 7. Stojša obori zmaja, pa mu reče: šta ćeš sad? A zmaj mu odgovori: da si ti meni pod kolenima kao ja tebi, ja bih znao šta bih. A Stojša mu reče: ja tebi ne ću ništa. Nar. prip. vuk. 37. — b) drugi dodaci: Kada sijaše, jedno pade polak puta, i potreno jest, i pice nebeske pozobaše ga. A drugo pade na kami, i izniknuvše usaše, jer ne imaše vlage. A drugo pade u truje, i uzraste š nima trnje i podavi ga. N. Račina 35b. luk. 8, 5-7. Svaki koji sluša ove moje riječi i izvršujo ih, kazaću da je kao mudar čovjek koji sazida kuću svoju na kamenu: i udari dažd. i dodose vode, i dunuše vjetrov, i napadose na kuću onu, i ne pade; jer hješe utvrdena na kamenu. A svaki koji sluša ove moje riječi a ne izvršuje ih, on će biti kao čovjek lud koji sazida kuću onu i pjesku: i udari dažd, i dodose vode, i dunuše vjetrov, i udariše u kuću onu, i pade, i rraspede se strašno. Vuk. mat. 7, 24-27. Da ja znadem, moje belo lice, da će tebe star vojno ljuditi, ja bi išla u goru zelenu, sav bi pelen po gori sobrala, iz pelena b' vodu izvijala, te bi tebe, lice, umivala: kad star ljud, neka mu je gorko. A da znadem, moje belo lice, da će tebe mlad vojno ljuditi, ja bi išla u zelenu bašen, svu bi ruži bo bešci sobrala, iz ruži bi vodu izvijala, te bi tebe, lice, umivala: kad mlad ljud, neka mu mirise. Nar. pjes. vuk. 1, 290.

f. a drugoj rečenici niti se gorar porraća na što god u projo napomenuto niti prazliti na što god poro, t. j. o čemu još ne bi bila riječ, nego se porraća na što što je pred objema, a to može biti i crma daše od nih i može biti ili izrijekom rečeno ili na samom događaju: a) na što se u drugoj rečenici gorar porraća, izrečeno je pred objema: Rekok: o vilo... samo da sada izbav' me tužice, nemoj mi na zada vezati ručice; ... smiluj se na mene, ... postole crljene ter sa mnom sahrani. I rece meni taj gospoja od vila: ne bih te za svijet saj slobodna pustila; nu t' ne će ručice vezati na zada, za tvoje suzice ke rniš... Tijem dviz' se od sebe, govoru ja tebi, a nosi postole, kako nega znaš, pri sebi. M. Vetranić 2, 107. Čin' gore zna činš, jošte se č kajati, kad život kroz svu zled budeš mi strajati... Za to i ja sad vešu, da ne moš pak riti: a što sam ja znala da ćeš ti umriti? D. Račina S1b. Hoće li to biti, od tebe znat' želim, dokle sam na sviti, neka se veselim, ako vred ne bude, ter me smrt odnese pri neg se to zbudje, umrit ču ne vese.'... Slisat ćeš svaka sad. Vred će bit, a bud zdrav. D. Baraković, vila 150-1. Pita nega starac igumane: il' je tebe kniga omrznula? ili ti je na um pala majka? il' se sinko hoće oženiti?... Al' besjodi samouče dače... mene nije kniga omrznula, ja se, oče, oženiti ne ću, a na um mi nije pala majka. Nar. pjes. vuk. 3, 73. Rece Marko Musi kesežiji: deli Musa! uklon' mi se s puta, il' s' uklonili il' mi se pokloni. Al' govore Musa Arbanasa: prodi, Marko, ne zameći kavge, il' odjasi, da pijemo vino; a ja ti se ukloniti ne ću. 2, 107. Al govori Mrlavčović Gojko: imao sm od zlata jabuku, pa mi danas pade u Bojanu, te je žalim, pregoret' ne mogu. Ne sjeća se tanana nevjesta, no besedi svome gospodar: moli boga ti za tvoje zdravlje, a salićeš i boju

A

18

A

60. Nijesu dobra razumjet ňegove pjesni, a nego da ih hule. D. Rańina 67b. — ee) nego li: **obje cijele:** Ja ne mogu ni o svom zlu raditi, a nego li da ja za tebe patim. J. Stulić 1, 3. *druga bez predikata, koji je za obje isti:* Stvar, od koje se ne može veća razumjeti, a nego li misliti. M. Orbin, zrc. 3. Na ljuši sebe istoga, a nego li mene. A. d. Bela. 513a. Sve obo kad bi navalili i na zdravo čelade, smantralo ga i ubilo, a nego li na nevojna nemoćnika. B. Cuceri 312. — isporedi i dače pod C, 4, d.

b) poređene riječju neka: aa) neka bez li: **obje rečenice cijele:** Něsmo nigda uzeli nědne carine vašěmbi žudemb, a neka bismo vašoj milosti uzeli. Spom. sr. 1. 5. Naše hotenje ně bilo nigda ni jestš da nitko jedan dinar od vašega uzime,.. a neka da vamži uzime vaše žudi. 16. *druga rečenica bez predikata, koji se razumije iz preve:* Nigda něsmo vaše milosti žudemb nědne carine uzeli, a neka gospodstvu ti. Spom. sr. 1. 6. — bb) neka li: **obje rečenice cijele:** Nije dostojna šne grubost samo pozret moju lijepost, a neka li da je mušno i starište tako lasno ve po upanetiti, a nekmo li djeći. I. A. Nenadić, nauk 7. Dosadio studenu kamenu, a nekmo li caru Sulejmanu. Nar. pjes. vuk. 2, 320. Da je znala sura tica koga udari, tri bi gore prelečela, da ga ne vidi, a nekmo li pokraj něga, da ga udari, 1. 498. Bogu bi se ražaliti, a nekmo li ne bi tebe. Nar. pjes. vuk. živ. 182. Imam blaga koliko mi drago, gradic bih deset manastira, a nekmo li sebe žento. Nar. pjes. vuk. 3. 174. Ne bi mu je mutna voda zanesla, a nekmo li turska busa razbila. Nar. pjes. vuk. kove. St.

c) poređene riječju nekmo, za kojim seagda ide i li (i kaja će biti postaja istoga koja je neka): *druga rečenica bez kopnje ili bez predikata, koji je za obje isti:* Ne mušno i starište tako lasno ve mušno i starište tako lasno ve mušno i starište. Po ta način da je mušno i starište tako lasno ve mušno i starište, a nekmo li djeći. I. A. Nenadić, nauk 7. Dosadio studenu kamenu, a nekmo li caru Sulejmanu. Nar. pjes. vuk. 2, 320. Da je znala sura tica koga udari, tri bi gore prelečela, da ga ne vidi, a nekmo li pokraj něga, da ga udari, 1. 498. Bogu bi se ražaliti, a nekmo li ne bi tebe. Nar. pjes. vuk. živ. 182. Imam blaga koliko mi drago, gradic bih deset manastira, a nekmo li sebe žento. Nar. pjes. vuk. 3. 174. Ne bi mu je mutna voda zanesla, a nekmo li turska busa razbila. Nar. pjes. vuk. kove. St.

d) poređene riječju kamo: aa) kamo bez li: **obje rečenice cijele:** Ne će da ga pogledas koliko krvnika, a kamo da mu daš pomoć ni lika. H. Lukić 202. Nikada ne bi na isprazno riči rekao, a kamo da bi na krivo pomislio. I. Ančić, vrat. 2, 4, 60. Prije se ne nije mislilo ispođili, a kamo da se pripravilo. F. Lastrić, nedili. 90. Ima krtstjana koji su Isusu toliko nahrani da se i ne spomišlaju od muka koje je za ni trpio, a kamo da ga ožale. 181. Ono mało duhaće vitra ne more ni zastave napuniti od lade, a kamo će valove podbuniti. Đ. Rapić 138. Da bi bila vika od sveg svito tjao ni dosti, a kamo će bit od više što sad moje pero piše? V. Došen 82. Da tko tri noći zasebice samo pije i jede, bi mu dosadilo, a kamo kukavnoj materi ne bi dosadilo, koja dan i noć nigda cestito ne počiva. B. Leaković, gov. 31. *druga bez predikata, koji je za obje isti:* Laženu ni istinu ni moći vjerovat, a kamo stvar intu. N. Dimitrović 11. Dostojim prije neg bit živ na svijet, u paklu da stojim, a kamo k tebi prit. 91. Komu ne ima tko svoj ni ladne vode dokuciti, a kamo u drugom poslužiti. F. Lastrić, ned. 136. Pocela se tužit da već ne more ni z mesta, a kamo mužu poć z obedom. Nar. prip. mikul. 15. — bb) kamo li: **obje rečenice cijele:** To je zlameća da ti nisti ni grade pripravio, a kamo li da si temelj stavio. F. Lastrić, od 101. Kuga tila koga mori, zatvori se i zabrani da ga drugi i ne vide, a kamo li da š rim side. V. Došen 95. Ni do pola ne dosegnu, a kamo l' bi bila dosti kraj doseći. 76. Okrivjujući ga u onih stvarih, od kojih on nije znao, a

kamo li da bi počinio. A. Kanižlić, kam. 49. Ne smemo joj ni do dvora doći, a kamo li da je dovedemo. Nar. pjes. vuk. 1, 160. Moraču češ vlašku napuniti kalčinama i opančinama, a kamo li ne će prihvatiti. Ogled. sr. 417. I međed niz krušku slazeći počiva (a kamo li čoek od polva da ne počine?). Vuk, posl. 103. Čužel šta govori nepravedni sudija. A kamo li bog ne će odbraniti iza branijeh svojih? Vuk, luk. 18, 7. *druga bez kopnje ili bez predikata, koji je za obje isti:* Od koga ni želiti se veće ne moglo, a kamo li imati. F. Lastrić, test. 12. Tako bijaša strašan da nitko ne smijaše pogledati u nega, a kamo li izać mu na mejdan. Niti su angeli dostojni podpuno govoriti od nega, a kamo li judi. F. Lastrić, od 233. Ne bi more biti ni torovi bili mirni, a kamo li vrtli i vinogradi. F. Lastrić, ned. 156. Bijaše tako krotak da nikakva zla nije ni pomslijo, a kamo li nenavidost bratovu poznao. E. Pavić, ogl. 12. Ne mogoše temelj podignuti, a kamo li sagraditi grada. 2, 115. I čoek čini kašto što hoće, a kamo li bog! Nar. posl. vuk. 106. Sirotišno, i selu si teska, a kamo li kući u kojoi si! 285. Svaki mišlaše da nam ne će dati ni iz kutla vode, a kamo li vina i rakije. Vuk, živ. 123. Poredak također izostarjen u drugoj, ali je u složenom obliku, te mu pomoćni glagol ostaje: Narav straši se od smrti i najlipše i najugodnije, a kamo li ne će od smrti toliko strahovite. F. Lastrić, test. 154. Koga gladući smirolvo bi se isto kameć, a kamo li ne će vi? J. Banovac, rgl. 161. Bog ni svetiće ni slusa, kad brez načina mole, a kamo li će ne gesnike? L. Vladnirović, slav. 68. Već je moru dosadila, a kamo li nije puku. V. Došen 57. — tako poređene može biti i medu rečenicama, koje su medu sobom ceane još i tijem što je u prevoj kad ili particip (isporedi daše pod c. i g.): Kad travu se poju, koja danas jest a sjutra se u peć baca, bog tako odijede, a kamo li vas? Vuk, mat. 6, 30. Kad oni ne utokeš,.. a kamo li mi. Vuk, jevr. 12, 25. Ne vidći nigde zeea, a kamo li da su uhvatili. Nar. prip. vrć. 176.

c) poređene riječima to li: I moje sam ime zaboravio, a to li nisam ta koja me pitaš. J. Filipović, prip. 1, 5. Ka' da bo nijesu velika ni očima nigde vidijeli, a to li ga rukama svršni. P. Petrović, šćep. 85. Čovek u nevoji kuma Turcina, a to li ne će svoga komšiju. M. Đ. Miličević, več. 56.

b) rečenice ceane riječju ako, koja može biti — ali emoma rijetko — i pokrijeplena riječa prem: a) pred rečenicom a kojim je ako ima druga, koja se *nom premaćuje*: tada se ona u kojim je a ne ističe prema najblizoj prednij kao dio rečenice u koju je s *nom cezana*, nego kao *nesto doista drugo prema onom što je prel ako, a tada se može i zanujeniti* ako riječju to i dodanim li; tako od xim vijeka: **obje rečenice cijete:** Ako se obrště člověkova krajevstva mi osudens vasemu člověku, da mu moje sudtce izdaju dobituke; ako li mu dobitka ne steće, a oni da ga rukama samoga. Mon. serb. 46. Popovnici synove kte knigu izući, da stoji s očemi na svojeim zdržiju; ako li knige ne izući, a onbi da je měropši. 99. Dajte mu pojas da ga donese da mu ga odkupju; ako li mu

A

ga ne odkupju, a ja da mu ga osvobodu. Spom. sr. 2, 38. Da pošlu svoje listove s ověmba našemi listombs; ako li bi izgubili rečeni listi naši, a oni da pošlu svoje listove. 50. Da pošle ovš naši listi; ako li bi ga izgubila, a ona da pošle svoje listove. Mon. serb. 387. Mene serola je da vas pomolu da skoro pridete; ... ako li ti ne uzmožno je v Macedoniju dojti k nam, a mi k cesarstvu tvomu dojdemo. Starin. 3, 318. Jošte ima reči i kazati sve kako se dogodilo; ako li ne mogao broje i bude zaboravio, a on more na priliku reči broj. P. Posilović, nasl. 107. Da sam cesar doče u sabor, ako bi bilo moguće; ako li pak se ne moglo bude, a on da pošale јude mudre. S. Badić, ukaz. 56. Vała po nikoliko redaka potanko promislił. Ako li ti pako ne bi dopušteno vrime na ovi način promišljati, a ti barem jedan dilak prošti. A. Kanižić, fran. 146. Tuci listja oraova, pak oni sok pij; ako je suo, ter ne more urdit sok, a ti ulij malo vode, pak izažmi. J. Vladmirović, lik 19. Nek bude i Satir slavonski, da se kad kada um provitri i znam opočine stijući šaljive stvari; ako li ne zna za šalu, a ti ne šti Satira. M. A. Rełković, sat. 20. Ja tebe molim, da natiraš něga da on povrati one novce, ili ako ne će povratiti, a ti prodaj svu šnegovu stoku, pak mene naplati. M. A. Rełković, sabr. 51. I tebe zove na svadbu; ako joj ne ćeš na svadbu, a ti joj pošli blagosov. Nar. pjes. vuk. 1, 269. Oj devojko, ti se ne udala: ne je mlađa i udala, a ti muška ćeda ne rodila! 1, 323. Vodi me sestri Ivinoj, ne bi l' mlada video, mož da će poči na susret; ako li toga ne bude, a ja ču boga moliti neka me banu odvede. 1, 592. Ako voliš carstvu zemaljskome, sedljakone, priteži kolane;... ako li l'voš carstvu nebeskone, a ti sakroj na Kosovu crkvu. 2, 296. Već mi pošli kjuče i harače; ako li mi to poslati ne ćeš, a ti hajde u pole Kosovo. 2, 309. Pokloni mi ščereu za јубовcu; ako li mi je pokloniti ne ćeš, a ti hajde na menjan junacki. 2, 388. Podaj čerku Vlipu Mašaru, te će ona biti u bogatu; ako ne daš čerku za Mašara, a ti podaj od Moskowske kraju. 2, 480. Jesu dosad knige dolazile, ož ovaka nigda došla nije; ako li je kad i došla 'vaka, a baba je onda mlađi bio. 3, 391. — pred objema je rečenica s predikatom koji pripada i proj od nih, pa je u noj izostarjen: Posli toga što god svrhu ivangela ili pištole moreš u kratku pripovidati. Ako li ne, a ti... uzmi koje otajstvo, ter istomači. F. Lastrić, od' 15. pred objema je rečenica s predikatom koji i nima objema pripada, pa je u nima objema izostarjen: Moli vas Isus da imate pomju od vašega spaseńa... Ako li pak ne ćete rad јубavi Isukrstove, a vi barem rad veše koristi. J. Banovac, razg. 87. — tako i kad je druga kria: Ti čes, Petre, žito zagraditi, a ti, Luka, otidi u drva... Ako l' vrime radić' ne uzdade, a vi kući. M. A. Rełković, sat. 71. — ako zamijeneno riječju to s dodanim li: Ako glas umrlih prit može prid velju tvoju vlas, čin da se nagledam pridrazih...; toj li glas, bože moj, umrlih ne slišiš, učinit ter ne č' toj, da mene uslišiš, a ti me porazi. S. Menčetić 290. Prahom onim zasipati opći često uši tvoje i bum-bakom zatiskati; za cič vjetra, znaj, dobro je... To li ne ćeš ovi način držat, ... a ti drugo ovo učin'. M. Pelegrinović 200. — b) drug rečenicom u kojoj je ako nema druge, koja bi se ņom preinašivata: tada se rečenica u kojoj je a istiće samo kao dio rečenice u koju je s prednjo vezana: obje rečenice cijele: Ako ne uzmogu imati krivca, da je dams vlastelom dubrovsćikims, a da je im plaću. Mon. serb. 183. Ako budete komu

19

A

dlžni, a vi ćete se kako dobra judije napraviti. Spom. sr. 1, 65. Ako zlotvori hotješe za nehar da ne puk umori, a ti žnaš za ku stvar. M. Vedraćni 2, 367. Ako doč' tko ne će, a ja ču poči sam. N. Načešković 1, 228. Ako što dubitaš, a ti ju izđeni. 264. Ako ne će virovati, a ti pojdi vati. D. Baraković, vila 207. Ako se tebi vidi da jesi odveće napastovan, a ti reci: gospodine! P. Posilović, nasl. 120. Ako to ne veruješ, a ti sam posmotri. J. Rajić, boj 12. Ako znaš da je tvoj način sigurniji po nas nego ovaj naš, a ti nam ga kaži. M. A. Rełković, sabr. 38. Nu neckite ništa veće: ako je malo na stotine, a vi pod'te na tisuće. N. Marči 71. Ako ti je žao tvog sina ratara, a ti ga zagradi od sela selenom. Nar. pjes. vuk. 1, 104. Ako sam tanak, pretanak, a ja sam roda gospodsa. 1, 391. Ako t' je lješa јубовca od mene vile od gore, a nju je majka rodila, u svilen povoj povila. 1, 65. Ako si me pojubio, a ti si mi dukat dao. 1, 455. Ako tebe stonestane blaga, a ti dodi počiku tvome 2, 261. Ako ne možemo kako čemoćo, a mi ćeš kako možemo. Nar. posl. vuk. 6. Ako ne ćeš, a ti połubi pa ostavi. 6. Ako ne umijem napiti, a ja umijem popiti. 6. Ako nije vrać, a on je po-gadać. 7. Ako nijesam kumovao, a ja sam kroz plot gledao. 7. Ako se dogodi da domaćin nema ni kuć rakije ili drugo što, a on otide svome sjesuđu ili čak u drugo selo, te uzme u zajam i časti gosta. Vuk, živ. 262. — predikat za obje rečenice isti, pa je u jednoj izostarjen: Ako ne ispravino na ovom svitu, a mi ćeno u paklu. M. Divković, nauk 4. Ako ne svaki dan, a ti baran u nedijli dan one riči promišljaj. A. Kanižić, fran. 152. — obje rečenice krie: Ako ti od mene veoma, a ja ču većna od tebe. Poslov. dan. 4. — pred objema je rečenica s predikatom koji i nima pripada, pa je u nima objema izostarjen: Dobro svaka učini, ako ne men', a ti istini. I. Ivanišević, kit. 168. — isporedi daše pol C, 2, b. — a) ako pokrijepleno riječu prem (vidi kod ako i prem): predikat isti za obje rečenice, pa u jednoj izostarjen: Blažena gospa, prem ako nije tijelom muke podnila, a ona je pametuj. M. Divković, zlam. 64b

c. rečenice vezane relativnijem konjunkeijama al verbina, kojima se pokazuje vrijeme, uzrok i pogodba: kad, pokli, dokle, kako: a) kad (za vrijeme, uzrok i pogodbu, koje vidi kod nega): xvi-xviii vijeka: Kad te pećal stavi u nikoj negodi, a ti se zabavi deletom kim godi. M. Marulić 139. Napast kad to bude gostit, a ti veće počmi posit; kad očutiš puti pakost, a ti od boga prosi jakost. 271. Kad pride s postoli, a ti tuj stojte јuveno pomoli da t' lijepo zapoje. M. Vetranić 2, 98. Koji kada se okritaše na jednu stranu, a oni prohodahu na onu stranu. P. Posilović, nasl. 4. Kad to ni moć', a ja hoću pustit' vrane. J. Kavaćin 79. — sada: Kad je bio blizu dvora, a on babu dvikuje. Nar. pjes. vuk. 1, 350. Kad ga je Jela videla, a ona koća razigra. 1, 590. Kada beže u odaju ude, a devojka stoji pod dvukom. 2, 43. Kada nasta godina deseta, a ribari ribe povataše. 2, 70. Ti kad čuješ, vjerna slugo Lazo, a ti trči na tananu kulu. 2, 183. Kad to vide Krajeviću Marko, a on skoči od zemle na noge. 2, 354. Kad dođoše na menjdan junacki, a besedi carev Alil-aga. 2, 360. Kada Vuče isprosi devojku, a on ode svadbu ugovarat'. 2, 578. Kad to začu trideset čobana, a skočiše na noge iz trave. 3, 90. Kad ja zaptih sve moje vojvode po svoj mojoj redom carevini, a ti ne moš koga si rodio? 2, 188. Kad hi nizi žive sastavila, a ti ćeš ih mrtve sastaviti. 1, 252. Kad ga drukčije nije

*

A

21

A

(h)udoban. P. Posilović, cvijet 92. Bila bi sra-
mota a ne pošteņe, da bude sagradno sebi pribi-
valište vrimenito na zemli tudoj. F. Lastrić, test.
347. Milosti hoću, a ne priloga. Vuk, mat. 9. 13.
— tako i među dva infinitica: Tko je tko se
može uzdržati a ne plakati. R. Radnić 111. Nije
tako tako po ogiju hoditi a ne ozeći se. P. Fili-
pović, istom. 18. Ne može naše potribe poznat a
ne pomoć ih. J. Banovac, razg. 13. Daj nam bože
vojevati a Morave ne broditi. Nar. pjes. vuk. 1.
431. Vino piti a ne opiti se, nit je bilo niti može
biti. 2, 132. — b) kad se porije rečenica
Kupci gredu mimo Briskovo a ne svraćaju se u
Briskovo. Mon. serb. 53. Slidih ju cić mira, a ne
da joj dam smrt. D. Držić 386. Neka ћubav vaša
skrovna bude der do vika, a, ne da ju zlob jezika
po ulicah svud razglasa. A. Ćubranović 154. riše
rečenica s poricaćem ima i naprijed, u kajima
osim poricaćima ima i drugo što cega radi su ondje
spomenute.

2. kad se k nečemu što je već izrečeno, ili se
izrije, bože što god da doda riječu ili rečencom,
ćim bo, se iz bljo odredilo ili pobjano, ili kad
se samo predali od jednoga na drugo, često se
uzimaju nječi riječi kajima se naracito naprimije
na nastaje taki dodatak ili prijelaz, pa pred li-
jem riječima često dolazi i a ističući sve što je za
nim. Take su riječi: ime; demonstrum pronominam
u srediem rodu: to, ono, ovo; adjektiv i broj ta-
kođer u srednju rodu: sve oboje; adjektivna ad-
verh: navlastito, navlaš, navlastito, navlasno,
osobito, poglavitolo, najliše, najviše (a i mnogo
druga koja se nadal na la, kao najmaže, još više,
još maže itd., ali se izjednačnu s riječima ko-
jima se obično dopuna rečenica ili što u naj, te
su primjeri s nju već spomenuti naprijed.

a. pred ime u instru jed u starorijeme ili a
akus. jed. s instrulom na dolazi kad se nečemu
ili već u opću rečenu hoće i ime da doda i istakne
ili kad se nešto još nikako neimenovanje hoće da
imenuje i ime da se istakne: a nečemu i opću
izrečem ističe se ime (isporedi naprijed pod A,
3); U Zetě polovina Kamenici, s udmi, a ime-
nembi Donutšići. Mon. serb. 59. Da se ima dati
ovems četirem kućama mojega plemenja, a na
ime: knezu Radivoju i knezu Radosavu i knezu
Knežiču... 373. Pa je šaše u pleme Drobnaše, a
na ime Milutinu knezu. Nar. pjes. vuk. 3, 45.
— b) čemu se ime ističe, nije naprijed nikako
imenovano (isporedi naprijed pod A, 5): Al eto
ti od Hercegovine a na ime Sarac-Mamut-ago.
Nar. pjes. vuk. 3, 150.

b. pred to, ovo, ono, sve, oboje, čim se poka-
zuje i u jedno zbira što je naprijed i tako po-
narla prije nego se prijede na drugo:

a) a to, koje glasi i toj: aa) kad se dodaju ri-
ječi (to bira kao naprijed pod A, 3, 4, 5. samjent
a): Ki biše pisan na let 1140. a to v ime kun-
tradi gurjanske. Mon. croat. 21. Li ova t' pro-
cvitá tim cvitjem obojim, kako voća kata sa vri-
menom svojim, a to darom tvojim bože ter mi-
lostju. M. Marulić 76. Ja uhitih do istine Kon-
kordiju, a toj ženu Impolita. P. Hektorović 149.
Trud ov prijah, a to ze pet razlog. F. Glavinić,
evit xvi. Kaješ li se od svih grihov, a to ne radi
pakla? L. Terzić 60. Može se primisati uja ne-
blagoslovjena, i još da bi veći dil bilo nego bla-
gloslovjena, a to u potribi. 139. Bašen u nego plemenitu
pri postavit htje na Splitu, a to slav-
nom pri Solinu. J. Kavanin 82. U cistoću rednim
busom evatu i capte tolikoje djevstvo lijerom a
stid rusom, meju dračja ki se goje, a to od posti
i od bići. 362. —isporedi i dale pod d). — u
tom poslu može a to dobiti još i glagol jest, te

bica ijela rečenica, koja opet prizezuje samo ri-
ječ: Gdi su naredila gospoda stara, a toj jest
jedno na Driviha a drugo u Dubrovniku. Mon.
serb. 446. Odpusti dugove, a to je jes boga dil. N.
Dimitrović 93. Sini moji dobroga cesara a t(o)
j(jest. Isukrsta obvršuju zapovi. F. Glavinić, evit
212. Gredu tamo gdi se zapi ve opak neprijateći, a
to jest pakleni duhovi. P. Posilović, cvijet ss,
Gospodin mudro jest sve učinio, ako ti budeš
mudro živiti, a to jest brez griha smrtnoga. 95.
Kniže blaženoga Edidija, a to jest druga svetoga
Franceška. 108. Za tri stvari čovik more doći na
veliko gospostvo, a to jest obicajući virnost dr-
žati, govoreći istinu i ne misliti stvari od ništa.
119. Kada te vidim imati dobro na ovomu svitu,
veće ču želit vidit te imati dobro i na drugomu,
a to jest u raju. P. Maenkat 51. Ima iskušati
žakne od naravi... od vrimenitoga življenja, a to
jest od podloženstva. A. d. Kosta 1, 64. mjesto
jest može biti i glagol reči u budućem rr.: Zmaj
da ogućeni bude pete ženi zasjedati na prevarke,
i kad veće s glavom vrti, a to rijet k češ smrti.
J. Kavanin 25. — može prednja rečenica
biti riječ kojem se nazira ijela rečenica, pa ta
rečenica tako samo narana u projru može paći za
nom ničim neprirezana samo dopućajući je, a
medu objema može stajati a to kao da se dodaje
samo riječ: Učini da budem dostojan slšati a oni
poslatki glas tvoj, a to: pridje prijatelje moja!
M. Atherti 414. — b) među rečenicama samo-
statnijem na prema se (kao naprijed pod B, 2
samo a), tada a to može zamjenirati uzriž, lat.
cece: Oni malo idu u napredak niž Grahalo niz
poje sroko dok dodote bijelu čadoru, a to Vuče
sjedi pod čadorom. Nar. pjes. vuk. 3, 379. Andeo
prekresti stapon, a to mesto vode poteži vino.
Nar. prip. vuk. 160. U koji mah to rece, u onaj
se mah obazire, a to se od onoga trna do nego-
vijeh leda stvorio zid. Vuk, živ. 233. Oni sasul-
savši cara podoše: a to i zvijezda koju su vidjeli
na istoku, idaše pred niha. Vuk, mat. 2, 9. mje-
sto to može biti i tot s dodanim t od drugoga
to: Kad se vidi oni glavar, koji činaše da sa
svom pravdom dilovaše, a tot pun nepravde...
J. Filipović, prip. 1, 151. — isporedi dale pod b)
— cc) među rečenicama rezanjem među sobom
na koji god način: a) među rečenicama rezanjem
riječu ako (isporedi naprijed pod B, 3, b.): obje
rečenice bez predikata, koji je naprijed izrečen i
za nih: Za što se oholiš, ter moje srdače ra-
noeno ne tolis? ter mene u družbu ne vazmeš u
tvoju, ako ne za službu za vernu za svoju, a toj
bud (saltem) boga čić? S. Menčetić 41. — b)
medu rečenicama rezanjem riječujem kad ili po to-
koje staje u prraj (isporedi naprijed pod B, 3, c.):
tada a to može zamjenirati uzriž odgovarajući
lat. ccece: Kad dode dvoru Sinanov, a to sjedi
aga Sinan-aga. Nar. pjes. vuk. 3, 133. Kad do-
dose na vodu Kusidu, bijelome mostu kusidskome,
a to Turei vatru naložili. 4, 29. Kad se vrati
kući, a to se onaj kamen pretvorio u zlato. Nar.
prip. vuk. 31. Kad jedno jutro prebrojim čele, a
to nema najbolja čelea. 202. Kad u jutru dođu
k nehu ona gospoda, koja su u veće nož pa nega
bila na razgovoru, a to u ozeu než pod gradi
mali šilčićće. Vuk, posl. 360. Kad on tako pomisli,
a to mu se javi u snu andeo. Vuk, mat. 1, 20.
druga rečenica bez kopule: Kad srsvivi vracaše
orah razbije, a to on prazan. Vuk, posl. 209. obje
rečenice krije: Smotri na daleko vatru gde se
sveti pa onda hajd k onoj strani okdud je vatra
svettila. Kad tame, a to mala kolebica. Nar. prip.
vuk. 179. mjesto rečenice sa kad stoji i samo kad:
Stoprvo počnu okušat se izpraznostije, kad, a to

A

23

A

sve toj za moj grijeh. N. Nałěsković 2, 88. Kolikrat ja stanu povidat dila i јубав užanju vitezov ter vila, izmišљajuć mnoga, a sve toj za uzrok, da tebi od moga užganja podam srok. H. Lucić 193. Sve kolike suprotive dobrovoљno podnese, a sve toj cjeća nauka moga. A. Gučetić, roz. jez. 154. — *bb* među rečenicama rezanjem riječu jer: također sve i to: Čuj što prava; a sve toj, er bi rad da mene zadavi. N. Nałěsković 292. — *isporedi naprijed a to kod ε.*

e) a oboje, *kao naprijed pod A*, 4, a. samo a: Dok ne nadeš Steju i Stojana, a oboje brata i sestricu. Nar. pjes. vuk. 2, 116.

c. pred navlastito, navlaš, navlaštito, navlašno, osobito, poglavito, najliše, najviše, čim se od prednega odraja što je za šim, i tako se kćemu prelazi:

a) a navlastito: *aa* kad se dodaju riječi: Da ima plnu oblast u dvuhovnih i v telesnih, a navlastito meju knezom i vse gospode deželske razvodi stare upjełat. Mon. crot. 4. Vse to kogodi koli stvori gospodin knez i vsa ta gospoda, a navlastito naš svakod Menart. 10. Za to smo velike rote i zapise mi odi nihš prijali, a na vlastito sada. Mon. serb. 223. Miru i јубавi sa vsajcijem člověkomb imati a na vlastito svojimi dobrošmi prijateći. 367. Vazda je običaj a na vlastito u naša vremena. M. Divković, bes. xv. Imaju nutkati virne na dilovaņa od svili kripesti, a navlastito od vire. M. Bijanković, nar. 4. Kako govore sveti gospošlovi, a navlastito sveti Toma. P. Posilović, evijet 7. Oslobodi me oda svakoga zla u svako doba, a navlastito od čas moje smrti. L. Terzić 55. Ponukovan od vnogih a navlastito od arkidjaka. I. Krajić, mol. 3. Mnogi zamiraju kad koje knige izadu na svit, a navlastito hrvaske. J. Banovac, pr. iv. Eog priporučujeće starišinama a navlastito ocom i materama brigu svrhu mladih. F. Lastrić, ned. 131. Velika je јубав pomagati me dušice, moleći, posteci, a na vlastito čineći da se za nih sveta misa prikaže. A. Kanižić, fran. 253. Porad mlogih uzroka, a navlastito zaradi nijovih potriba. B. Leaković, nauk 253. — *bb* kad se prelazi na rečenicu: U služenju od svakoga sakramenta, a navlastito kad su blizu. M. Bijanković, nar. 27. Dostoj se pokriti dušu moju, a navlastito te molim, u čas najpokolih moga života dostoj se pomoći me. L. Terzić 45. Koja čovik učiniće, ako dobro bude ovu slavu promišljat, a navlastito ako ovo uživane ne bude imat. J. Filipović, prip. 1, 10. navlazi se dodano još i pako u istom značenju u kom je a, kao da bi jače bilo: јубав, koja se je u svakom dilovaņu, a navlastito pako kad bi ne moćnikom služio, kaživala. A. Kanižić, fran. 211.

b) a navlas (staro navlasts): *aa* kad se dodaju riječi: Prijazan koju (je) imao k nam vazda a navlašće sada. Mon. serb. 238. Vsakomu, a navlašće јudeml vojevode Sandala. Spom. sr. 66. Da budu svaki trud te duše podnijeti i s plaćem svaki jad i boles i tuge, a navlaš rat i glad. M. Vetraćnić 1, 11. Ništor nije gore neg mladac besraman, a navlaš meu nami. 2, 325. — *bb* pred rečencom koja se veže relatiromijem koji za prednju: Svakomu zlotvoru neka moć pogine, a navlas na moru ki robe i pline. M. Vetranić 2, 337. — *cc* pred rečencom koja se veže za prednu riječu jer: Imaju se napisati radi množijeh uzroka, a navlaš er se tako slavi bog. B. Kasić, per. v.

c) a navlaštito: kad se dodaju riječi: Vsi vaši vlastele, a navlaštitо Mile Tukleković. Mon. serb. 219. Zapisi, všsemi velmožami rusaga bosanskoga a navlaštitо vojevodom Hrvšvojem potvršdeni. Spom. sr. 45. Iz naše Dalmacije, a navlaštitо iz

Dubrovnika. I. A. Nenadić, nauk 7. Ne bi ostali, a djeca navlaštitо, umjeli šteti. 8. Čuje jednu zgodu, koja će svijem služit a grešnikom navlaštitо. B. Cuceri 15. Kako ćete vas život a navlaštitо sva mlada leta provesti. 196.

d) a navlašno (navlaštno): kad se dodaju riječi: Srčanstvo koje su imali, a navlašno sade. Mon. serb. 239. Da je vsaki jezik s rusagomb bosansćem, u miru, a navlaštno ugre. Spom. sr. 70.

e) a osobito: *aa* kad se dodaju riječi: Tebi hvale pridajem, a osobito one koje duh ovi osuđeni sada tebi uspiva. F. Parčić, ruk. 72. Koliko starišina a osobito otaca i matera oče biti pokaranije. F. Lastrić, ned. 217. Tome je svaka kniga, ... a osobito kniga našeg jezika podložna. V. Došen ix. Budi milostiv sa svakijama a osobito s onijema koji su u nevoji. T. Ivanović 99. Svaki dan a osobito u petak nastoj. D. Mattei 268. Zamrzi na ne (na grijche) kako na najveće zlo, a osobito na one na koje si većima navadan. B. Leaković, nauk 446. — *bb* kad se prelazi na rečenicu: Svaku većer, a osobito ako se nalazi u gruhi smrtnom, ima učiniti dilo od pravoga skrušena. F. Lastrić, od' 270.

f) a poglavito: Imamo podušiti svaku inu јубав, a poglavito јубав pustitu. D. Mattei 245.
g) a najliše: Tvoriti vermémbi slugambi, a najliše sukrevnikombi i čedonbi svojimbi. Mon. serb. 225. Svudi se vidi priklonstvo tvoje, a najliše u ustrpljenju. A. Gučetić, roz. jez. 191.

h) a najviše: Kad god vidis xa koga, a najviše općinu, moreš pomoći. I. Zaničić xa, prem da se mlogi naode priprostiti judi a najviše matere, koje vlastite svoje sinove alamane nazivaju 11.

3. među riječima i među rečenicama koje se režu njekim konjunkcijama, može i a doći pred konjunkciju, kad se hoće da istakne što je nam pripravano; take su konjunkcije i ni, ili, staro voja, nego, da, nu.

a. a i (kao še zei i za še, autem et i et quoque):
a) među riječima: *aa* kad su obje riječi samoštalne jedna prema drugoje: od xiii. vijeka: Da imamo strčić vas a i vse tvoje judi. Mon. serb. 43. I tozi bismo mogli učiniti gospode knegine i ne sinov radi a i vasi radi. Spom. Mon. sr. 1, 9. Zakone, koje imi je učinio roditeb krajevstva mi, a i azb. Mon. serb. 317. Život i muku spasva draga da štampati, a i djeveti i svetaca i crkvenih inih otaca. J. Kavašin 126. Ovako hoće red јубавi a i pravde. J. Filipović, prip. 1, 329. Hoće a i tilo želim potlačiti. A. J. Knezović 31. Događaji, koji se prija a niki i posli porodeńa gospodinova zgodise. A. Kačić, razg. 1. Ovima potribno je meni odgovoriti, budući da se ja osobito nime služim, a i Meniata kad kada. A. Kanižić, kam. 54. Nek i seka s nama ide, a i bratac, neka vide. V. Došen 108. Ovo, veće, kost od kosti moje a i meso baš od puti moje. M. A. Rešković, sat. 90. Po svojih listih prijateći inostrani a i domaći po sebi istijeh riječi užludnom čestite vam godište novo. B. Cuceri 25. Ustavi se na istoku sunce a i sjajan mjesec zapadu. Nar. pjes. vuk. 3, 64. Da povratim moje mlogo blago, a i moja dva nejaka sina. 2, 174. Vidiš, dušo, ona kopla bojna ponajviša a i ponajgušća. 2, 319. Kupi mene dva toyara vina, a i treći bijele rakije. 3, 445. Pa da vidis časti i pošteńa, a i lepa, brate, dočekańa. 2, 355. Da bog dađe svakom tko što hoće, a i meni što je meni drago! 1, 221. Blago majci, koja ga rodila, a i onoj koja ga uzlubi. 1, 615. Blago tebe a i mene! 2, 59. Onde bješe stari despot Durde sa něgova dva vrijegna sina, sa Stjepanom a i sa Grgurom. 3, 53. U Paštrovićima je običaj da se na svadbama a i o krsnijem imenima i na

A

24

A

ostalijem velikijem gozbama pije upravo po se-
dam zdravica. Vuk, nar. pjes. 1, 77. Mesa i sva-
koga drugoga mrsa a i pića ima dosta. Vuk, živ.
17. One ne umijući kud, a i nemajući su šta tra-
žiti svoje kuće, ostadoše u mene. Nar. prip. vuk.⁹
248. — *bb* kad je riječ rezana ohlikom srojim za
rečenicu a za drugu riječ tijem što i jedna i druga
ima pred sobom i (tu je a kao naprijed pod A,
5): Smori mene i držućim moju a i gladu i ju-
načkom žedom. Nar. pjes. vuk. 3, 303. tada i
druga riječ rezana tako riječu i s prednijom može
imati i a, to je kao pod aa... Godinica, losa ti
mi dođe a i meni a i końu mome! 1, 361. — b)
među rečenicama samostalnijem na prema se:
prvo ti smo pisali, a i slide ti pisemo. Spom.
sr. 1, 16. Ja poznam njekijeh koji takoj u obi-
caj ovi nauk uzeše... da nijedna napas nećista
u nih pameti i sreu ni malo stati ne može. A i
sveti Augustin tođer vuvtrduje da on protiva
svakoj napasti toliko moguć ilijek ne nade, ko-
liko u ranah Isukrstovijeh. B. Gradić, djev. 37.
Kar Lesandro primogući mlad dobi carstvo svega
svijeta. A i Ulman car hrabreni sałbju opima
vrsnik meni. I. Gundulić 294. Općene zašleć šetete
opet društvo i uvjete ponoviti stare želi. A i
kletva hoće teška, a i tako sudeno je da turačka
kruna i leška u vječnomu miru stojće. 448. Po-
sastje ti ovo od glave znam da prijeti sad pogube;
nu smrt grde sluge prave, s čistijem sremu koje
lube. A i kad bołu zgodu ni tvoj zivot možu
žahraniti' neg ku carsku za slobodu? 557. Nije
hristjanina ni jednoga, koji raditi ne može koji-
među godinčim i truditi na spaseњe svoga iskr-
nega, a i svak je dužan na to nastojati. Đ. Mat-
tei 46. Ja vidim a i drugi još bole vide da se
mloga zla događaju i prvo vinčina. B. Leaković,
gov. 31. Zakon tebe resi, a i čuva krał s nebesi.
J. Kavašin 190. Al je ovo naša velika rozalost, je
se malo na molitvu nastoji; a i ovo malo što se
cišn, ne čini se kao se mačinit. J. Banovac,
razg. 23. Opako je živio, a opako i syrso. A Ka-
čić, razg. 22. Zakon prvi poce od Adama, i dura
30. Mojsije, a i sada je. L. Vladmirović, slav. 30.
Hoće bog svemogući, a to iste i potrebić naša. I.
A. Nenadić, nauk 209. Bit će i ždrbadi tu pe-
cene, što se radi; a i kuca nek se varka ne doć
sli se vatra tarka. V. Došen 158. Ja poła ima-
dem, stado da napasem: moja sitna kosa zelena
livada; a i vode imam stado da napojim. Nar.
pjes. vuk. 1, 171. Prše kupa, a prše i glava. 2,
431. Moli boga, draga dušo moja, da ti s zdravo
eti z tabora vratim, a i tebe dobra sreća nade, uzeću
ta za Milana moga. 2, 317. Ja ne znamen bila
od omraze, a i da znam, ne i potrebić. 2, 15.
Istina je, žubićice, da si evijet nad evjetovima, a
i još bi lepša bila, da ti nije kala mana, što je
tebi kriva glava, 1, 227. Kojeno će tebe odmje-
niti, a i mene vjerno poslužiti. 3, 436. To će ti
je oboriti Turci, a i mene stara pogubitci. 3, 224.
Bila krepka miška moja, a i oštra sałba moja. 1,
183. Društva malo, a i to nevjesto. 4, 182. „U
ovoje šenici ima kukoła'. „Ima, gospodaru'. „A ima
i glavnice'. Vuk, posl. 254. Imala okle, a imala i
pred koga! Vuk, živ. 116. Gostima kaza priču...
A i onome što ih je pozvao reče. Vuk, luk. 14, 7-12.

b. a ni (kao ovđě, nec vero): a) među rijećima:
Gdi mu vlage a ni zime nije. J. S. Rełković, kuć.
334. — b) među rečenicama: Takve li mu ti da-
ješ nauke, koji će ga dovesti na muke, a ni tebi
ne će biti dobro. M. A. Rełković, sat. 39. Nú
fale, a ni nas ne kude. Nar. pjes. vuk. 2, 227.

c. a ili, u staro vrijeme i voja mjesto ili (kao
da bi se reklo ili pak, žđě, vel vero, aut vero):
voja dolazi tako još xv vijeka: Da ne izide iz

našěbli tšmćnica a voja naše straže. Spom. sr. 100.
— ili dolazi tako sa a od početka xiii vijeka:
osobito kad deije riječi ili rečenicе jedna za dru-
gom idući imaju sraka ili ili prva li, uzima
druga još i a: Čto li že mu jesti polza? a ne
li pače... pogyběli duši byvajeti?... A ili pače
ušilnějše duši zdravija ne prijeti? Sava, tip. stud.
glasn. 40, 146. tip. hil. glasn. 21, 187. Aste i sami
krałj ili otbi igumenb a ili int. kto. Mon. serb.
75. Ni syn krajevlstva mi ili bratb, a ili kto odb.
surodnikb. 116. ali i kad ne dolazi ili dra puta:
Otcii, ako što igumlnom komu na putu dru, a
ili s kojim kaluderom. Mon. serb. 98. Prěb cari-
nikomb i knozemb a ili prěb kepalijomb. 162.
Ako je koji dubrovčanim komu dźbšn a ili
cim krivb. 268. dolazi još i xvi riječa u pje-
smana, u kojima je naštampano u naše vrijeme
aj li', ali nema razloga misliti da je i promije-
neno na j: brojem slogora i cersima u kojima
su se u jedan siog brojila po dača kaja god vočala
kad idu jedan za drugim, ne može se ništa doka-
zati; još se maću može misliti da je mu užrik aj
(isporedi da ili kod da): Prstenak, komu se istru-
pridragi kamenak a ili (aj li') biser puni. S.
Menčetić 85. Sto ima bit, bože, da ova, ka je evit,
bez evitja ne može stojati za vas svit? Jeda se
nju zdravi? a ili (aj li') je što vele da s druž-
bom naravi svi svojom bit zele? 193. Togaj cić
svak pravi: ona je od vilja tanac u dubravi s vi-
lami svodila; a ili (aj li') je, svi sumne, isplila
s jezerom pridrago kamenje u komu vri s biserom.
D. Držić 347.

d. a nego dolazi samo među riječima, i to
recomu riječko, ali u oba sroja značeća dolazi
tako nego: a) kad nego starla šněto na suprot-
preduemu, sed. Zla rić ni sliwo iz šně ist ust ne pode,
a nego dobrota. S. Menčović 56. — b) kad nego
poredi što, quam: Car zelemedu carstvu nebeskome
a nego li carstvu zemaljskome. Nar. pjes. vuk. 2,
296. — isporedi naprijed pod B, 3. a.

e. a da, kad da samo istice riječ maću načinom što
ci za nju prema prednemu (ridi kod da), kao što
cini i samo a: tada oheje riječ i da (kaja pišu i
u jedno da) ćena samo da je isticane jaće: to
biro najviše u pitaću, riječko osim pitaću: a) u
pitaću: aa) oheje rečenicama samostalne jedna prema
drugoj (isporedi naprijed pod B, 2, a. d. samo a):
Rekoše sada nemu: ada ako si? Antun Dalm. iv.
1, 22. Dakle ne ćes moć' učeti; a da što ćes uči-
niti, cum surrexerit ad judicandum deus? J. Ba-
novac, razg. 92. Ostavlam ga, a da što ću? dok
sam pozna svoju zloču. V. Došen 51. „Sto razu-
miješ za priliku od kruha i od vina?“ Ono što se
vidi. A da po posvećenu je li već što kruha u
ostiji ili vina u kaležu? I. A. Nenadić, nauk 40.
„Ima li bog početak?“ Ne'. A da od kada je go-
spodin bog?“ 67. „Sto ćene u raju?“ Slave i uži-
vaju boga i s nju svako dobro?“ A da što će
najposlije biti od naše puti?“ 75. „Je li dopušteno
zločinca ubiti?“ Ne'. A da možemo li se obra-
niti od nepravednoga zločine?“ 125. „Tko kupuje
stvari ukradene najući da je ukradeno, griješi
li?“ Griješi, i držan je vratiti što je kupio?“ A
da ako će njuvratiti negove aspre?“ 37. Po-
trebno je da hristjansci nauci svi me potaknaj,
nekasa moje sree nakani pokajati se. A da za
što me bog stvoro... ako ne da bi vas posve-
ćen bio slavi niegovoj? D. Mațette, source 44. Ist
jestina, a da za što nije? Nar. pjes. vuk. 1, 598.
Hoču dati, a da za što ne ću? 3, 345. Ima, Pero,
a da kako nema? 5, 546. „Kada bi bilo ka' ti
kažeš, što bi svijet bio do trpija?“ A da što je
svijet do trpija?“ P. Petrović, šćep. 160. I sam
mislim da je maštanije?“ A da što je nego ma-

A

Štanije?⁶ P. Petrović, vijen. 62. u pitašnju može biti i samo riječ kojim se pita, a ostalo se razumije iz prednja na što se pitače nastarla (isporedi naprijed samo a pod B, 2., a.): Pravda je u boga; a da u koga? Nar. posl. vuk. 258. Solonom nu odgovori da se smije de cara hoće da upita: a da kako? Nar. prip. vuk. 197. Pa zar samo jednu? upita ga sin. A da koliko nego jednu? Nar. prip. vrč. 50. De ćes? upita ga drugi. Dona, a da de? 173. — bb) rečenice rezane medu sobom, i to ili relatičnom kad (kao naprijed pod B, 3. c.): Kada svoje tako osijecas, a da što bi s tudićjem činio? P. Petrović, vijen. 84. ili participipom (ridi naprijed pod B, 3. g.): Budnje da grijech istočni prasta nam se svetijem sakramentom od kršteha, a da kako nam se prašta grijeh salata, koga mi činimo? I. A. Nenadić. nauk 95. — cc) pred pitačem može i ne biti izrečeno nista na što se pitače nastarla nego sa samo smiši, onako kao naprijed pod B, 2. g.. Pitao ih je Kusi-didija: a da de van je stasa devojka? Nar. pjes. vuk. 1. 519. Onda care stesta besjediti: a da enjes? pašo Seidime! dobavi mi vraneja Komnenova. 2. 455. A Drasku je riječ besjedila, a da Drasko, jadan brate dragi, što će sada ova sestra ghdna? 4. 64. Progovori vladika Danile: a da je li dobva Crnogoreka, ko će poči da uhodi Turke? Ogled. sr. 21. Nego više Kandiću Vasiļu: a da hoša, kad si naklopio? 2, 397. A da za što nam, ikam mi u nevoji i će pomoć? Nar. posl. vuk. 1. — b) osim pitača: kao samo a naprijed pod B, 2: Pa govore Znaj-ognašin-Vuku? — dana nema kad se ne privlači. A da reze Znaj-ognašin Vuče ... Nar. pjes. vuk. 2, 589. tako je i oro, gdje je u drugom nista što se izdrije iz preč, ali gdje a da nije nista nego priječa od jednoga k drugoma, kao i u drugim primjerima, i gdje bu mesta nega također moglo biti i samo a sa subjektem izrijekom rečenim i š dodanim ono kao pod B, 2, a, d. i pod C, 2. b.. — jest li ti ikad pado s tavana?⁶, „Ne ja“, odgovori mu hećim. A da ne znas ni liječiti, nego hajde čar. Nar. prip. vrč. 102. „Čno das na svastvo pogadas?“ je li istina?⁶, Valaj te nijes prevarili, „E, a da kaži mi: ova tica, te mi je pod pazuho, je li živa ali mrtva?⁶, 1-10. Vraćajući se radostan držinu još iz daleka poviće: a da veļu ja vama da nas pred carskom kućnom ne more snaci ni-kačva šeta. M. Đ. Milićević, jur. 67. — Dolazevi a da u takim prilukama, samo za priječa od jednoga k drugoma, moglo je lasno priječ u značenje kaje ima dakle, ergo, igitur; a tako je (da) u kujkaraca (Bjelostvena, Jambresti); od nih će biti xvi rijeka i u Antuna Dalmatina. Svitlak tila jest oko: ako ada twoje bude čisto, tada bude vse tilo twoje svito. Anton Dalm., mat. 6. 22. Vi ada poslušajte pritac. Anton Dalm., mat. 13. 18. (na tom mjestu Vuk ima pak). Kako ada David zove gospodinom? Anton Dalm., mat. 22. 13. Ada za što kristis ako nis Kristus? iv. 1. 25. i Stulić ima u tom značenju, ali be primjera: može biti da je uzeo iz kajkačskih rječnika di je tako značenje stacio samo po tome što se u mogim predimim primjerima može a da (kao i samo a) preresti lat ergo. — c) za objema riječima a da može biti jos i pak ili nu onako kako dolaze i za samoj credi daže pod f.) ali erło rijetko: „Koji ne postuje oca i mater, koji grijeh čin?“ Sagrješuje teško: „A da što pak cekanj taki?“ I. A. Nenadić, nauk 123. Tako mi ve ubio, kaluđeri, bogi veliki, a da nu mi otvorite ovu l'jepu b'jelu raku. Nar. pjes. mikl. beitr. 39. ,Od molitava znam samo očenaš.

25

A

A da nu neka čujem.¹ Nar. prip. vrč. 119. mjesto nu dolazi u naše vrijeme no i tu, kao što dolazi u drugim prilukama ćesće: ada nö? Vuk, rječ. 2.

f. a nu, gdje nu sobom izriče suprotnost prema nećemati prednjen, kao nego i ali, ali i a tom poslubljeni bira i samo opomena, podiznući pažnu (ridi kod nu): tada a stojeci pred nu jos ističe to sa sejim što je za nima objema: sa nu može biti sastarčeno ozad ti, koje se krnu te glasi nut, ili to, te glasi i nuto: a) medu rečenicama samostalnjem na prema se: a drugo je prema rečenom značuću riječi nu glagol u imperatru ili u obliku koji se gorori kao imperatir, ili da eudea s pitačem, ili samo pitača. Razum vas... da sad bude dan tebi, taj ne hip... u se misal ne može iseć. A nu sam smisli se da te ne pogrdi. D. Držic 363. Toj ti zna dobro vid tvoj, na svit jedini. A nu zapovid mi ku godi nemi. D. Raniha 59b. Slobodi jesi mene i sebe izbati od tuge općene koja nas tae davi. A nu se spomeni koli je cut zranno, od stvilih rodeni da pruvoritam. D. Zlatarić 22b. Za to boga rece po proruku vsakom prpojivajelavcu: vapij, ne pristani. A nu njeg sada pogibjet onih koji nijes uvišetih na to djeto. Š. Budnje, suma 128b. Kraljevstvo svakako hranim ti za pokejo, neprijatelj nikako, nego li sluga tvoj. A nu vid oči me, ter vjeruj da njima. ako ne č' ovime vjerovat riječima. I. Grundulić 189. Čemu dakle, hudi zlobnici, toliki zbort? emu tolika vića? A nu ostavimuto, pravojerni, ostavimu ove prokllete glave da grade smašljeni sebi rasap. A. d. Bella, razg. 99. mjesto imperatrica sadashe vr sa da: Podnozje je trulo vami, a nu da gdi ne klonete. V. Dosen 229. u drugoj rečenici eudeca s pitačem: Zna se da undare nisam u besidi na svit nikogare ni dilu uvridi; a nu kako tebe mogal bih raniti! I. Ivansević, kit. 272. — b) pred rečenicom a kojeg je a nu nema druge prema kojaj bi se ona obracada, nego je onako kao naprijed pod B, 2. g., gdje je samo a: glagol u imperatru: Iz daleka zove staru majku: a nu hodi, moja stara majku! Nar. pjes. vuk. 1, 200. rečenica je krija i izriče cando. A nu popa! sreče loše ti je! Nar. pjes. juk. 151. — c) nu ima ozad na rečeni način t i huk: glagol u imperatru: Kakvo je to pomaćaikje: Ah apako. A nut slušajte. J. Banovac, prip. 57. Nek zna da što god se drugom želi i vini, njemu se zgada. A nut poslušajte. 119. Čovik kad se obikne u gritu i upane u zli obličaj, tad je bogu umrło, ter ga je mučeno opet oživiti. A nut s ponulom poslušajte. J. Banovac, pred. 7. Pazite je (dušu), ako ne ćeće da se izgubi duša i tilo, kako so dogodi gospodići. A nut poslušajte dogadaj. J. Banovac, razg. 102. Inacije nije moguće da van ispovid bude dobra. A nut sami promislite, je l'ovo istina. F. Lastrić, ned. 88. Ah sumljim i bojim se. A nut odimo na iskusnaće, vidićete da je sumla moja razložita. 200. Takovi pijanei jesu vridni višegna osudea. A nut poslušajte. Đ. Rapić 264. u drugoj rečenici pitače: Koja vas jur ne ogovaraju, dali vas većema osuđuju. A nut je li istina? J. Banovac, prip. 60. Godista odve na zemlj bila se puna vešla, nista ne maže bila sa združena s mukom i nevolom. A nut je li istina? 98. tako i nuto: Nit ima obrovnjiga ijeda nego li je bludnost. A nut poslušajte je l'ovo istina. F. Lastrić, ned. 118. Il non i(h) dao il ne, uslišani smo; a nuto je li istina? L. Vladmirović, slav. 63. — dolazi nu i onda kad ima a naše riječ da; ridi naprijed pod e. — mjesto nu dolazi u naše vrijeme i no: U to kočobaša. a no kad znaš ko je ukrao, moraš lubeza prosočiti jali kozu platiti. Nar. prip. vrč. 145.

A.

27

ABAГIJSKI

A. Kanižić, fran. 147. dolazi kad u rečenici ima i, navlastito', kao naprijed pod 2, c.: Ľubav, koja se je u svakom dilovaņu, a navlastito pašo kad bi nemoćnikom služio, ukazivala. A. Kanižić, fran. 211. dolazi kad u rečenici ima već i da iza a, vidi naprijed pod C, 2, c. — d) paše, samo do xv vijeka: kao pak pod aa.: Oni popašu te imb učiniti i štetu, terb će biti vsakoj časrb rčć; a paše (paké'), ko kolěse razdělili, ne moremo usilovati onih kojim je, danо, tko ne bi hotili prêpustit. Spom. sr. 26. kao pak pod bb.: pred rečenčicima koja je vezana za prednju konkicima da, kao što stoji samo a naprijed pod B, 3, d.: Se mi daše sada u zajamš dobrovoљno, a paše da bude i da ima biti ovi isti zajamš za punu platu provižijuna za godišće koje sada hodi. On. serb. 502. — e) paši, samo do xv vijeka: kao naprijed pak pod aa.: Mi vetam dopuštamo pasti živine i napajati po vsoj našoj kuntradi; a paši mi takoje vas prosimo da nam dopustite les sec'. On. croat. 5. bez potrebe: A bog paši ni mrtvih nego živih. Anton Dalm., luk. 20, 38. Promijeňena budu, a ti paši onije jesi. Anton Dalm., hebr. 13, 8. — f) pače: kao naprijed pak pod aa.: Divšno vežbretje nije jako i dymb mi bystvi. vidimo, a hristova ļubi pače privezovaše se kl mlné. Mon. serb. 5. Sije pismo, koje stvori kralestvo mi našimi stičanimši prijatečem, da je křepko i neporočno u věki, a pače da ihb zbłuda kralestvo mi. 234. Mi hote harni biti, a pače i děloni ļubivš pokazati. 24. Toj gdi slišah ja, vas igrah kako baje, rek bi me bješe tja zanjijela sobom svijes; a pače razdvojenja za uma i da idjel, toliko opojen ļubavju njekom bjeh. S. Menčetić 54. tako jos xvni vijeka: Ne ima iko nih podmititi ali nutkati da bi ostavili onijih kojišema se jesu povoљno pridali; a pače, ako bi od nih otišli prije vrijemena, imaju se spomenuti da se brzo (rratc). J. Matović, kat. 422.

b. sa opet: Za stvar ružnju svit ne znade od rugobe što smrad dade; a od svega opet smrada mlid da nije ružnja gada neg vrućina kad nagrdi, meso od ne da zasmrdi. V. Došen 81. Bog čelade tako čini, a bak bludni opet čini da grad da bunište. 112. Veoma jest žao spasiteљ našemu kad se čovik od boga odvrati; a takoder opet koliko se on žalosti porad zabluděna jednog čovika, toliko se raduje kada se čovik bogu obrati. B. Leaković, gov. 148. vidi i pod c.

c. sa suprotiva, koje dolazi kao prijedlog s dat., i suprotno: Nijedno djelo toliko čovjeka od boga ne udajuje i nije toliko hudobi ugodno, koliko ovaj gnusoba; a suprotiva tomu nijedno djelo nije toliko bogu ugodno, hudobi mrsko, koliko duševna i telesna cjeloja. B. Gradić, djev. 14. To je običaj onizi koji zlo čine, mrziti na svitlostu iamilovati mrak. A suprotno, što čini dobro, živa i drago mu je da je viđen. F. Lastrić, od 330. dolazi i opet i suprotno: Tko godi viruje u nega virom živom, slobodan je svrhu svoga spaseńa; a opet suprotno, toko ne viruje, neka zna da mu je sud učinjen. F. Lastrić, od 329.

5. dolazi iza već (osim, praeter) među rečenicama mjesto običnijega u toj prilici ako ili da; tako dolazi istom xviii vijeka, i tada veoma rivjetko, za to ako i stoji mjesto pomenijeh riječi, opet ne će biti u nihovu značinu, koje ima u drugih Slovena, nego će i tu biti kao među drugim samostalnim rečenicama, naročito kao pod B, 2, a. i b, a što bi se reklo riječju ako ili da, to se ostavja samomu glagolskom obliku kondicionálnom (kao što i inaće bira): Nit odovle vi idete, čim sve reči ke ste rekli na istinu ne svelete, već a (vech ya') biste kako utekli. P. Vu-

letić, os. 50. Poče govoriti da ne može blagovati ništa, već a (vechia') bi mu sestra došla. A. Kadić, kor. 199. Nikome se ne suprotiviti, već a (vecchia') bi pravda iziskivala. M. Zoričić, osm. 42. Reče mu da je osuđen do suda općenoga podnositi muke od purgatorija, već a (vecchja') bi se oslobodio po molitvam. M. Zoričić, zrc. 226. Bi osuđen u purgatorije do svrhe svita, već a (vecchja') bi mu走tekli pravovirni svojim dobrim dili. 227. — vidi i kod mu.

6. pred njekim riječima stajeći sastarła se s umima u pisnu u jednu riječ, kao ali, ano, ar, are, avo, i druge koje staje daše na srom mjestu.

D. kad stoji ili među riječima ili među rečenicama, mjesto mu je svagda provo: samo u rješmama nahodi se i premjesteno, i to vrlo rijetko: Morovrani oko mene svuda lete. Grlićice a nije čuti. M. Vetranić 1, 14. Jak bjesna tutako zaroni u vodu. Utruđen a ja bjeh pustišnom tom hode. 2, 104. Nu i lavi isti ļube; mehka a suza stijjenu dube. J. Kavaņin 40. Bogat svej muči se, veseli se a ubogi. 525.

ÅBA, m. otac, abba, sirska riječ; isporedi ava. ne mješa se po oblicima; dolazi od xvii vijeka samo u prijerodima novoga zarjeta na njekim mjestima u drugim kćingama samo kad se ta mjesta narode. Aba otče. N. Rańina 97b. mar. 14, 36. Abba otče. Bernardin 76. rim. 8, 15. I. Bandulavić 176. S. Badrić, ukac. 95.

ÅBA, f. grubo sukno i od njega ogrtać; turski aba. Od xvii vijeka; dolazi i s dodanim h u kajkaraca a za umi i u drugih. 1. grubo sukno: u tom značenju dolazi između rječnika u Mikaļinu, Belinu (538), Bjelostijenčevu (gdje je haba), Stuličevu i Vukoru; Bela i Bjelostijenac dodaju da je solunsko U otvorena usta mjesto jezika namjeste komad crvene svite ili abe. Vuk, nar. pjes. 1, 501. — 2. ogrtać od toga sukna: u tom značenju dolazi između rječnika samo u Voltigiinu (gdje se reli da je, svita, kleid'). Po njušem vam sajemo osam aba. Starine 11, 88. Eto poslasmo šest gušev i četiri abe. 94. Šajemo pet bilih aba. 144. Sada abe nisu one cine kako je do sada bilo:... sada jedna aba po pet što jaspri u našoj zemli. 148. Dok mi je abe, ne bojim se age. Nar. posl. vuk. 65 sa h sprjede u poslednjem značenju xvii rijeka: U dobreh haba. Starine 11, 118. Što samu da modru habu. 124.

ABACIJA, f.abbatia, isporedi opatija; dolazi od prošloga vijeka. Što za vaše veće poštene otac papa učini opatiju ili vam abaciju. J. Banovac, razg. vii. Kutijića, od starine abacija ova. M. A. Rejković, sat. 122.

ABAD, abda, m. vidi habat i apta. Griješkom u jednoga pisca našega vremena i od njega u drugoga ,abd', bez sumne načinjeno nevješto od adj. abdov. Čas. čes. muz. 1852. 2, 46. 50. B. Šulek, im. 1.

ABADESA, f. abbatissa, tal. abbadessa; isporedi abatiša, opatica. U jednoga pisca xvii vijeka: S. Klara abadesa budući. P. Glavinić, evit. 274.

ÅBAГÎČ, m. prezime, po ocu abaģiji; -i- je sažeto -iji-. D. Vramović, sv. gorova 269.

ÅBAГIJA, m. koji gradi odijelo od abe. Samo u Vukovu rječniku.

ÅBAГIJN, adj. što pripada abaģiji. Samo u Vukovu rječniku.

ÅBAГÎJSKÎ, adj. što pripada abaģijama. samo u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. U abaģijskoj čaršiji (u Biogradu). Sr. Nov. 1863. 388.