LEŽ

→ 133 ←

LIP

Ležaje, n. (sirm.) f. Loža.

Ležak, m. Tagedieb, m.

Ležati, žim, v. n. i. 1. liegen; 2. dar-
niederliegen (frank sein), f. Léci.

Leže, n. Lager, n. Lagerstätte, f. (z. B. des Hasen).

Ležečke, adv. liegend.

Ležećiv, a, o, adj. liegend (pvet.)

Ležnica, f. Lagerstätte, f. f. Ložnica.

Li, conj. ch, denn; imali? hat er?
znas li? weist du? hoće li doći?
wird er wohl kommen? 2. pleonasm.
(ohne Bedeutung), ako li, nego li,
da li.

Libati, bam, v. n. i. (cèrn) 1. wog'en; 2. wanken, sinken.

Libiti se, bim se, c. r. i. sich schä-
men.

Libiv, a, o, adj. fleischig, sitt

Libra, f. (dalm.) Art Münze.

Librast, a, v, adj. n. p. svince,
t. j. tanko, schwer zu müsten.

Librenjak, m. Leimwand, von der die
Elle um eine Libra verkaufst wird.

Lice, n. 1. Gesicht, n. — zemlje, An-
gesicht der Erde; 2. rechte Seite des
Tuches (vgl. Naličeje); 3. (krsl.) Per-
son, f. f. Osoba.

Licem, adv. gerade; — na božić, ge-
rade zu Weihnachten, — u nedelju,
am Sonntage,

Licuměrac, rca, m. Heuchler, m.

Ličar, m. (cèrn.) eine Schnur, weran
die Fische angereist werden.

Ličba, f. Licitation, Publication, f.

Ličina, f. ein Strick vom Bauste.

Ličinar, m. 1. Bastfeiler, m. 2. ein
schlechter Mensch (der den Baststrick
verdiente).

Ličiti, čim, v. n. i. wohl anstehen,
f. Dolikovati.

Ličiti, čim, v. a. i. 1. veröffentlichen,
ausschreien, publiciren; 2. — koga,
einem die Toilette machen; 3. kěrv

na koga — (cèrn.), des Morves
beschuldigen.

Ličnik, m. Ausschreier, Herold, m.

Ličnjak, m. Handtuch, n.

Ličimice, adv. mit der flachen Klinge
(schlagen), f. Pljoštipice.

Liha (léja), f. Beet, n. f. Greda.

Lihati se, ham se, v. r. i. paar oder
unpaar spielen.

Liho, adv. ungerade; tako ili liho,
gerade oder ungerade (beim Spiel).

Lihva, f. Zins, m. Wucher, m.

Lija, f. 1. f. Lisica; 2. f. Liha, Léja.

Lijati, jam, v u. i. umherschleichen
wie ein Fuchs.

Lijavica, f. Durchsall, m.

Lijoper, a, v, adj. geworsen (vom
Holz).

Lik, m. 1. Angesicht, n. 2. Chor (beim
Gesange), m.

Lik, m. { Bast, m.

Likav, a. o, adj. bastig, faserig.

Liljak, m. ein kleiner Heuhausen.

Liljan, m. Lilie, f. Tagblume, f. he-
merocallis fulva, L.

Lim, m. Blech, n.

Lima, f. (cèrn.) 1. Feile, f. 2. Dlin-
tenring, m. f. Parta.

Liman, m. Wirbel, m. f. Vir.

Limovina, f. Blechwaaren, f. pl.

Limun, m. Citrone, f. —nov, a, v,
adj. Citronen.

Lineura, f. Enzian, m. (Pflanze).

Liniti se. nim se, { i. r. i. sich hä-
Lintrati se. njam se, } ren, Haare lassen.

Lintrajak, m. Schleihe, f. (Fisch).

Lintrati, njam. v. a. i. 1. biti koga,
schlagen; 2. schwinden, f. Liniti se.

Linuti, nem, v. a. pf. einen Guß thun.

Lipa, f. Linde, f.

Lipačur, m. Fezen, die vom Kleide
herunterhängen.

Lipanj, pnja, m. Juni, Brachmonat, m.

LIŠ

135

LJU

Lisče (listje, listje) n. coll. Laub, n. (vgl. auch Lěšče).

Lišen, a, o, *adj.* beraubt.

Lišiti, šim, v. a. p. berauben, entblößen; — se ćesa, einer Sache verlustig werden, entbehren, f. Lišavati.

Lišma, *adv.* besonders, f. Osobito.

Lit, a. v. *part.* von Liti, gegossen.

Lit, f. 1. Fläche des Säbels oder Schwertes, Fuchtel, f. 2. steiler Felzen, m.

Litar, m. 1. Baſſtrick, m. f. Ličina; 2. Art Gürtel.

Litati, tam, v. a. i. den Durchfall haben.

Liti, lijem, v. a. i. (part *pass.* liven, lěven und lit), gießen.

Litica, f. ein steiler Aelsen.

Litija, f. Prezessien, f. Bütgang, Umgang, m.

Litonja, m. Rind (auch Mensch), das den Durchfall hat.

Litra, f. (gen. pl. litarah), ¼ oka (Gewicht und Diaß).

Litrenjača, f. Gefäß, das eine Maß hält.

Livada, f. Wiese, f. f. Sénokosa.

Livadar, m. Wiesenbauer, m.

Livadija, f. Wiesen, f. pl. Aue, f.

Liven, a, o, *part.* von Liti, f. Lit, a, o.

Livnica, f. Gießerei, f.

Lizalac, zaoca (zalca), m. Lecker, m.

Lizati, ližem, v. a. i. 1. lecken; 2. Ivern (von der Flamme); — se. sich weizen, abweizen; sich einschmeicheln, f. Prilizati se.

Lizavac, zavca, m. f. Lizalac.

Lizha, f. (rag.) Ausruf, m. vgl. Ličiti.

Ljaga, f. Schandfleck, m.

Lje-, f. Lě-.

Lje, *adv.* f. Lě.

Ljeljen, m. f. Jeten.

Ljer, m. Lilie, f.

Ljiljak, ljka, m. Fledermaus, f. (Slěpi miš).

Ljiljan, m. Lilie, f.

Ljohav, a, o, *adj.* (rag.) fränklich, f. Slab, Bolesłjiv.

Ljokač, m. hölzernes Werkzeug, um das Kalb am Saugen zu verhindern, Maulkorb, Maulsperre, f.

Ljokati, kam, v. a. i. das Kalb abtreiben beim Melken.

Ljopiti, pim, v. a. pf. schlagen, f. Udariti.

Ljoskac, Wort, einen Fall zu bezeichnen.

Ljosnuti, nem, v n pf. fallen mit Krachen.

Ljuba, f. Geliebte, f. Gattin, f. (poet.)

Ljubac, bea, m. (rag.) Kuß, m. f. Poljubac.

Ljubak, bka, o, *adj.* Lieblich (poet.).

Ljubav, f. Liebe, f. Güte, Freundschaft, f.; učiniti komu ljubav, einem die Freundschaft erweisen; nadam se od tvoje ljubavi, ich hoffe von deiner Güte.

Ljubavan, vna, v, *adj.* liebevoll, f. Ljubežljiv.

Ljubavnik, m. ej ljubavniče, ruſt man einem Unbekannten zu, dem man etwas sagen will.

Ljubazan, zna, o, *adj.* lieb, geliebt.

Ljubaznost, f. Lieblichkeit, f.

Ljubezan, zna, o, *adj.* lieb.

Ljubezan, zni, f. Liebe, Juneigung, f.

Ljubeznica, f. Geliebte, f.

Ljubeznik, m. Geliebter, m.

Ljubežljiv, a, o, *adj.* liebevoll.

Ljubi, indecl. f. f. Ljuba.

Ljubica, f. 1. Beilchen, n. 2. melissa offic. f. Matičnjak.

Ljubičast, a, o, *adj.* veilchenblau.

Ljubičica, f. Beilchen, n.

Ljubimac, mea, m. Liebling, m.

Ljubimni, a, o, *adj.* lieb, geliebt.

Ljubiti, bim, v. a. i. 1. künnen; 2. lie-

LUN

140

8-

MAČ

Lunjak, njka, m. Achsnagel, m. f.
*Čivia.

Lunjati, njam, v. n. i. } mit

Lunjati se, njam se, v. r. i. } vor-
hängendem Kopfe gehen.

Lunjav, a, v, adj. mit vorhängendem
Kopfe.

Lupa, f. Gepolter, Gerassel, n.

Lupar, m. (rag.) Art Austern.

Lupati, pam, v. a. i. schlagen, klopfen.

Lupež, m. Räuber, Dieb, m. f. Tat.

Lupežica, f. Diebin, f.

Lupežki, a, o, adj. räuberisch, die-
bisch.

Lupežtina, f. Räuberei, f. Diebstahl, m.

Lupija, f. Pfirsich, dessen Fleisch sich
vom Kern lösen läßt, vgl. Gloca.

Lupina, f. Hülse. Schotte, f. f. Komina.

Lûpiti, pim, v. a. i. schälen, hülfen.

Lupiti, pim, } v. a. p. f. Lupati.

Lupnuti, nem,

Lušija, f. Lauge, f. f. Lûg.

Luštrav, a, o, adj. schuppicht.

Luštura, f. Fischschuppe, f. f. Ljuska,
Muschel, Muschelschale, f.

Lušturav, a, o, adj. f. Luštrav.

Lutati, am, v. n. i. schlendern.

Lutka, f. Docke, Puppe, f.

Lutrija, f. Lotterie, f.

Lužan, žna, o, adj. laugenartig.

Lužanj, žnja, m. (cèrn.) Art Lauch

Lužanin, m. Waldbewohner, m.

Lužiti, žim, v. a. i. laugen, ablaugen.

Lužki, a, o, adj. Wald-.

Lužni, a, o, adj. waldig, aschicht.

Lužnica, f. 1. Aschenbrödel, f. f. Pe-
peljuha, Pepeljušnica; 2. Asche,
Lauge, f. Lûg, Lušija; 3. Laugenfass
(Sechtelschaff gem.), n.

Lužnja, f. das Laugen.

Lužnjaka, f. 1. Art Eiche; 2. grober
Leinwandfleck, der über das Laugen-
gefäss (für die Wäsche) gebreitet
wird.

M.

Ma, ama, conj. aber, allein; f. Ali;
—, adv. f. Makar.

Má, pron. (statt moja) meine.

Maca, f. 1. Käzchen, n. 2. Flocke der Wei-
denblüte, f. 3. melissa officinalis, L.

Macast, a, o, adj. katzensfarbig.

Macin, a, o, adj. der Kaze; macina
trava, f. gemeiner Baldrian, m. — no
zlato, n. f. Otresine.

Maciti, eim, v. u. i. } Junge wer-

Maciti se, eim se, v. r. i. } sen (von der
Kaze).

Maconja, f. katzensfarbiger Ochs, m.

Maculja, f. katzensfarbige Kuh, f.

Mač, m. Schwert, n.

Mača, f. Makel, f. f. Ljaga.

Mačad, f. coll. f. Mačići.

Mačak, čka, m. Kater, m.

Mačar, m. Schwerthändler, Schwert-
feger, m.

Mače, eta, n. junger Kater, m.

Mačic, m. Schwertlilie, f.

Mačica, f. Käzchen, n.

Mačić, m. 1. Käzchen, n. 2. Schwert-
chen, n.

Mačići, m. pl. coll. die Zungen der
Kaze; gnjaviti mačice. schlecht mu-
siciren am Dudelsack.

Mačilac, mačioca (mačilea), m. Fech-
ter, Fechtmeister, m.

Mačiti se, čim se, v. n. i. sechten.

Mačjak, m. Katenkoth, m.

Mačji, a, e, adj. Katen-.

Mačji rep, m. hippuris vulgaris (Ka-
zenzahl, eine Pfalanze).

Mačka, f. Kaze, f.

Mačkoder, m. Katenschinder, m.

Mačkov běrk, m. Jungfer in Haaren
(Blume), nigella vulg.

MAČ

3 141

B-

MAH

Mačkovo uvo, n. spinnenblumiges
Knabenkraut, ophris arachnides.

Mačuga, f. s. Tojaga.

Mačurana, f. Art Blume.

Maća, f. Makel, f. (rag.) starke
Sonnenhize, f.

Maćav, a, o, adj. fleckig.

Maćeha, f. Stiefmutter, f.

Maći, maknem, v. a. p. 1. rücken; 2.
(auch — se), sich rühren, bewegen.

Madež, m. Mahl an der Haut, Mut-
termahl, u

*Madjun, m. Latwerge, f.

Madjupac, pea, m. (čern.) Koch, m.;
—pnica, f. die Klosterkuche.

Magarac, rca, m. Csel, m. f. Osal,
Tovar.

Magarčev, a, u, adj. des Csels.

Magare, reta, n. s. Magarac.

Magareći, a, e, adj. Csel-.

Magarica, f. Cselin, f.

Magarski, a, o, adj. f. Magareći.

Maginja, f. (rag.) Meerkirsche, f.

Magjar, m. Magyar, Ungar, m.;
—rac, rca, m. ein ungarischer Tanz;
—rče, eta, n. ein junger Ungar;
—rica, f. Ungarin, f.; —rija, f.
Kaiserdukaten, m.; —riti, rim, v.
a. i. zum Magharen machen; — se,
rim se, v. r. i. Magyar werden;
—rkinja, f. n. p. sablja, Ungar-
sabel, m.; —rska, f. adj. Ungar-
land, n.; —rski, a, u, adj. unga-
risch; —ruša, f. 1. die gemeine,
blaue Zwetschke. 2. Art Weintraube.

Magla, f. Nebel, m.

Maglen, a, o, adj. nebelicht.

Magliti, im, v. a. i. einen Nebel
(Dualm) um sich verbreiten (z. B.
durch Tabakrauchen).

Magliti se, lim se, v. r. i. nebelicht
werden, mit Nebel sich umziehen.

Maglovit, a, o, adj. s. Maglen.

Maglurina, f. vicker Nebel, m.

Magnuti, nem, v. n. p. winken, nicken,
s. Migati, Mignuti.

Mah, m. 1. Schwung, Hieb, na
uzeti —, in Schwung kommen, m.
jedan —, auf einmal; 2. Moos, n.
s. Mahovina; 3. Milchhaare, n. pl.
4. Schimmel, m.

Mahač, m. Fächer, m.

*Mahala, f. Stadtviertel, n.

Mahaljka, f. Brett, auf dem der Hanf
abgeklopft wird.

Mahalo, n. Fächer, m. s. Hladilo.

*Mahana, f. Fehler, m. Ausstellung, f.
s. Mana.

Mahati, mašem, v. n. i. (čim), schwin-
gen, schwenken; — glavom, nicken;
— rukom, mit der Hand winken, s.
Mahnuti.

*Mahmuza, f. s. Mamuza, Ostruga.

Mahna, f. s. Mana.

Mehnut, a, o, adj. närrisch, wahnsin-
nig.

Mahnitac, tca, m. (rag.) Thor, m.
Mahnitaš,

Mahnitati, tam, v. n. i. thöricht handeln,
wahnfinnig sein, rasen.

Mahnitost, f. Narrheit, Thorheit, Ra-
serei, Wuth, f.

Mahnuti, nem, v. n. p. (čim), s. Ma-
hati.

Mahnuti se, nem se (česa), v. n. p.
sich einer Sache begeben, s. Okaniti
se, Proći se (česa).

Mahom, adv. alsogleich.

Mahovi, m. pl. n. p. boli me glava
na mahove, der Kopf thut mir auf
Augenblicke, stoßweise wehe.

Mahovina, f. 1. Moos, n. 2. Schim-
mel, m.

Mahovit, a, o, adj. moosicht, moosig.

*Mahrama, f. Tüchel, Halstuch, Sack-
tuch, n. s. Rubac.

*Mahramica, f. 1. mala mahrama,
Tüchelchen, n. 2. beiden Lämmern der

MAL

3 143

8

MAM

Mali, loga, m. der kleine (Kuabe).

Mali božić, m. das neue Jahr, Neujahrsfest, n.

Mali Gjurgjev dan, m. der achte Tag nach St. Georg.

Malicac, čea, { m. Bergmännchen, n.

Malik, } Berggeist, Kobold, m.

Malim, umalo, ade. bald, beinahe.

Malin, m. f. Mlin.

Malina, f. kleine Anzahl, f.; nas je malina, unser sind wenig.

Màlina, f. Himbeere, f. (Wegedorn, m.)

Mališ, m. Kleiner, m.

Maliti, lim, v. a. i. verkleinern, —se. kleiner werden, f. Umaliti.

Malj, m. Hammer, Schlägel, m. Rame, f.

Maljav, a. o. adj. mit Milchhaaren bewachsen.

Malje, f. pl. Milchbaar, n.

Maljenica, f. und m. von kleiner Statur.

Maljic, m (čern.) kleiner Hammer.

Maljica, f. Binderschlägel, m.

Maljić, m. dim. von Malj, kleiner Hammer, m.

Maljka, f. Brett, auf dem der Hans abgeklopft wird.

Maljuga, f. 1. f. Praćak. O. Art Rame.

Malko, ade. f. Malo.

Malo, adv. (comp. manje), wenig, fast, beinahe, bald; malo prije, unlängst, vor einigen Minuten; ni—, nicht im Geringsten; za—, in Kurzem; u —, fast, beinahe; malo ne, malo da ne, za malo da ne, fast, beinahe; — kada, selten; malo po malo, allmälig, nach und nach.

Maloća, f. Kleinigkeit, Wenigkeit, f.

Malodoban, bna, o, adj. minderjäHRIG.

Malodušan, šna, o. adj. kleinmützig, feig.

Maloprěšnji, a, e, adj. frisch, neu.

Maloprěšujica, f. frisches Wasser, das soeben gebracht worden.

Malověčan, čna, o, adj. von kurzer Dauer.

Malovrědan, dna, o, adj. nicht viel nuß, nichts nuß, nichtswürdig, schlecht.

Malovrědno, adv. nichtswürdig, schlecht.

Malovrědnost, f. Nichtswürdigkeit, f.

Malta, f. Mauth, f. Zoll, m. f. Carina.

Maltar, m. Mauth- oder Zolleinnehmer m. f. Carinik.

Màma, f. f. Majka, Mamica.

Mama, f. Wuth, f.

Màma, f. Anlockung, f. Köder, m. f. Mamac, Meka.

Mamac, mea, m. Köder, m.

Mamak, mka, m. der Faden am Branutweinkesselrohr, an dem der Branutwein abträpselt.

Mamaljuga, f. Kukuruzbrei, m.

Mameni, ä, ó. adj. f. Pomaman.

Mamica, f. Mütterchen, n. f. Majka, Majčica.

Mamičin, a, o. adj. der Mutter gehörig.

Mamilac, mamica (mamilca), m. Versführer, m. der mit süßen Worten einen zu etwas zu bewegen sucht.

Mamin, a, o, adj. f. Mamičin.

Mamitelj, m. f. Mamilac.

Màmiti, mim, v. a. i. 1. locken, zu hintergehen suchen, f. Namamiti, Premamiti, Izmamiti; 2. in Wuth bringen.

Mamlaz, m. Dummbart, Dummkopf, m. f. Blesan.

Mamljiv, a, o, adj. 1. der entlockt; 2. soviel als izmamljen entlockt.

Mamuran, rna, o, adj. vom Rausch noch benebelt.

*Mamurluk, m. Katenjammer, m.

MAM

-3 144 &

MAS

*Mamuza (richtiger Mahmuza), f. Sporn,
m. f. Ostruga.

Mamuzati, zam, v. u. i. spvnen.

Man, adv. f. Zaman

Mana, f. Fehler, Desekt, m. Gebrechen, n

Manastir, m. Kloster, n. f. Namastir,
mit allen Ableitungen.

*Mandal, m. Thorriegel, m.

Mandara, f. Gericht von Schmalz und
Brot.

Mandra, f. Sennerei, f.

Manen, a, o, } adj. f. Mahnit.

Manenit, a, o, } adj. f. Mahnit.

Mangovati, gujem, v. n. i. (stov)
müßig sein, f. Dangubiti.

*Mani, adj. indec. kome biti, neidig,
f. Nenavidan.

Manić, m. eine Art kleiner Fische (in
den Flüssen), Aalraupe, f.

Manisati, nišem, v. a. i. čemu ili
kome, auszusehen finden.

Maniti se, nem se (česa), c. u. p.
f. Mahnuti se.

Manito, adv. f. Mahnito.

Manj, adv. außer.

Manjak, njka, m. Abgang, Mangel, m.

Manje, adv. weniger.

Manji, a, e, adj. (comp. von mal),
kleiner.

Manjićav, a, v, adj. schadhaft.

Manjiti, njim, v. a. i. vermindern.

Manjkanje, n. Abgang, Mangel, m.

Manjkati, kam, v. n. i. abgehen, man-
geln; umstehen, fallen (vom Vich),
f. Pomanjkati.

Manjkav, a, v, adj. mangelhaft, schad-
haft.

Manjkavati, vam, v. n. i umstehen
(vom Vich).

Manjma, adv. weniger.

Mantija, f. Münchskutte, f.

Mao, mala, o, adj. f. Mal, Malen.

Mar, m. Bekümmerniß, f.

Mara, f. Frauenkäfer, m.

Marama, f. f. Mahrama.

Maran, rna, o, adj. f. Marljiv.

Màrati, (u—iz—do—), ram, v. u. i.
f. Moriti.

*Maraz, m. innerlich krank (im Ge-
müth).

Marc, m. f. Mart.

Marča, f. Myrthe, f. f. Měrča, Mirta.

Marčani, a, o, adj. (rag.) Mārž- (des
Māržmonats).

Marenje, n. Bekümmertsein, Achten, n.

Marga, f. verst mastne zemlje, ko-
jom se druga neplodna zemlja dade
popravit, Mergel, m. f. Lapor.

Margetan, m. Marketender, m. —ni-
ca, f. —rin, f.

Mārha, f. coll. Vich, n.

Māriti, rim, v. n. i. za koga, sa što,
sich kümmern, bekümmert sein, ach-
ten; nemariti, sich nicht kümmern,
nicht achten; sich kein Gewissen ma-
chen; nemarim, meinetwegen, ich habe
nichts dagegen, j. Hajati.

Mārjaš, m. 1. der Siebzeichner (Münz-
forte mit dem Bildnisse der Maria);
2. Münze und Rechnungsgeld von
10 Para.

Marljiv, a, o, adj. fleißig.

Marljivost, f. Fleiß, m.

Mart, m. Märzmonat, m.

Marulja, f. (rag.) Art Pflanze, gut auf
Striemen zu legen.

Mārva, f. Vich, n. f. Mārha.

Marveni, a, o, adj. Vich.

Marven, a, o, adj. viehreich.

Marvinče, eta, Vich, n.

Marvinski, a, v, adj. 1. Vich. 2. vie-
hisch, brutal.

Masak, ska, m. (cèrn.) Maulesel, m.

Maskara, f. (bosn.) verlachenswerthe
Sache, f.

MAT

→ 146 ←

§

MED

Mator, a, o, *adj.* alt (bes. v. Thieren).

Matoriti, rim, v. n. i. alt werden; s. Omatoriti, Stariti, Ostariti.

Matornjak, m. Hauptsluß, von welchem Wasser abgeleitet wird.

Matrati (pro—raz—), tram, v. a. i. s. Motriti.

Maukati, kam i čem, v. n. i. miauen (von der Kaže), s. Mauknuti.

Mauknuti, nem, v. n. p. einmal miauen.

Mauna, f. s. Mahuna, Mohunja.

Mavez, m. Baumwolle, f. Baumwollgarn, n. s. Pamuk.

Maviš, m. Art Mehlspeise (Schneeballen).

Mavišnjak, m. Krapfen (Teig-) Räden, n. s. Kověrtac.

Maza, f. Muttersohnchen, n. Liebling, m.

Mazag, zga, m. s. Mazgov.

Mazalica, f. 1. Delbüchse, f. 2. Mauerkelle, f. 3. Schmeichler, m.

Mazati, mažem, v. a. i. salben, schmeieren; oko koga, schmeicheln, liebkosen.

Mazga, f. Mauleselin, f.

Mazgala, f. 1. s. Puškarica; 2. Bresche, f.

Mazgov, m. Maulesel, m. Maulthier, n.

Mazija, f. 1. s. Nado; 2. die Probe des glühenden Eisens und heißen Waffers, Ordalie, f.

Maziti, zim, v. a. i. hätscheln, verziehen; — se, sich verhätschelt be tragen.

Mazno, adv. (cèrn.) schmeichelhaft.

Maznuti, nem, v. a. p. 1. einmal schmieren; 2. einen Hieb versehen.

Maža, f. 1. ein breiter Sack, um darin Frucht, Mehl u. dgl. zu tragen; 2. Zentner, m. (100 Pfund).

Maže, eta, n. ein junges Maulthier.

Mecati, cam, v. a. i. weichschlagen.

Meč, m. s. Mač.

Mečati, čim, v. a. i. blöcken.

Meče, eta, n. Junges vom Bären.

Mečet, m. Moschee, f. türkischer Tempel, m.

Mečit, m. s. Mečet.

Mečiti, čim, v. a. i. stoßen, zequetschen, s. Smečiti.

Mečka, f. Bärin, f.

Mečta, f. (krsl.) Fantasie, f. Gespenst, n.

Meća, f. flüssiges Viehsutter, n. Viehsutter, n. Frank, m.

Maćaica, f. Quirl, m.

Mećati, čem, v. a. i. s. Metati.

Mećava, f. Schneegestöber, n.

Mêd, m. Honig, m.

Mêd, m. Kupfer, Messing, Erz, n. —den, a, o, *adj. von Erz*; — denica, f. Becken von Erz, n. Glöckchen von Erz; — denjak, m. Ring von Bronze.

Med, { praep. mit acc. und instr.

Meda, { zwischen, unter, s. Medju.

Medan, dna, o, *adj. Honig*; süß.

Medar, m. Honighändler, m.

Medarnica, f. Honigstube, f.

Medekati, dečem, v. a. i. { Medet

Medeknuti, nem, v. a. p. { rufen.

Meden, a, o, *adj. Honig* enthältend.

Medenica, f. Honigkuse, f.

Mědenica, f. { s. Měd.

Mědenjak, m.

Medenjača, f. Honigbirn, f.

Medenjak, m. (kolač) Honigkuchen, m. *Medet! Ausruf eines sterbenden Türken.*

Medica, f. Meth, m.

Mediti, dim, v. a. i. mit Honig verfüßen, s. Namediti.

Medja, f. 1. Gränze, f. 2. Gebüsch, n. s. Granica.

Medjaš, m. 1. Angränzer, Nachbar, m. 2. Markstein, m. s. Menjik.

Medjed, m. Bär, m. s. Medvěd.

Medjedica, f. Bärin, f. s. Medvědica.

MED

147

C

MEL

Medjedina, f. 1. koža od medjeda,
Bärenhaut, f. 2. meso od medjeda,
Bärensteich, n.

Medjedji, a, e, adj. Bären-; —dja
stupa, f. Bärenklau, acanthus mol-
lis. L.

Medjedov, a, o, adj. des Bären.

*Medjer, conj. folglich, also.

Medjiti, djim; v. n. i. gränzen, an-
gränzen.

Medju, praep. mit acc. und instr. zwi-
schen, unter, f. Med, praep.

Medjumetak, tka, m. Zwischenfass, m.
Einschreibel, Zwischenwort, n.

Medjusoban, bna, o, adj. wechselseitig,
gegen致ig, f. Uzajeman.

Medjusobnost, f. Wechselseitigkeit, f.
s. Uzajemnost.

Medjutim, { adj. derweilen, unterdessen.

Medljati, ljam, f. Mediti.

Medljika, f. Mehlthau, m.

Medopir, m. Fledermaus, f.

Medoustan, stna (sna), stno (sno),
adj. freundlich, angenehm (im Ge-
spräche).

Medovina, f. Meth, m.

Medvěd, m. Bär, m.

Medvědica, Medvědina, itd., f. Me-
djédica, Medjédina, itd.

Megdan, m. f. Mejdan.

Měh, m. (pl. měhovi) Schlauch, m.
Blašbalg, m.

*Mehana, f. f. Gostionica, Kěrěma.

Mehčati, čam, v. a. i. f. Mekšati.

Mehki (mehak), mehka, v, adj. f.
Mek.

Mehko, adv. weich, weichlich, mürbe,
f. Meko.

Mehkoća, f. Weiche, f. Mekoća.

Mehkoput, a, v, adj. f. Mekoput,
a, v.

Měhur, m. Blaſe, f.

*Mejdan, m. 1. Platz, m.; odèržati—,

den Kampfoplaz behaupten, siegen;
děliti s kim—, mit einem den Kampf
eingehen; 2. Zweikampf, m. Duell, n.

*Mejdandžija, m. f. Zatočnik.

Mek, (meki, mekan), a, o, adj.
(comp. mekši), 1. weich; 2. n. p.
rakija, schwach (von Branntwein).

Meka, f. Lockspeise, f. Köder, m. f.
Māma.

Meka, f. das Blöcken der Schafe.

Mekahan, hna, o, adj. weichlich, zärt-
lich.

Mekan, a, o, adj. weich, f. Mek.

Meketati, kećem v. n. i. blöcken,
meckern.

Mekine, { f. pl. Kleie, f. f. Posije.

Mekna, f. dickes Frauenzinner, n.

Meknuti, nem, v. n. i. weich werden;
f. Omeknuti.

Mekokołka, f. weißer Kürbiß, m.

Mekoobrazan, zna, v, adj. zu ge-
fällig, leichtfertig.

Mekoput, a, o, adj. f. Mekoputan.

Mekoputan, tna, v, adj. weichlich,
zärtlich, weibisch.

Mekost, f. Weiche, f.

Mekota, f. 1. Weichheit, f. 2. Brach-
acker, m.

Mekotiti, tim, v. a. i. t. j. orati
pèrvi put zemlju, koja je několiko
vrěmena neradjena ležala, bra-
chen.

Mekoust, a, v, adj. weichmäulig (vom
Pferde).

Mekšati, šam, v. a. i. erweichen, weich
machen, f. Pomekšati, Umekšati.

Mekši, a, e, adj. (comp. von mek)
weicher.

*Mekterbaša, m. Kapellmeister, m.

Mekušac, šca, m. Krebs, der sich ge-
häutet hat, Butterkrebs, m.

Mel, m. f. Pèržina, Pěsak.

Mela, f. Mistel, f.

10*

MET

150

MÈR

stražu, arretiren; — glavu u torbu, sein Leben wagen, aufs Spiel setzen; — se (česa i čim), v. n. p. werfen, schleudern; — se kopitom, nogom, ausschlagen; — se na koga, einem nacharten, s. Metati, Metati se, Verci se.

Metulj, m. (slov.) s. Lepir.

Metva, f. Münze, f. (Pflanze).

Mezdra, f. Häutchen, n.

Mezdriti, drim, v. a. i. abhäuten, das Häutchen abziehen.

Mezgra, f. Baumsaft, m.; —rati, ram, v. n. i. den Saft bekommen (von Bäumen).

*Mezil, m. reitende Post, f.; — lana, f. Posthaus, n.

Mezimac, mea, m. Lechtgeborner, m.

Mezimica, f. Lechtgeborne, f.

Mezinac, nca, m. s. Mezimac.

Mèrcin, a, v, adj. von verrecktem Vieh, Aas.

Mèrcina, f. Aas, verrecktes Vieh, n.

Mèrciniti, nim, v. u. i. zum Aase ma-
chen; — se, v. r. i. zum Aase wer-
den.

Mèrcvariti, rim, v. u. i. zersfleischen.

Mèrča, f. (rag.) Myrthe, f.

Mèrčanje, n. 1. kleines Kopfweh, n. 2.
Groll, m. 3. Verfinsterung, Däm-
merung, f.

Mèrčati, čim, v. n. i. 1. mèrči mi glava, mein Kopf ist nicht ganz wohl, 2. merči na njega, er grollt ihm.

Mèrčava, f. (cern.) Dickicht, n.

Mèrčina, f. schwarzes Frauenkleid, n.

Mèrčiti, čim, 1. v. a. i. schwärzen,
beschmutzen, 2. v. a. pf. erschießen.

Mèrdalo, m. der ungeschickt arbeitet.

Mèrdan, dna, o, adj. langsam,
schwer.

Mèrdati, dam, v. u. i. ungeschickt ar-
beiten.

Mèrditi se, dim se, v. r. i. s. Mèr-
goditi se.

Mèrginj, 1. Maulswurfshügel, m. 2.
Ameisenhaufen, m. 3. Grenzhügel, m.

Mèrgodast, a, o, adj. düster,

Mèrgoditi se, dim se, v. r. i. ein dü-
steres Gesicht machen, finster schauen.

Mèrk, m. das Begatten der Schafe.

Mèrk, a, o, adj. (comp. merči),

Mèrkao, kla, v, dunkel, finster.

Mèrkast, a, o, adj. schwarz gesleckt.

Mèrkati se, mèrce se, v. r. i. t. j.
ovca, sich begatten (vom Schaf).

Mèrkjenta, f. s. Prud, f.

Mèrklina, f. Dämmerung, Dunkelheit, f.

Mèrknuti, nem, v. n. i. s. Omèrknuti.

Mèrkogledja, m. finsteren Gesichts.

Mèrkolast, a, o, adj. schwärzlich.

Mèrkonja, m. brauner Ochs.

Mèrkov, m. der Braune (Pferd).

Mèrkulja, f. braune Kuh, f.

Mèrkuša, f. braune Stute, f.

Mèrkva, f. gelbe Rübe, Möhre, f.

Mèrledina, f. Fell von einem verreck-
ten Vieh, n.

Mèrlja, f. Schmuchsleff, m. Besudelung, f.

Mèrljati, ljam, v. a. i. 1. beschmutzen,
besudeln, durchstreichen; 2. —, (sonst
auch mèrljati, ljam), yerwickeln, ver-
wirren, f. Zamèrljati (Zamèrljati),
Mèrsiti, Zamèrsiti.

Mèrmljati, ljam, v. n. i. murren

Mèrmujati, njam, } brummen, s. Iz-
mèrmljati, Zamèrmljati.

Mèrmoljak, ljka, m. (sirm.) eine Art kleines Wasserthier.

Mèrmor, m. Gemurmel, Gebrumme, n.

Mèmoritì, rim, v. u. i. f. Mèrmljatî.

Mèrnar, m. Matrose, m.

Mèrndjela, f. Glasperle, f.

Mèrndžati, am, v. n. i. unverständlich
daherplappern.

Mèrs, m. Fleischspeise, f. Fett, Schmalz, n.

Mèrsak, ska, m. ein Fleischtag.

MÈR

151

8

MIG

Mèrsan, sna, o, adj. zu den Fleischspei-
sen gehörig; jělo mèrsno, Fleischspeise,
f.; dan mèrsni, Fleischtag, m.

Mèrsiti, sim, v. n. i. Fleischspeisen
effen; —, v. u. i. Fleischspeisen zu
effen geben, f. Omèrsiti; — koze,
Salz zu lecken geben; verwickeln,
verwirren, f. Zamèrsiti.

Mèrsiti se, sim se, v. rec. i. f. Mèrsiti, v. n.

Mèrska, f. Runzel (im Gesichte), f.

Mèrša, f. 1. Magerkeit, f. 2. die Magere.

Mèršati, šam, v. n. i. f. Mèršaviti.

Mèršav, a, o, adj. mager, dürr, abgehört.

Mèršaviti, vim, v. n. i. dürr, mager
werden, f. Omèršaviti.

Mèršavost, f. Magerkeit, f.

Mèršenje, n. Fleischessen, n.

Mèrštalica, f. n. p. u nosu, Knorpel, m.

Mèrštati, tim, v. n. i. knurren, kollern
(im Bauch).

Mèršstiti se, tim se, v. r. i. die Stirne
runzeln, f. Namèršstiti se.

Mèrtac, tea, m. Todte, m. Leiche, f.
f. Mèrtvac.

Mèrtački, a, o, adj. Todten, f. Mèrtvački.

Mèrtav, tva, o, adj. todt; —tva kost,
eine Verhärtung unter der Haut,
Ueberbcin, n.; —a jesen, Spät-
herbst, m.

Mèrti, mrem, v. n. i. f. Mrěti.

Mèrtvac, m. Todter, m. f. Mèrtac.

Mèrtvačina, f. Leichengebühr, f.

Mèrtvački, a, o, adj. f. Mèrtački.

Mèrtvenjak, m. Aaskafer, m.

Mèrtvilo, n. Schlassucht, Lethargie, f.

Mèrtvina, f. Leichengebühr, f.

Mèrva, f. Brosame, f.

Mèrvica, f. kleine Brosame, Brotbrösel, f.

Mèrvice,
Mèrvičak,
Mèrvičku,
Mèrvke,

adv. ein kleinwenig.

Mèrviti, vim, v. a. i. bröckeln, zerbröckeln.

Mèrzak, zka, o, adj. (comp. mèrži),
abscheulich, häßlich.

Mèrzal, zla, o,
Mèrzao, zla, o,

adj. kalt, frostig.

Mèrzan, zna, o, adj. f. Mèrzak.

Mèrzeći, m. adj. der Gehaßte.

Mèržěti, zim, v. a. i. (koga ili na

Mèrziti, zim, } koga), verabscheuen,
hassen; to me mèrzi, das ist mir zu-
wider.

Mèrzlica, f. mèrzla groznica, kaltes
Fieber, n. f. Zimnica.

Mèrznuti, nem, v. n. i. kalt werden,
gefrieren, f. Smèrznuti.

Mèrznuti se, nem se, v. n. i. gefrien,
f. Smèrznuti se.

Mèrzovoljast, a, o, adj. übellaunig.

Mèrzost,
Mèržnja,

f. Haß, Abscheu, m.

Mi, pron. wir; —, abgekürzt von
meni, mir; kažu mi ljudi; —,
shntaktisch statt moj: otac mi je
doma; ukrao mi konja.

Micati, mičem, v. a. i. rücken, bewegen, rühren; — se, sich bewegen, f. Maknuti.

Mice, f. pl. die Mühle (als Spiel), f.
Lekovi.

Micina, f. 1. Beule, f. 2. Blutgeschwür, n.

Mig, m. Wink, m.

Migati, gam u. mižem, v. n. i. (čim)
winken, auf- und zuschließen (z. B.
das Auge), blinzeln, f. Mignuti.

Migav, a, o, adj. blinzelnd.

Migavae, vca, m. 1. Art Pflaume, 2.
Art Vogel.

Mignuti, nem, v. n. p. f. Migati.

MIR

153

MIT

*Miraz, m. Erbschaft, f.

Mirbožati se, žam se, v. r. i. } sich

Mirbožiti se, žim se, v. r. p. } küfsen zu Weihnachten (üblich bei den Bekennern der griechischen Kirche).

Mirina, f. alte baufällige Mauer, Ruine, f.

Miris, m. Wohlgeruch, Duft, m.

Mirisar, m. Parfumeur, m.

Mirisati, išem, v. a. & n. i. riechen, duften, f. Dihati.

Mirisav, a, v, adj. wohlriechend, aromatisch.

Mirisavka, f. Muskatellertraube, f.

Miritelj, m. Friedensstifter, Versöhner, m.

Miriti, rim, v. a. i. veruhigen, befriedigen; — se, Friede machen, sich versöhnen, f. Pomiriti.

Miriti, rim, v. n. i. riechen.

Mirkovača, f. Art röthlicher Traube.

Mirno, adj. friedlich, ruhig.

Mirnoća, f. Friedfertigkeit, Ruhe, f.

Mirodihanje, n. f. Miris.

Mirokov, m. Friedensstifter, m. (poet.).

Miroljuban, bna, o, adj. friedliebend, friedfertig.

Miroljubje, n. Friedensliebe, f.

Mironosan, sna, o, adj. friedbringend.

Mironosnica, f. Friedensbringerin, f.

Mirovan, vna, v, adj. friedfertig, friedlich.

Mirovati, rujem, v. n. i. ruhig sein, f. Namirovati se.

Mirovna, f. (croat.) Ausföhnung, f.

Mirta, f. Myrthe, f.

Misa, f. Messe (Gottesdienst in der vö-mischen Kirche), f. f. Maša.

Misal, } sli, f. Gedanke, m. Gesin-

Misao, } nung, f. f. Mnjenje; Einbildung, f.

Misaon, a, o, adj. nachstunend, nachdenkend, bedächtig.

Misirača, f. tikva misirska, Art Kürbis (aus Misir, Egypten).

Misliti, lim, v. a. i. denken, meinen, f. Pomisliti, Izmisliti, Promisliti.

*Misloćin, m. Art Basilikum.

Misnik, m. koi čita misu u rimskoj cerkvi, Priester, m. f. Pop, Svečenik, Sveštenik.

Miso, sli, f. f. Misao.

Mistrija, f. Kelle, Maurerkelle, f.

Miš, m. (pl. miši und miševi), Maus, f.

Mišar, m. Mäusefalk, m.

Mišica, f. 1. Maus (Weibchen), f. 2. Arm, m. 3. Muskel, m.

Mišić, m. kleine Maus, f.

Mišina, f. 1. aug. v. Miš, große Maus, f. 2. Art Pflanze.

Mišjak, m. Mäusekoth, m.

Mišjakinja, f. (trava), Hühnerdarm, Hühnerbeiß, m.

Mišji, a, e, adj. Maus.

Miška, f. Arm, m.

Miskulaš, m. mausfahles Pserd, n.

Mišljenje, n. Denken, n. Gedanke, m. f. Misao.

Mišolovka, f. 1. Mäusfalle, f. f. Stupica; 2. Mäusefalk, m.

Mišomor, m. Mäusegift, n.

Mit, m. Bestechung (das Geld), f.

Mitar, m. (krsl.) Zöllner, Zolleinnehmer, m. f. Carinik.

Miti, mijem, mio, miven, v. a. i. f. Mivati, Umiti, Umivati.

Mitlelj, m. Bestecher, m.

Mititi, tim, v. a. i. bestechen, f. Podmititi.

Mitjenje, n. Bestechen, n.

Mitnik, m. bestechlicher Mensch, m.

Mitnjak, m. Pserd oder Dchs, der gut gepflegt wird.

Mito, n. 1. plaća, što se daje službenikom, Liedlohn, Dienstlohn, m. 2. Bestechung, f. 3. (krsl.) Zöll, m. Mauth, f. f. Carina.

Mitrov dan, m. Fest des heil. Demetrius.

MIT

151

F

MLA

Mitrovštak, m. der den heil. Demeter
als Hauspatron verehrt.

Mitropolit, m. Metropolit, m.

Mitropolitov, a, v, adj. des Metro-
politen.

Mitropolitski, a, o, adj. Metropolita-
zan.

*Miva, f. Dbst, n. (auch Erdbeeren,
Nüsse etc.).

Mivati, vam, v. u. i. waschen (die
Hände und das Gesicht).

Mižati, žam, v. u. i. harnen, f. Pišati,
Pustiti vodu.

Mlačan, čna, o, adj. lau, laulicht, f.
Mlak.

Mlačenje, n. das Laumachen.

Mlačina, f. Lanheit, f.

Mlačiti, čim, v. a. i. lau machen,
f. Smlačiti.

Mlačenica, f. (cèrn.) Buttermilch), f.

Mlad, f. coll. (cèrn.) junge Thiere.

Mlad, a, o, adj. (comp. mładji) jung;
— kao kaplja, blutjung, sehr jung;
—da nedělja, f. der erste Sonntag
nach dem Neumond; —di měsec,
Neumond, m.

Mláda, f. Braut, f. s. Zaručnica, Vě-
renica.

Mladac, dca.

Mladenac, nea,
f. Mladić.

m. Jüngling, m.

Mladačna krava, f. Sommerkuh, f.

Mladěnci, děnacah, m. pl. 1. die
Brautleute; 2. Fest der unschuldigen
Kinder, n.

Mladež, f. junge Leute, pl. Jugend, f.

Mladež, m. Muttermal, n.

Mládi, doga, m. Bräutigam, m. f. Za-
ručnik, Věrenik.

Mladica, f. 1. Schöpfling, Sprößling, m.
2. junges Mädchen, n. junge Frau, f.
3. Mactrele, f.

Mladić, m. f. Mladac.

Mladikov, a, v, adj. jung (vom
Baume).

Mladin, a, o, adj. der Braut.

Mladina, f. 1. junges Gestügel (Hühn-
chen, Gänschen u. dgl.), n. 2. junger
Weingarten, m. 3. Wein von neu ge-
pflanzten Reben; 4. Neumond, m.
ißt mehr als die měna, (etwa das erste
Viertel).

Mladiti se, dim se, v. i. jung wer-
den, s. Pomladiti se.

Mladi uskěrs, m. erster Sonntag nach
Ostern, m.

Mladj, m. f. Měna měseca.

Mladj, m. junger Weinberg, m.

Mladja, f. holzwurzeliger Taubenkropf,
m. fumaria bulvosa.

Mladjahan, hna, v, adj. jung, jugend-
lich.

Mladjenje, n. Affectation des Jung-
seins, f.

Mladji, m. pl. adj. n. p. moji, nje-
govi, die Dienerschaft.

Mladolik, a, o, adj. jungen Geschltes.

Mladost, f. Jugendalter, n. Jugendzeit,
Jugend, f.

Mladovati, dujem, v. n. i. Braut sein;
— se, v. r. i. die Jugendjahre ge-
nug genießen (poet.), s. Namladovati.

Mladoženja, m. Bräutigam, m.

Mladoženjin, a, v, adj. des Bräuti-
gams.

Mladunče, eta, n. n. p. jagnje, sehr
jung.

Mlahav, a, v, adj. f. Mlohav.

Mlak, a, o, adj. (comp. mlači) f. Mla-
čan.

Mlakaica, f. große Hize, f.

Mlakav, a, v, adj. fade.

Mlakonja, m. ein kasser Mensch.

Mlakva, f. Fluß oder Teich, so im
Winter nicht zufriert.

Mlat, m. Dreschflegel, m. f. Cép;
Schlägel, Hammer, m. f. Bat.

Mlatac, tca, m. 1. mali mlat; 2. f.
Mlatač.

MLA

155

MOĆ

Mlatač, m. Drescher, m.

Mlatati, tam, v. a. i. rukom, herum
schlagen.

Mlatilae, tioca (tilca), m. f. Mlatač.

Mlatiti, tim, v. a. i. dreschen, schla-
gen; — n. p. jabuke, kruške, her-
abeuteln, f. Smlatiti, Izmlatiti,
Omlatiti.

Mlatjenje, n. Dreschen, u.

Mlatnja, f. Dreschzeit, f.

Mlatnuti, nem, v. u. p. einen Schlag
versezen.

Mlč, m. Spitzahorn, m.

Mlčan, čna, o, adj. Milch-, milchig.

Mlčar, m. 1. Milchhändler, m. 2. Milch-
kammer, f. 3. Milchmaul, n.

Mlčika, f. Wolfsmilch, f. euphorbia
cyparissias.

Mlčnica, f. Art eßbarer Schwämme.

Mlećak, éka, v, adj. n. p. čoha, schwach
anzufühlen.

Mlěd, a, o, adj. f. Mledan.

Mledan, dna, o, adj. schwach, entkräf-
tet; mager, eingefallen.

Mlědití, dim, v. a. i. schwächen.

Mledniti, nim, v. n. i. schwach wer-
den, mager werden, f. Omledniti.

Mlěko, n. Milch, f.

Mlěti, meljem, mlio, mlěven, v u. i.
mahlen, f. Samlěti.

Mlin, m. Mühle, f.

Mlinac, nca, m. Kaffeemühle, f.

Mlinar, m. Müller, m.

Mlinarica, f. Müllerin, f.

Mlinarov, a, v, adj. des Müllers.

Mlinarski, a, o, adj. Müller-.

Mlitav, a, o, adj. schwächlich, lau.

Mljačica, f. mala mljaka (f. d.).

Mljaka, f. Lache, Pfüße, f. s. Lokva.

Mljesinac, m. f. Mezimac.

Mljeskati, kam, v. a. i. schmaßen.

Mljezinac, nca, m. f. Mezimac, Mezi-
nac.

Mljezinica, f. f. Mezimica.

Mlogi, a, o, adj. f. Mnogi mit allen
Ableitungen.

Mlohav, a, o, adj. schwach, kraftlos.

Mlož, Mložina, Mložtvo, f. Množ,
Množina, Množtvo itd.

Mněti, mniem i mnim, v. a. i. geden-
ken, meinen, dafürhalten.

Mnvati, vam, v. a. i. } meinen.

Mnjavati, vam, v. n. i. }

Mnjenje, n. Meinung, Gesinnung, f.

Muogašt, adv. (cërn.) vielmals.

Mnogi, a, o, adj. viel; manche, pl.

Mnogo, adv. viel.

Mnogoznali, a, o, adj. vielwisserisch;
—lica, f. der Vielwisser,

Mnom, pron. mit mir, durch mich.

Mnozi, pl. von Mnogi, viele.

Množ, f. s. Množina.

Množina, f. 1. Menge, f. 2. Gedränge,
Gehäufe, n.

Množiti, žim, v. u. i. vervielsachen,
vervielfältigen.

Množtvo, n. f. Množina.

Möba, f. 1. Bitte, f. 2. die gemein-
schaftliche Arbeit bei Jemand, ohne
Bezahlung, bloß gegen Verköstig-
gung.

Mobar, m. der auf der Moba arbeitet;
—rica, f. Moba-Arbeiterin, f.

Moča, f. eingewichtes Stück Brod, n.

Močar, m. Nässe vom Regen, f.

Močaran, rna, o, adj. naß.

Močenje, n. Einweichung, Befeuchtung,
f. Rösten (des Hanfes), n.

Močilo, n. die tiesere Stelle im Bache,
um Flachs darin zu rösten.

Močionica, f. Bund Hanf zum Rösten.

Močiti, čim, v. a. i. einweichen, ein-
beizen; — lan, rösten, benesten, be-
feuchten; — se, baden, f. Smo-
čiti.

Močvaran, rna, o, adj. morastig; naß,
feucht.

Moć, f. Kraft, Macht, Gewalt, f.

MOR

157

MRA

Moranje, n. das Müssen, der Muß.

Morast, a, o, adj. s. *Mor, adj.

Morati, ram, v. n. i. müssen.

Morda, adv. etwa, vielleicht.

Möre, n. Meer, Meerwasser, n.

Möre! interj. idi, more! gdě si bio,
möre! Mit diesem Worte Jemand
ansprechend zeigt eine gewisse Su-
periorität über den Angesprochenen;
daher kann man es einem Gleichen
oder gar einem Aelteren ohne Be-
leidigung nicht sagen.

Morebit, adv. vielleicht, etwa, f.

Morebiti, Morda.

Morekati se, kam se, v. r. i. more
sagen.

Morem, moreš, more, f. Moći, mogu,
morem ili možem.

Morija, f. s. Kuga.

Moriti, rim, v. a. i. 1. erműden, 2.
morden, tödten, umbringen; kuga
mori, die Pest wüthet. f. Umoriti;
— gladom i žedjom, mit Hunger
und Durst quälen; — se, sich ab-
műden, f. Izmoriti.

Mormeneviš, adj. indecl. violett.

Mornar, m. Schiffer, Matrose, m.

Morokvaša, f. (vojv.) u kola, der Deckel
der Achse.

Morski, a, o, adj. Meer.

Morska kokoš, f. Perlhuhn, n.

Morska repa, f. Art kartoffelähnliche
Pflanze, f.

Morska svinja, f. (rag.) Delphin,
Zummler, m.

Mortubaka, f. Art Kürbiß.

Moruna, f. Hausen, m.

Morunji, nja, nje, adj. Hausen.

Most, m. Brücke, f.

Mostac, m. kleine Brücke, f.

Mostić, m. Brückenzoll, m.

Mosur, m. 1. Rot, m. 2. was bei einer
brennenden Kerze herabrinnt, Tro-

pfen, m. s. Okapina; 3. Eiszap-
sen, m.

Mošak, ška, m. Moschus, Bisam, m.

Mošket, m. (rag.) Art Zwiebelgewächs.

Mošljin, m. Kodehacke, Reute, f. s. Tèr-
nokop.

Mošnja, f. 1. Beutel, m. Börse, f. 2.
Hovensack, m.

Mošnjica, f. Beutelchen, n.

Mošt, m. Most, m. s. Kljuk, Šira.

Moštanica, f. Steg, m.

Mošti, f. pl. Reliquien (Geheine) der
Heiligen, f. Moći, f. pl.

Motati, tam, v. a. i. winden, aufwin-
den, haspeln; — se, herumgehen, sich
herumdrehen, f. Smotati.

Motičica, f. kleine Haue, f.

Motičin, a, o, adj. n. p. děržalica,
zur Haue gehörig (Stiel).

Motika, f. Haue, f.

Motka, f. Stange, f. Gerte, f.

Motovilo, n. Haspel, m. Weise, f. s.
Vitao.

Motrika, f. (rag.) Meerfenchel, m.

Motritelj, m. Betrachter, Beobachter, m.

Motriti, trim, v. a. i. betrachten, be-
obachten, f. Smotriti, Promotriti,
Razmotriti.

Mozag, zga, (auch mozak, zga) m.
Gehirn, Mark, n. fig. Verstand, m.

Mozgati, gam, v. a. i. (scherzhaft)
nachsinnen, grübeln, f. Izmozgati.

Možar, m. s. Mužar.

Možda, adv. s. Morda, Možebit.

Moždani, m. pl. Gehirn, n.

Moždanik, m. Radfelgennagel, m. (der
eine mit der andern zusammenhält).

Moždina, f. Knochenmark, n.

Možebit, adv. vielleicht, möglich, kann
Možebiti, sein, s. Morebit, Morda.

Možnost, f. s. Mogućnost.

Mračak, čka, m. Dämmerung, f. Dun-
kelheit, f.

Mračan, čna, o, adj. finster.

MRA

153

MUD

Mračiti se, čim se, v. n. i. finster
werden, dämmern.

Mrak, m. Dunkelheit, f. Dunkel, n.
Dämmerung, f.

Mraka, f. kleinste Menge, f.

Mramor, m. Marmor, m.

Mramoriti, rim, v. a. i. marmoriren;
— se, zu Marmor werden.

Mramorje, n. (coll.) Marmorwerk, n.

Mramornica, f. Marmorbruch, m.

Mramorovina, f. Marmorarbeit, f.

Mrasav, a, o, adj. masrig im Gesicht.

Mrase, f. pl. Masern, pl. (Krankheit),
f. Osip, Ospice.

Mratin dan, m. Martinstag, m.

Mratinštak, m. der den heil. Martin
zum Hauspatron hat.

Mrav, m. Ameise, ♀

Mravac, vca, m. kleine Ameise, f.

Mravar, m. Art Vogel.

Mravič, m. Art Pflanze.

Mravinac, nca, m. f. Mravac.

Mravinjak, m. Ameisenhaufen, m.

Mravinji a, e,

adj. Ameisen-.

Mravlji, a, e,

Mraz, m. Reis, Frost, m.

Mrazan, zna, o, adj. frostig.

Mraziti, zim, v. a. i. koga s kim, ko-
me što, verfeinden, Feindschaft stiften,
einen verhaft machen; — se, s kim,
sich verfeinden, f. Omraziti.

Mraznuti, nem, v. n. i. f. Měrznuti.

Mrazova sestrica, f. Herbstzeitlose, f.
(colchicum autumn.);

Mrazovit, a, o, adj. kalt.

Mraženje, n. Verfeinden, n.

Mražnja, f. Verseindung, f.

Mrena, f. 1. Staar (eine Augenkrank-
heit), m. 2. Flußbarbe, f.

Mrěst, f. Roggen kleiner Fische, m.

Mrěstiti se, tim se, v. r. i. sich be-
gatten (von Hühnern), f. Narastiti.

Mrěštitī se, tim se, v. r. i. (hèrc.)
sich begatten (von Fischen), f. Biti se.

Mrěti, mrem, v. n. i. (mreh, mreo,
měrla), sterben, f. Umirati, Umrěti.

Mrěža, f. Než, n.

Mrěžica, f. kleines Než, n.

Mrěžotina, f. Runzel, f.

Muanat, a, o, adj. empfindlich (gegen
Hibe, Kälte).

Muca, f. Stotterin, f.

Mucati, cam, v. n. i. stotternd.

Mucav, a, o, adj. stotternd.

Mucavac, vca, m. Art runder Zwetschken.

Mučan, čna, o, adj. mühsam, beschwer-
lich; unverträglich, peinlich.

Můčan, čna, o, adj. mehlicht, von Mehl.

Mučati, čim, v. a. i. schweigen, f. Za-
mučati.

Muče, } adv. stillschweigend; heimlich.

Mučen, a, o, part. gemartert, gequält.

Mučenica, f. Martirin, f.

Mučenicì, m. pl. Fest der 40 Märtirer.

Mučenik, m. Martirer, m.

Mučilo, n. Folterbank, f.

Mučiti, čim, v. a. i. martern, quälen,
f. Izmučiti, Namučiti.

Mučkati, kam, v. a. i. t. j. govoriti
komu: Muči! (schweige!) schweigen
heißen, f. Zamučkati.

Mučke, adv. schweigend; heimlich, f.
Muče.

Mučnjak, m. Mehlaften in der Mühle, m.

Mučno, adv. mühsam, beschwerlich;
mučno mi je, mir ist übel.

Mućak, ćka, m. unbefruchtetes Ći, n.

Mučkati, kam, v. a. i. schütteln (eine
dunkle Flasche, um zu sehen, ob was
darin ist).

Mućnuti, nem, v. u. p. einmal schüt-
teln.

Muéurla, f. Tölpel, m.

Mudar, dra, o, adj. weise, klug.

Mudarac, rea, m. f. Mudrac.

Mudat, a, o, adj. 1. mit Hoden ver-
sehen, 2. wohlbehodet.

MUR

160

NA

NA

Murva, f. Maulbeerbaum, m. f. Dud;
Maulbeere f.

Murvac, vca, m. Art wilder Maul-
beerbaum.

Musa, f. (sirm.) Baumhaft, m.

Must, m. f. Mošt, Kljuk, Šira.

Mustać, m. f. Běrk.

Mušaba, f. Art Flinte.

*Mušebak, m. Fenstergitter, n.

*Mušema, f. Wachsleinwand, f.

Mušica, f. mala muha, f. Muha.

Muškatel, { tela, m. Muskateller, m.

Muškateo, m.

Muški, a, o, adj. f. Mužki.

Mušmula, f. Mispel, f.
Muštarda, f. Senf in gekochtem Most eingemacht, m.

Mušterija, f. Kundschaft, f. Kunde, m.

Muštuluk, m. Botenluhn, m.

Mut, m. Bodensatz, m. Hese, f. f. Mu-
tež, Talog.

Mutan, tna, o, adj. träb.

Mutež, m. Bodensatz, m. f. Mut, Talog.

Mutiti, tim, v. a. i. träuben, stören,
beunruhigen; f. Smutiti, Izmutiti,
Pomutiti.

Mutljaga, m. Plapperer, m.

Mutljiv, a, o, adj. aufrührerisch; —vac,
vca, m. Aufrührer, Verwirrer, m.;
—vica, f. Verwirrerin, f.

Mutnja, f. das Umhertreiben.

Mutvica, f. (hèrc.) Rebensproß, m.

Muza, f. welche gemolken wird (Kuh,
Ziege).

Muzac, zca, m. Melker, m.

Muzara, f. (muzovna krava, koza,
ovca), Melk.

Muzilja, f. Melkerin, f.

Muzlica, f. Melkgelte, f.

Muzovan, vna, o, adj. Melk.

Muzti, zem, v. a. i. melken, f. Po-
muzti, Namuzti.

Muž, m. 1. Mann, m. Chemann, m.
2. (croat.) Bauer, m.

Muža, f. das Melken.

Mužača, f. Bäurin, f.

Mužar, m. Böller, Mörser, m. f. Prän-
gija.

Mužatica, f. 1. Cheweib, n. 2. (vojo.)
ein Mädchen, das sich mit einem
verheiratheten Manne abgibt.

Mužev, a, o, adj. des Mannes.

Muževan, vna, o, adj. manhaft; män-
nerhaft.

Muževlji, lja, e, adj. des Cheman-
nes.

Mužjak, m. 1. Männchen, n. 2. Heft, n.

Mužkara, f. ein Weibsbild, das sich
wie ein Mann benimmt.

Mužkarac, rca, m. Mannsbild, n.

Mužki, a, o, adj. männlich.

Mužki, adv. Männerhaft.

Mužkić, m. der Kleine.

Mužko, n. adj. Mannsbild, n.

Mužkobana, f. ein Frauenzimmer, das
sich wie ein Mann benimmt, raucht,
flucht (eine Emancipirte).

Mužkobanast, a, o, adj. sich wie ein
Mann benehmend.

N.

Na, praep. von verschiedenem Gebrauch:
1. auf die Frage wo? mit dem
Präpositionale: na konju, na glavi,
auf dem Pferde, auf dem Kopfe; na
brodu, nebu, am Borde, Himmel;
2. auf die Frage wohin? mit dem
Accusativ: na glavu mećati, auf den
Kopf sezen, na konja uzjašiti, das
Pferd besteigen; na vojsku, ins Feld;
na brod, an—; na nebo, in—; na
nedělju danah prě, auf eine Woche
früher; 3. auf die Frage wann?
na Petrovo, am Petritag; 4. na

NA

-3

161

§

NAB

priliku, na srěću, zum Beispiel, zum Glück; na moju dušu! (duše mi! tako mi duše!) bei meiner Seele! uzeti koga na věru, freies Geleite zusichern; na věru, auf Credit; proměniti što na bolje, verbessern; uzet što na dušu, beschwören.

Na, interj. da hast! na ti! da hast! nate! pl. da habt ihr!

Nabacati, cam, v. a. p. anwerfen in Menge.

Nabaciti, cim, v. a. p. darauf werfen.

Nabacivati, vam und cujem, v. a. i. anwerfen (z. B. den Baum).

Nabādati, dam, v. a. i. anstechen, anstecken, aufstecken, anspießen, f. Nabosti.

Nabahivati, hujem, v. n. i. } na ko-

Nahahnuti, nem, v. n. p. } ga, an- sahren.

Nahajati, jem, v. a. p. (komu glavu, uši) Semand den Kopf, die Ohren voll machen (mit Plauderei).

Nabàlati se, lam se, v. r. p. (cèrn.) s. Natovariti se.

Nabasati, sam, v. n. i. (na što) zufällig worauf kommen, zufällig finden.

Nabava, f. Beischaffung, f. Ankauf, m.

Nabaviti, vim, v. a. p. anschaffen, beischaffen, ankaufen, f. Nabavljati.

Nahavljač, m. Lieferant, m.

Nabavljati, ljam, v. a. i. f. Nabaviti.

Nabděti se, dijem se, v. n. p. sich satt wachen.

Nabečati se, čim se, v. n. p. f. Nablejati se.

Naběliti, lim, v. a. p. viel ausweißen; — se, sich satt weißen.

Nabesědití se, dim se, v. n. p. sich satt reden.

Naběsniti se, nim se, v. n. p. außetoben.

Naběžati se, žim se, v. a. p. sich satt siehen.

Nabèrbljati se, ljam se, v. n. p. sich satt schwätzen.

Nabèrčati, čim, v. a. p. anstoßen auf etwas.

Nabèrčiti, čim, v. a. pf. t. j. točak. speichen.

Nabèrčko, m. Stänker, m.

Nabèrstiti, tim, v. n. pf. ausschlagen (v. Bäumen).

Nabèrzo, adv. bald.

Nabiguzica, f. § m. Schmarožer, m.

Nabijač, m. koi bačve nabija, Faßbinder, m.

Nabijati, jam, v. a. i. Reise schlagen (auf ein Faß oder Bottich); stampfen, schlagen; — na kolac, spießen; — pušku, laden, f. Nabiti.

Nabijati se, jam se, v. r. i. sich vollessen.

Nabilěžiti se, žim se, v. n. i. sich sättigen anzumerken, zu bezeichnen.

Nabirati, ram, v. a. i. sammeln, zusammenlesen; falten, f. Nabrati; — se, sich satt sammeln.

Nabit, a, o, part. von Nabiti, statt nabijen, a, o.

Nabiti, ijem, v. a. p. 1. n. p. obruč na bure, hinauffschlagen, anschlagen; 2. koga na kolac, spießen; 3. stopfen, hineinstopfen, daß mehr Raum hat; 4. kuću, stampfen; 5. pušku, laden (das Gewehr); 6. kudelju — brechen; 7. — ognjište kome, überdrüssig, lästig werden, wenn man zu oft kommt oder zu lange verweilt. — se, bijem se, v. r. pf. sich voll (satt) anessen.

Nablagovati se, gujem se, v. r. p. sich satt essen.

Nablanjati se, njam se, v. r. p. sich satt hobeln.

Nablebetati se, bećem se, v. r. p. sich satt plaudern.

NAB

162

E-

NAC

Nablěd, a, v, adj. etwas blaß, bleich.

Nablejati se, jim se, v. n. p. sich satt
blöcken.

Nabljuvati, lujem. v. a. i. voll bre-
chen, speien.

Nabluditi se, dim se, v. n. p. 1. sich
satt irren, genug irre gehen; 2. genug
schwelgen.

Nabocati, cam, v. a. i. n. p. hlěb,
anstechen.

Nabodica, f. (here.) Stänker, m.

Naboj, m. 1. Ladung (eines Geweh-
res), f. 2. — na nogi, Beule an
der Tüffsohle (vom Barfußgehen oder
von schlechter Beschuhung); 3. die
Wand von Erde (die zwischen Bret-
tern eingestampft ist).

Nabojadisati, dišem, v. a. p. f. Boja-
disati.

Nabojit, a, v, adj. dicht (n. p. groz-
dje)

Nabokati se, kam se, v. r. pf. sich
voll essen.

Nabolovati se, lujem se, v. r. p.
genug frank sein.

Nabor, m. Falte, f.

Nabosti, nabodem, v. a. p. anspießen,
anstechen, s. Nabadati.

Nabrajati, jam, v. a. i. aufzählen, s.
Nabrojiti.

Nabranati se, nam se, v. r. i. sich
satt eggen.

Nabraniti se, nim se, v. r. p. sich
satt vertheidigen.

Nabrati, naberem, v. a. p. 1. ernten;
2. ansammeln, genug sammeln; 3.
salten (das Hemd, Kleid), s. Brati.

Nabrecit, a, v, adj. anfahren.

Nabrecivati se, brecujem
se, v. r. i.
na koga, ei-

Nabrekivati se, kujem
se, v. n. i.
nen mit dem
Worte bre

Nabreknuti, nem, v. a.
pf.
} anfahren.

Nabrenditi, dim, v. n. pf. (sirm.) an-
laufen, anschwellen, s. Oteći.

Nabrizgati, gam, v. a. p. allmäliq
angießen, genug Milch absondern,
ansammeln.

Nabrojiti, jim, v. a. p. aufzählen;
— se, sich satt zählen.

Nabrusiti, sim, v. a. p. s. Brusiti,
— se, sich satt schleisen.

Nabubati, bam, v. a. p. genug schla-
gen; — se, 1. sich satt schlagen; 2. sich
satt essen.

Nabubriti, rim, v. n. p. aufchwel-
ten.

Nabušiti se, čim se, v. n. p. genug
lärmen.

Nabućiti se, čim se, v. r. i. anbau-
schen.

Nabuhnuti, nem, v. n. p. aufdunfen,
ausschwellen.

Nabujati, jam, v. n. pf. n. p. nabujalo
těsto, aufgehen (vom Teig).

Nabuljiti se, jim se, v. r. p. sich satt
schauen.

Nabuna, f. Ausruhr, Tumult, m.

Nabuncati se, cam se, v. r. p. genug
Ungerejimtes sagen.

Naburiti se, rim se, v. r. pf. zornig
sein auf Jemand.

Nabusit, a, v. adj. zornig, jahzornig.

Nabušiti se, šim se, v. r. pf. anbau-
schen.

Nacědití, dim, v. a. p. genug durch-
seihen; — se, genug antröpfeln.

Nacěpati, pam, v. a. p. genug spal-
ten; — se, sich satt spalten.

Nacěrniti, nim, v. a. p. anchwär-
zen.

Nacěrpiti, pim, v. a. pf. vell schö-
pfen.

Nacěrpsti, pem, v. a. pf. in Menge
schöpfen.

Nacífrati, ram, v. a. p. schmücken,
aufprüfen, s. Kititi, Nakititi.

NAD

165

NAD

Nadilaziti, zim, v. a. i. 1. von oben
umgehen; 2. übertreffen, s. Naditi.

Nadimak, mka, m. der Beinane (nicht
Spitname).

Nadimati se, mam (mljem) se, v. r. i.
sich aufblähen, anblasen, s. Na-
duti se.

Nadime, mena, n. Zuname, m

Nadimiti se, mim se, v. r. p. genug
geräuchert werden; —, v. impers. p.
genug rauchen, genug Rauch machen,
s. Dimiti.

Nadirati, rem, 2. u. i. 1. anreisen; 2.
ausreisen.

Nadisati, dišem, v. u. i. einhauchen,
begeistern.

Naditi, nadidem, nadišao, v. a. p.
übertreffen, s. Nadići, Nadilaziti.

Näditi, dim, v. u. i. stählen, s. Ob-
naditi.

Nadizati, dižem, v. u. i. in die Höhe
richten, aufrichten.

Nad-jačati, čam, v. a. p. überwäl-

Nad-jačiti, čim, } tigen.

Nadjen, a, o, part. von Nači, gesun-
den, s. Najden.

Nadjikati, kam, v. n. i. hoch auf-

Nadjipati, pam, } wachsen.

Nadjubriti, rim, v. a. p. düngen.

Nad junačiti, čim, v. u. p. an Hel-
denthum übertreffen.

Nadkačiti, čim, v. a. p. kao nadmu-
driti, übertreffen.

Nadkašati, šam, v. a. i. } im Mä-

Nadkositi, sim, v. a. p. } hen über-
treffen.

Nadkriliti, lim, v. u. p. überflü-
geln.

Nadkriljivati, vam i tjujem, v. r. i.
s. Nadkriliti.

Nadkriti, krijem, v. u. p. } von oben

Nadkrivati, vam, v. a. i. } zudecken.

Nadkučiti se, čim se, v. r. p. sich
darüber heugen.

Nadlägati, làžem, v. a. p. übertreffen
im Lügen.

Nadlajati, jem, v. a. p. überbellen.

Nadletěti, letim, v. a. p. überslie-
gen.

Nadletjivati, vam i tjujem, v. a. i.
Nadletěti.

Nadležati, žim, v. n. i. (russ.) 1. zu-
kommen, zustehen; 2. betreffen, s. Ti-
cati se; 3. s. Pristojati se.

Nadmenje, n. Aufblasen, n. Aufgeblä-
senheit, f.

Nadmetati, mećem (metjem), v. a. i.
1. drüber werfen, drüber sezen,
drüber schießen; 2. im Werfen über-
treffen; 3. (im Kause) mehr bieten.
— se, 1. wetteisern; 2. mehr bieten
(bei der Licitation), s. Nadmetnuti.

Nadmetnuti, nem, v. u. p. s. Nad-
metati.

Nadmudriti, rim, v. a. p. an Wiz
und Weisheit übertreffen.

Nadmudrivati, vam i drujem, v. a. i.
einen mit Weisheit schlagen; — se,
wetteisern mit einander, wer geschei-
ter ist.

Nadněti, nesem, (nadnio, nadněla)
v. a. p. darübertragen; — se, sich
darüberbeugen.

Nadnica, f. Taglohn, m.

Nadničar, m. Taglöhnner, m.

Nadničarev, a, o, } adj. des Tag-

Nadničarov, a, o, } löhners.

Nadničarka, f. Taglöhnnerin, f.

Nadničarski, a, o, adj. Taglöhnner-.

Nadničiti, čim, v. u. i. taglöhnern.

*Nadnišaniti, nim, v. a. p. im Schei-
henschießen übertreffen.

Nadno, adv. unten.

Nadnositi, sim, v. u. p. darübertra-
gen.

Nädo, n. 1. Stahl, m. 2. Mäuseloch,
n. 3. alles Futter, das die Schweine
sich selbst suchen.

NAD

166

NAD

Nadodatba, f. (cern.) Zugabe, f. ſ. Dodatak.

Nadodati, dam, v. a. p. } zusetzen,
Nadodavati, vam, v. a. i. } zugeben.

Nadoknada, f. Belohnung, f. Vergel-
tung.

Nadoknaditi, dim, v. a. pf. be lohnen.

Nadojiti, jim, v. a. p. abſängen, f.
Dojiti.

Nadolěti (—liti). lijem, v. a. p. dazuz-
gieſen.

Nadolěti, } lim, v. n. p. kome, Wi-

Nadoliti, } derstand leisten, wehren,
überwältigen, f. Odolěti.

Nadomak, adv. n. p. Beča, nahe.

Nadoměřiti, rim, v. a. p. } das

Nadoměravati, vam, v. a. i. } Maß
ergänzen.

Nadoměstiti, tim, v. a. p. } erſeßen,

Nadoměštati, tam, v. a. i. } f. Na-
kladiti, Noknaditi.

Nadoměštavati, vam u. tujem, v. a.
i. f. Nadoměštati.

Nadometak, tka, m. Zufaß, m. Bei-
ſaß, m.

Nadometati, mećem (metjem), v. u.
i. zusetzen, zugeben, f. Navěréi.

Nadometnuti, nadometnem, v. a. p.
zusetzen, zugeben, ſ. Navěréi.

Nadoplaćati (tjati), čam (tjam), v. a.
i. die Zahlung ergänzen, das Man-
gelnde zahlen; daraufzahlen.

Nadoplatiti, tim, v. a. p. } f. Na-

Nadoplatjati, tjam, v. a. i. } dopla-
ćati.

Nadopuniti, nim. v. a. p. } aus-

Nadopunjavati, vam, v. a. i. } füllen,
ergänzen (das Fehlende).

Nádorěz, m. Stahlstich, m.

Nadostačiti, čim, v. a. p. (sirm.) ge-
nug herbeifchaffen.

Nadpěvati, vam, v. a. i. im Singen
übertreffen.

Nadpis, m. Auffchrift, Inſchrift, f.

Nadpisati, pišem, v. a. p. 1. darauf-
schreiben; 2. im Schreiben übertreffen.

Nadpiti, pijem, v. a. p. zu Schan-
den trinken.

Nadplat, m. Oberleder (an Schuhen,
als Gegensatz von Podplat), n.

Nadpredati, dam, v. a. i. } im

Nadpresti, predem, v. a. p. } Spin-
nen übertreffen.

Nadpripovědati, dam, v. a. p. im Er-
zählen übertreffen.

Nadražiti, žim, v. a. p. genug hezen.

Nadrěti, drem u. derem (nadrih, na-
dreo, naděrla), v. a. p. 1. anrei-
ſen; 2. ausreißen, f. Nadirati.

Nadrigusla, f. Tiedler, schlechter Gei-
ger, Geigenreißer, m.

Nadriknjiga, f. Halbgelehrte, Aſter-
gelehrte, m.

Nadrilěkar, m. Aſterarzt, Duacksal-
ber, m.

Nadrobiti, bim, v. a. p. einbröckeln.

Nadskakati, kačem, v. a. p. im Sprin-
gen übertreffen.

Nadskakivati, vam, v. a. i. im Sprin-
gen übertreffen; — se, eine Spring-
wette eingehen.

Nadskočiti, čim, v. a. p. im Sprin-
gen übertreffen.

Nadstrěliti, lim, v. a. pf. } im

Nadstréljivati, ljujem, v. a. i. } Schie-
ſen mit Pfeilen übertreffen: — se,
ljujem se, v. r. i. eine Schießwette
eingehen.

Nadstrešnica, f. (sirm.) Verdach, n.

Nadsunčan, a, v. adj. was über die
Sonne ist.

Nadteći, tećem, v. a. p. } im

Nadtěcati, těčem, v. a. i. } Laufe
übertreffen; — se, v. r. um die
Wette laufen; wetteisern.

Nadunuti, nem, v. a. p. ſ. Naduti.

Nadušiti se, sim se, v. 1. i. hell auf-
lachen.

NAD

167 - 8-

NAG

Naduti, nadnem, v. a. p. aufblasen,
aufblähen; — se, sich aufblähen,
s Nadimati se

Nadutost, f. Aufgeblasenheit, f. Stelz,
Hochmuth, m.

Naduvati, vam, v. a. i. f. Naduti.

Nadvaliti, lim, v. a. p. überwältigen.

Nadvěrovati, rujem, v. a. p. im
Glauben übertreffen.

Nadvesti se, vedem se, v. r. p. sich
darüber beugen, darüber kommen.

Nadvezati, vežem, v. a. p. | an-

Nadvezivati, vezujem, v. a. i. | binden.

Nadvezti, vezem, v. a. p. stromaufwärts lenken.

Nadvikati, vičem, v. a. p. überschreien,
im Schreien übertreffen.

Nadviriti se, rim se, v. r. p. hinabquken.

Nadvisiti, sim, v. a. p. an Höhe
übertreffen, höher sein, hervorragen.

Nadvišati, šam, v. a. i. f.
Nadvišavati, vam, šujem, v. a. i. f.
Nadvišivati, vam, šujem, v. a. i. f.
Nadvišćiti, čim, v. a. p. (auch — se,
v. r. p.) im Ziehen übertreffen.
Nadvladati, dam, v. a. i. überwinden,
besiegen.

Nadvoditi se, dim se, v. r. i. 1. sich
darüber hinbeugen; 2. nadvodi se
od svuda oblak, aufsteigen, herüber
überkommen (Wolken).

Nadvor, ado. t. j. na dvor, (eigentl.
auf den Hof) hinaus, heraus, s.
Van.

Nadvornji, a, e, adj. außerlich, s.
Izvanji, Vanjski.

Nadvoziti, zim, v. a. i. stromaufwärts lenken.

Nadvoženje, n. das Stromaufwärtslenken.

Nadzemaljski, a. o. adj. überirdisch.

Nadzirati, ram, v. a. i. (russ.) die

Aufsicht über etwas haben, Nad-
gledati.

Nadzor, m. (russ.) Aufsicht, f.

Nadzreti se, zrem se, v. r. pf. darüberblicken.

*Nadžak, m. eine Art Keule, die
man auch als Hacke brauchen
kann.

Nadžakbaba, f. Drau, die gerne zankt,
höfe Sichen, f.

Nadžeti, nadžanjem, v. a. p. zu
Schanden schneiden (als Schnitte-
rin).

Nadživěti, vem und vim, v. a. p.
überleben.

Nadžnjevat., vam, v. a. i. zu Schanden schneiden (als Schnitterin); — se, v. r. i. eine Schnittwette eingehen, s. Nadžeti.

Nadřemati, mam, v. a. p. (čern.)
die Niemen anmachen (an die Opane-
ken).

Naděrnuti, nem, v. a. pf. bestiž bellen
(wenn der Feind ganz nahe ist).

*Nafa, f. (potěrnušina od lisičje
kože), Banchseite eines Buchbal-
qes, f.

*Nasaka, f. ono što je čověku odre-
djeno da pojede na ovome světu.
Kad holestan čověk dugo živi, rece
se „pribira (kupi) svoju nasaku“
— t. j. nemože prije umrěti, dok
ne pojede što mu je odredjeno
(Vuk), was Jemanden zum Aufzehren
vom Schicksale vorherbestimmt ist.

Nag, a, o, adj. načt, bloß, s. Gol,
Gö.

Nagadjati, djam, v. a. i. rathen, erra-
then; — komu, willfahren, s. Na-
goditi.

Nagambati, ham, v. a. p. worauf
stößen, s. Nagaziti.

Naganjati, njam, v. a. i. s. Nago-
niti.

NAG

169

NAH

Nagoniti se, nim se, v. r. i. Losstürzen auf einen.

Nagorak, rka, o, adj. etwas bitter, bitterlich.

Nagorěti, rim, v. n. p. angebrannt werden.

Nagork, a, o, f. Nagorak.

Nagorkinja, f. Bergbewohnerin, f.

Nagovaralac, raoca (ralca), m. Berceder, Zureder, m.

Nagovarati, ram, v. a. i. bereden, zureden, f. Nagovoriti.

Nagověstiti, tim, v. a. p. } crinnern, Nagověstivati, vam, v. a. i. } mahnen.

Nagověšćivati, čujem, v. a. i. }

Nagovoriti, rim, v. a. p. f. Nagovarati.

Nagrabiti, bim, v. u. p. zusammenraffen; — se, v. v. p. sich reichraffen.

Nagrabusiti, sim, v. u. p. auf ein Uebel stoßen.

Nagrada, f. (russ.) Belohnung, Vergeltung, f. f. Obdarenje, Dar, Naplatjenje.

Nagraditi, dim, v. n. p. 1. kazan, razboj, vorrichten; 2. genug machen, genug versfertigen; 3. genug einfreiden; 4. (russ.) belohnen, f. Nadāriti, Naplatiti, Obdāriti.

Nagradjivati, vam, djujem, v. a. i. vorrichten.

Nagraisati, išem, v. u. pf. s kim, auf ein Uebel stoßen.

Nagražanje, n. Androhung, f. f. Prětnja.

Nagrěbati, bam, v. a. i. anhäuseln (Kukuruz).

Nagrebsti, bem, v. a. p. anschaben, ankraßen.

Nagrešiti se, šim se, v. v. p. sich satt sündigen.

Nagreznutl, nem, v. a. pf. (rag.) 1. auslaufen, auffschwellen; 2. überschwemmen.

Nagrijati se, jem se, v. r. p. sich satt wärmen.

Nagrizati, zam, v. a. i. } anbeissen,

Nagrizti, zem, v. a. p. } annagen.

Nagroban, bna, o, adj. n. p. kamen, Grab.

Nagubac, hea, m. Maulkorb, m.

Nagucati se, cam se, v. r. p. genug schlingen, schlucken.

Naguděti se, dim se, v. v. p. sich satt geigen.

Naguliti, lim, v. a. p. 1. genug ausreißen, anrupfen, f. Načupati; 2. dervo, aufritzen.

Nagumati se, mam se, v. r. p. f. Nagrabiti se.

Naguntati se, tam se, v. r. p. in Menge kleben bleiben, sich anhängen.

Nagutati se, tam se, v. r. p. f. Nagucati se.

Naguziti se, zim se, v. v. p. sich so neigen, daß der Hintere in die Höhe steht.

Naguzljez, m. Rückgänger, m. (komische Benennung des Krebses).

Nagužvati, vam, v. a. p. Falten bringen in ein Kleid, es zerknicken, verbiegen.

Nahadjati, djam, v. a. i. f. Nahoditi.

Naharati, ram, v. a. p. genug erbeuten.

Naheriti, rim, v. a. i. (n. p. kapu) schief sezen; — se, v. r. pf. sich schief beugen.

Nahero, } adv. schief, geneigt auf die

Naběrce, } Seite; nositi kapu —, die Kappe auf der Seite tragen.

Nahěrpati, pam, v. a. p. anhäuseln, f. Nakupiti.

*Nahija, f. Gebiet, n. (Okružje).

Nahijski, } a, o, adj. was zur

Nahijnski, } Nahija gehört.

Nahiljivati, vam, v. n. i. schlecht sezen, wie ein Schielender schauen.

NAH

170

E-

NAJ

Nahižje, n. Dachboden, Oberboden, m. f. Tavan.

Nahlada, f. Verkühlung, f. f. Na-
zeb.

Nahladiti se, dim se, v. r. p. sich
verkühlen.

Nahod, m. 1. Fund, m. (punct.); 2. find-
ling, m.

Nahodati se, dam se, v. n. p. sich
satt gehen.

Nahodiste, n. Findelhaus, n.

Nahoditi, dim, v. u. i. 1. finden;
2. (mit und ohne) sněg, dažd, es
schneit, regnet; — se, v. r. i. sich
befinden.

Nahodnik, m. Findling, m.

Nahramivati, mujem, v. u. i. ein we-
nig hinken.

Nahraniti, nim, v. a. p. 1. erhalten;
2. speisen, sättigen.

Nahranka, f. (sirm.) Ziehtoch-

Nahrankinja, f. ter, f.

Nahripiti, pim, v. n. p. (na koga),
f. Nahrupiti.

Nahrupiti, pim, v. n. p. na koga,
anfallen, überfallen, f. Navaliti.

Nahuditi, dim, v. n. p. f. Nauditi.

Nahumoriti se, rim se, v. r. pf. (rag.)
finster werden.

Nahvaliti, lim, v. a. p. genug leben.

Nahvatati, tam, v. a. p. genug fangen.

Naići, naidjem (naidem) naidjoh u.
naidoh, naišao, naišla, v. n. p. 1. wor-
auf stößen, auf etwas treffen; 2. anlau-
sen, naišla puna kopanja vina;
3. ne može čizma da naidje, der
Stiefel ist zu eng, vgl. Nabasati,
Nagaziti, Nateći.

Naigrati, ram, v. a. p. durch Tanzen
erwerben; — se, gram se, v. r. p.
sich satt spielen, sich satt tanzen.

Naija, f. f. Nahija.

Naijest, f. Sättigung, f.

Naimati, mam, mljem, v. a. i. u na-

jam uzimati, miethen, pachten, um
Lohn dingen.

Naime, adv. namentlich, nämlich.

Naimiti, mim, v. a. p. f. Naimati.

Naiskap, adv. piti, bis auf den leb-
ten Tropfen, bis auf die Hefe (aus-
trinken).

Naiti, naidem, naišao, v. a. p. (na
što), f. Naići.

Naizměnce, adv. abwechselnd.

Naizsrěd { adv. dei Reihe nach, f.

Naizsrědice, { Redom.

Naizust, adv. auswendig, aus dem Ge-
dächtnisse, f. Napamet.

Naj, 1. eine Vorsilbe zur Bildung der
Superlative aus den Comparativen,
najzdraviji, najbolji; 2. —, conj.
(slov.) ſ Neka.

Najahati, jašem, v. a. p. koga ili na
koga, anfallen; — se, jašem se, v.
c. p. sich satt reiten.

Najam, jma, m. 1. Miethe, Pachtung,
f. 2. Miethlohn, m.

Najamiti, mim, v. a. p. aufbringen
(in hinreichender Menge), herbei-
schaffen.

Najamlica, f. Miethweib, n. eine um
Lohn Gedungene.

Najamlik, m. Miethknecht, m.

Najamnica, f. Miethweib, n

Najamniče, eta, u junger Mieth-
knecht, m.

Najamnik, m. Lohndiener, Mieth-
knecht, m.

Najašiti se, šim se, v. a. p. f. Na-
jahati se.

Najaukati se, jaučem se, v. n. p. sich
satt klagen, genug „jao“ schreien.

Najavi, (na javi), adv. in wachendem
Zustande, wachend.

Najden, a, o, part. pass. von najti
od. naći, gefunden.

Najdulje, {

Najduže, { adv. auf’s Längste.

NAJ

-3 171

&-

NAK

Najedno, adv. f. Ujedno.

Najedrati, dram, } v. n. p. dick, voll

Najedriti, drim, } werden.

Najeman, mna, o, adj. Mieth-, John-.

Najemnik, m. f. Najamnik.

Najěditi, dim, v. a. p. erzürnen, er-
grimmen; — se, v. i. p. sich satt
zürnen.

Najěst, f. Sättigung, f.

Najěsti, najědem, najio (najěo), v. a.
p. 1. anbeissen; 2. koga čega. sätti-
gen Jemand womit; — se, sich satt
essen.

Naježiti se, žim se, v. r. p. das Haar
sträuben (wie der Igel, jež); od zime,
schaudern.

Najgori, a, v. }

adj. schlechteste.

Najgorji, a, e. }

Najimati, mam, mljem, v. a. i. auf-
dingen, miethen.

Najlak, adv. langsam.

Najmen, a, o, part. pass. von naj-
miti, gemiethet, gedungen.

Najmenica, f. eine um Lohn Gedun-
gene.

Najmenik, m. ein Gedungener, f. Na-
jamnik.

Najmitelj, m. Pächter, m

Najmiti, mim, v. a. p. koga ausdingen,
miethen, pachten; — se, v. r. p. sich
ausdingen lassen.

Najmodavac, vca, m. Bestandgeber,
m. (Pet.).

Najmoprimac, mea, m. Bestandnehmer,
m. Bestandbinhaber, m. (Pet.).

Najpače, adv. (krsl.) besonders, vor-
züglich, um so mehr, f. Navlastito,
Osobito.

Najposle, }

adv. endlich, zuletzt.

Najpotle, }

adj. (superl. von
Najprěči, a, e, }

Najprěči, a, e, } prěk, a, o), der
kürzeste, nächste, geradeeste.

Najprě. }

adv. erstlich, zuerst, vorerst.

Najprije, }

adv. meistens, größten.

Najti, najdem, našao, najden, v. a. p.
f. Naći, adjem.

Najveć, }

adv. meistens, größten.

Najvećma, }

theils.

Najvolěti, lim, v. a. i. am liebsten
mügen.

Najzada, adv. am hintersten, f. Naj-
posle.

Nakaditi, dim. v. u. p. }

anräuchern.

Nakadjivati, vam u. }

djujem, v. a. i.

Nakajati, jem, v. u. p. f. Pokajati.

Nakalati, lam, v. u. p. genug spalten,
anspalten.

Nakalamak, mka. m. Pfrwpfreis, n.

Nakalamiti, mim. i. a. p. f. Cépiti.

Nakaliti, lim, v. a. p. u. p. gvoždje.
kühlen (das Eisen).

Nakaljati, ljam, a. u. p. auf ein Uebel
stösen.

Nakan. a, o, adj. entschlossen, schlüssig.

Nakana, f. Entschluß, m. Entschließung,
Beabsichtigung, f.

Nakaniti, nim, }

v. n. p. sich

Nakaniti se, nim se, }

entschließen.

Nakanjiti se, njim se, v. r. i. 1. die
Stirne runzeln; 2. (vom Wetter) sich
untwölken.

Nakanjivati, vam und
njujem, v. n. i.

f. Nakaniti.

Nakanjivati se, vam se

u. njujem se.

v. r. i.

Nakapati, pa u. plje, v. u. p. an-
trepfen.

Nakápati, pam. v. a. i. f. Nakopati.

Nakapnica, f. Cisterne, f.

Nakarade, f. pl. das Rüsten, die Vor-
richtung.

Nakarati, ram, v. a. p. ein wenig aus-
schelten; — se, ram se, v. n. p. sich
ausschelten, sich auszanken.

NAK

172

8-

NAK

Nakaz, m. Mißgeburt, f. (als Schimpfwort).

Nakaza, f. Mißgeburt, f. Un-

Nakazan, zni, geheuer, n.

Nakazan, zna, o, adj. von Gott gezeichnet, gestraft.

Nakazati, kažem, v. a. p. 1. genug zeigen, genug erzählen; 2. entstellen, verunstalten.

Nakazniti, nim, v. u. p. entstellen, verunstalten.

Nakèrcati, cam, v. u. pf. laden, beladen, aufladen.

Nakèrmiti, mim, v. a. p. ersezen, vergelten, f. Naknaditi.

Nakèrnuti, nem, v. u. p. schartig machen.

Nakèrpiti, pim, v. a. p. f. Naknaditi.

Nakèrstice, adv. kreuzweise.

Nakidati, dam, v. u. p. in Menge pflücken; — se, v. r. p. (cèrn.) sich zur Genüge hauen (im Kampfe); tu se dosta glavah nakidasmo.

Nakindjuriti se, rim se, v. r. p. sich ausstarriren.

Nakiniti, nim, v. u. p. genug quälen.

Nakinjiti, njim, v. a. p. quälen, strapaziren.

Nakisati, sam, v. a. p. (zelja, kupusa, rèpe), einmachen, einsäuern (Kraut, Rüben).

Nakiseliti, lim, v. a. pf. in Menge einweichen, säuern.

Nakiseo, sela, o, adj. säuerlich.

Nakisivati, kisujem, v. n. i. regnen.

Nakisnuti, nem, v. n. p. sauer werden; naß werden.

Nakišati, šam, v. u. p. (rag.) f. Nakvasiti.

Nakit, m. Puß, Schmuck, m.

Nakititi, tim, v. a. p. schmücken; — se, tim se, v. r. p. 1. sich

schmücken; 2. vina (poet.), Wein trinken.

Nakivati, vam, v. a. i. anschmieden.

Nakjuče, adv. vorvorgestern (drei Tage vorher).

Naklada, f. Ersatz, m. Vergütung, f. Naknada.

Nakladati, dam, v. a. i. viel auflegen, voll legen, voll laden; auf etwas legen, auflegen, f. Kladati, Klasti.

Nakladiti, dim, v. a. p. ersezen, vergüten, vergelten, f. Naknaditi.

Naklanjati se, njam se, v. r. i. sich verbeugen, sich darüber beugen, f. Nakloniti se.

Naklapalo, m. Plauderer, m.

Naklapati, pam, v. a. i. daherplaudern.

Naklati, koljem, v. a. pf. 1. eine Menge abstechen, schlachten; 2. anbeifen; od zvěra naklan konj, ein von einem Raubthiere (Wolf) angefallenes Pferd mit den Bißspuren.

Naklenuti, nem, v. a. p. (slov.) f. Ujarmiti.

Naklja, f. die Wendung eines Flußes.

Nakljukati, kam, v. a. p.'n. p. gusku, vollstopfen.

Nakljuvati, vam, v. u. i. anpicken (mit dem Schnabel), f. Kljunuti, Kljuvati.

Naklon, m. Verbeugung, f. Compliment, m.

Nakloniti, nim, v. a. p. beugen, krümmen; — se, sich verbeugen.

Naklopati, pam, v. a. p. genug schlagen.

Naklopiti, pim, v. a. pf. (cèrn.) losdrängen, losgehen, f. Navaliti; — se, pim se, v. r. pf. 1. za kim, nachsezen, verfolgen; 2. sich auf etwas legen, Mühe geben.

Naknada, f. Ersatz, m.

NAK

173

NAK

NAK

Naknaditi, dim, v. a. p. } er-
Naknadjivati, vam, djujem, v. a. i. } se-
gen, erstatten.

Nakockati, kam, v. a. p. gewürfelt
machen; — se, sich fatt Würfel
spielen; — se, fig. genug zanken.

Nakojedja, f. (rag.) Nagelwurzel (am
Finger), f.

Nakokotiti se, tim se, v. r. i. sich
in die Brust werfen (wie ein Hahn
außpreißen).

Na kola, adv. na voze, fuhrweise.

Nakom, praep. mit gen. hinter, nach.

Nakomice, adv. stosweise, mit einem
Stoße, f. Okomice.

Nakomiti, mim, v. a. p. genug an-
hülsen, anschälen.

Nakon, praep. mit gen. nach.

Nakonce (nakonjče), ta, a. der Knabe,
welcher der Braut der Sitte gemäß
aufs Pferd gegeben wird, wenn sie
vor dem Hause des Bräutigams an-
langt.

Nakopati, pam, v. a. p. genug aus-
graben, f. Nakapati.

Nakositi, sim, v. a. p. genug Heu
machen.

Nakostrčiti se, čim se, v. r. i.

Nakostrěšiti se, šim se, das Haar
sträuben, f. Naježiti se.

Nakotiti, tim, v. a. p. viele Junge
werfen.

Nakovalo, u. Nakovanj, vnja, m. } Ambos, m.

Nakovati, nakujem, v. a. p. genug
anschmieden; — novacah, Geld
prägen; — lažih, Lügen schmieden,
erdichten, f. Nakivati.

Nakraj (na kraj), praep. mit gen.
am Ende, zum Ende; nakraj sèrca,
n. p. čověk, gallsüchtig, gleich in
der Höhe.

Nakrajati, jam, v. a. i. viel zuschnei-
den.

Nakrajkuća, m. der das äußerste Haus
hat im Dorfe.

Nakrasiti se, sim se, v. i. p. sich
schmücken.

Nakrasti, kradem, krao, v. a. p. ge-
nug stehlen; — se, sich fatt stehlen.

Nakrenuti, nem, v. a. p. beugen,
neigen, f. Nakretati.

Nakresati, krešem, v. a. p. anhacken
(Fleisch oder dünnere Baumäste mit
einem langen Messer); anpfücken
(n. p. kupusnoga lištja); — se, 1.
genug Feuer schlagen; 2. sich genug
schlagen (mit Säbeln oder Messern);
3. sich voll füttern, anschlampen.

Nakretati, krećem (tjem), v. a. i. f.
Nakrenuti.

Nakričiti, čim, v. a. p. die Ohren
einem vollschreien bei einem Auf-
trage.

Nakriviti, vim, v. a. p. } schief

Nakrivljivati, vam u. ljujem, } stellen,
v. a. i. } schief
machen, biegen; schief halten (schief
ins Gesicht drücken, z. B. die Mütze,
den Hut).

Nakrivo, adv. schief, krumm.

Nakrižati, žam, v. a. p. in Menge
schneiden (Aepfel, Brod, Tabak).

Nakrojiti, jim, v. a. p. viel zuschnei-
den (Leder, Zeug auf Kleidungsstücke),
f. Nakrajati.

Nakruniti, nim, v. a. pf. entkörnen,
auskörnen, f. Komiti.

Nakuhati, ham, v. a. p. genug kochen.

Nakùle navile, (Vuk), Ausflüchte,
Vorwände bei einer abschlägigen Ant-
wort.

Nakúpati se, pam i pljem se, v. r.
p. sich fatt baden.

Nakupiti, pim, v. a. p. } ansammeln,

Nakupljati, pljam, v. a. i. } genug sam-
meln; n. p. svinjah, volovah, družt-
va, zusammenbringen, f. Nagèrnuti,

NAK

174

E-

NAL

Nagertati; — se, pimo se, v. r. p. zusammenlaufen.

Nakupovati, pujem, v. a. p. voll ankaufen; — se, pujem se, v. v. p. sich satt kaufen.

Nakusati se, sam se, v. v. p. sich sättigen gierig schlingend.

Nakvasiti, sim, v. a. p. einsäuern, einweichen; — se, v. r. p. 1. sich wässern, einweichen, einseifen; 2. — vina, sich einen Rausch trinten.

Nalàgati, gam i lažem, v. à. i. ausflegen, aufladen, ausbürden; auferlegen, anbefechlen; — vrěć, füllen, s. Naložiti.

Nalàgati, lažem, v. a. p. viel lügen; — na koga, verleumden; — se, sich satt lügen.

Nalajati se, jem se. v. n. p. sich satt bellen.

Nalamati, mam, v. a. i. s. Nalomiti.

Nalazi: i. zim, v. a. i. finden, antrefsen; daherkommen; nalazi kisa, sněg, es regnet, schneit; — se, sich besinben, vorhanden sein, s. Nahoditi se, Naći se, Najti se.

*Nalbanta, m. Pferdebeschlager, Hufschmied, m.

Naleći, ležem, v. a. p. 1. voll brüten, viel auëbrüten; 2. kokoš, der Henne Gier zum Auëbrüten unterlegen.

Naleći, ležem (legem), v. n. pf. 1. sich sammeln, auëhäufen; 2. anlehnen, konj na rudu.

Naledjaške, adv. auf den Rücken, s. Nauznak.

Nalěpiti, pim, v. a. p. 1. blato na duvvar, anwerfen; 2. erwischt werden, schlecht wegkommen.

Nalet, m. 1. das Anprallen; 2. der Pumpfan.

Nalětati, tam, v. n. i. 1. anfliegen,

Nalětiti, tim, v. n. p. außfliegen;

2. na koga, anfallen, anfahren, über einen gehen.

Naletěti, tim, v. n. p. 1. anfliegen, zum Schuß kommen; 2. na koga, im Fluge anstoßen, anfliegen, anlaufen, anrennen; — se, 1. genug fliegen; 2. na koga, anlaufen, anfallen.

Nalěti, lijem, v. a. p. vollgießen, angießen, s. Nalěvati.

Naletica, m. Stänker, m.

Nalěv, m. Aufsguß, m.

Nalěvati, vam, v. a. i. angießen.

Nalěvak, vka, m. etwas voll Angegoßsenes.

Nalězti, zem. v. a. p. antreffen, finden.

Naličiti, cim, v. n. i. (na koga), nalik biti, s. Nalikovati.

Naličeje, n. i. Aussehen, Gesicht, n. 2. die verkehrte (abige) Seite, s. Lice.

Nalijegati, ježem, v. a. i. (cern.) gehören.

Nalijen, m. (rag). Art Gistpflanze, v.

Nalik, adj. indecl. ähnlich; biti — na koga, einem ähnlich sein.

Nalikovati, kujem, v. a. i. ähneln, ähnlich sein.

Nalip, m. blauer Sturmhut, m. Eischenbütchen, a. (eine Gistpflanze), aconitum napellus.

Naliti, lijem, v. a. pf. angießen, vollgießen; nalila krava u sise, die Kucheutert schon (wird bald kalben).

Nalizati se, ližem se, v. v. p. sich satt lecken.

Naljesti, ljezem, v. a. pf. vorbeikommen, passieren.

Nalježba, s. Finderlohn, m.

Naljoskati se, kam se, v. v. p. sich besaufen.

Naljubiti se, bim se, v. v. p. sich satt lieben, genug küssen.

Naljušiti, tim, v. a. p. s. Nalupiti.

NAL

175

C

NAM

Naljut, a, o, *adj.* etwas erboßt; etwas
scharf, saner.

Naljutiti, tim, c. u. p. genug bösse
machen, erboßen; — se, genug zür-
nen, sich satt zürnen.

Nalog, m. 1. Auftrag, m. (Poruka);
2. s. Naloga.

Naloga, f. Andrang, m. Gedränge, n.

Nalojiti, jim, v. a. p. mit Unschlitt
schmieren.

Nalokati se, ločem se, v. r. p. sich
satt schlürfen (wie ein Hund); fig.
sich satt saufen, sich ansaufen.

Nalomiti, mim, v. a. p. voll anbre-
chen, anbrechen, s. Nalamati.

Nalos, a, e, *adj.* nicht ganz gut von
Gesundheit.

Naloviti, vim, v. a. p. genug fan-
gen

Naložiti, žim, v. a. p. s. Nalagati.

Naludovati se, dujem se, v. a. p. ge-
nug Marrheit treiben.

*Nalune, s. pl. Art Stelzschuhe (in
Bosnien und Serbien).

Nalupati, pam, v. a. p. voll anschla-
gen, genug schlagen; — se, sich satt
schlagen.

Nalupiti, pim, v. u. p. voll schälen.

Namaći, maknem, v. a. p. 1. kapu,
aussezen, ins Gesicht drücken; 2. an-
werfen (dem Pferde den Baum), s.
Zauzdati; 3. kleinweise zusammen-
bringen, herbeifechsen; 4. koga na
kolac, aufsפählen, spießen, s. Na-
maknuti.

Namagarčiti, čim, v. u. p., Inen Csel
nennen.

Namagliti se, lim se, v. r. p. sich be-
nebeln.

Namagnuti, nem, v. u. p. na koga,
einem winken.

Namahivati, mahujem, v. a. i. mit
der Hand winken.

Namahnuti, nem, v. a. p. einmal win-

ken mit der Hand; — se, mahne se,
v. r. pf. erreichen.

Namajstoriti, rim, v. a. p. (vojv.)
koga, meisterhaft erwidern.

Namakalac, kaoca, m. Cintunker, m.

Namakati, kam, v. a. i. eintunken,
eintauchen, s. Namočiti.

Namaknuti, nem, v. u. p. s. Namaći.

Namama, s. Köder, m. Lockspeise, f.
s. Meka.

Namamiti, mim, v. a. p. anlocken;
— se, sich satt locken, s. Namam-
ljivati.

Namamljivati, vam u. ljujem, v. a. i.
s. Namamiti.

Namarica, f. (cèrn.) Hacke, f. Beil, n.
s. Sěkira.

Namasatiti, tim, v. a. p. u. p. nož,
streichen, schärsen, s. Navući.

Namastir, s. manastir, Kloster, n.

Namastirište, n. Ort, wo einst ein
Kloster gestanden.

Namastirski, a, o, *adj.* klösterlich.

Namastiti, tim, v. u. p. särben.

Namätati, tam, v. a. i. in einen Knaul
winden, s. Namotati.

*Namaz, m. ein Gebet der Türken.

Namazati, žem, v. a. p. schmieren, an-
schmieren, beschmieren.

Namecati, cam, v. a. p. u. p. jabuku,
weichklopfen.

Namčiti, čim, v. a. p. 1. anködern;
2. s. Smečiti; — se, 1. den Köder
verkesten; 2. sich angewöhnen, s. Na-
vaditi se.

Namećati, čem, v. u. p. s. Name-
tati.

Namediti, dim, v. a. p. mit Honig
versüßen.

Namekšati, šam, v. a. p. weich ma-
chen.

Naměna, s. Absicht, Zumeinung, s.

Naměniti, nim, v. u. p. zudenken, zu-
meinen, anmeinen, widmen.

NAM

176

E-

NAM

Naměnjica, f. das Ferkel, das man zu
Weihnachten zu schlachten gedenkt.

Naměnjivati, vam i njujem, v. a. i.
zumeinen, zudenken.

Naměr, f. Zusall, m.

Naměra, f. 1. Begegnung, f. Zusall, m.
2. Absicht, f. s. Naměna.

Naměran, rna, v, adj. Willens sein.

Naměravati, vam, v. a. i. vorhaben;
— koga na što, s. Naněti; —
se na koga, zufällig begegnen; —
se na zlo, übel ankommen.

Naměriti, rim, v. u. p. napunit měru,
voll messen; — se, sich fatt messen.

Naměriti, rim, v. a. p. s. Naměra-
vati.

Naměrna, f. was sich trifft.

Namesiti, sim, v. a. p. kruha, genug
Brot kneten, voll kneten; — se, sich
fatt kneten.

Naměsnik, m. Stellvertreter, m. Vi-
kar, m.; —kov, a, v, adj. des — s.
s. Naměstnik.

Naměstiti, tim, v. a. p. 1. postiren, stel-
ten, anstellen, unterbringen; 2. tér-
pezu, den Tisch decken; 3. postelju,
das Bett ausschlagen.

Naměstničtvo, n. Stellvertretung, Statt-
halterei, f.

Naměstnik, m. Stellvertreter, Staat-
halter, m.

Naměstnikov, a, o, adj. des Stellver-
treters.

Naměšćati, čam, v. a. i. wohin stel-

Naměstati, tam, len, postiren, an-
stellen; unterbringen; postelju, das
Bett ausschlagen.

Naměštaj, m. Hausgeräth, n.

Naměstalo, m. der die Worte zusam-
menstellt.

Nameštenje, n. Postirung, Stellung, f.

Namet, m. 1. Auflage, Steuer, f. 2. Tri-
but, m. 3. Zwangarbeit, f. 4. das
Zusammengewehre (vom Schnee);

5. kao namet da je na njemu (čern.)
er ist wie behert, als wenn ein Fluch
auf ihm lastete.

Nametak, tka, m. 1. Daraufgabe, Auf-
gabe, f. 2. was jemand aufgedrun-
gen wird.

Nametati, mećem, v. u. i. 1. auflegen,
Nametnuti, nem, v. a. p. werfen an
—; 2. aufdringen; 3. anleiten, un-
terrichten; 4. dingen; 5. n. p. vo-
denicu, vom Stappel lassen; 6. voll
auflegen; — se, v. r. p. sich einem auf-
dringen; sich ansetzen (z. B. ein Uebel
am Fuße); — se, staviti se na
što, sich verlegen auf etwas; za kim,
sich aufmachen.

Nameti, adv. bei der Hand.

Nametkinja, f. s. Nametnica.

Nametnica, f. eine, die aufgedrungen
wird.

Namežurati se, ram se, v. r. p. sich
runzeln, Falten bekommen.

Naměrčiti, čim, v. a. p. schwärzen,
mit etwas Schwarzem beschmugen.

Naměrditi se, dim se, v. n. i.

Namergoditi se, dim se, ein finste-
res Gesicht machen; die Stirn um-
wölken, runzeln, s. Měrditi se, Měr-
goditi se.

Naměrljati, ljam, v. a. p. beschmugen.

Naměrsiti se, sim, v. n. p. genug
lang Fleischspeisen essen, sich sättigen
an Fleischspeisen.

Naměrskati, kam, v. a. p. u. p.

Naměrštiti, štim, čelo, runzeln;
— se, die Stirne runzeln; sich um-
wölken.

Naměrviti, vim, v. a. p. viel brö-
sein.

Naměrznuti, nem, v. a. p. etwas
frieren.

Namicati, čem, v. a. i. 1. kleinweise
zusammenbringen; 2. anpfählen;
3. s. Natezati.

NAM

177

8

NAN

Namigavati, vam, gujem, v. n. i.
Namigivati, vam, gujem, winken,
ſ. Namignuti.

Namigivalo, m. der gern zuwinkt.

Namignuti, nem, v. n. p. ſ. Nami-
gavati.

Namiguša, f. die gern zuwinkt.

Namilati se, namila se, v. n. p. n. p.
žito, gibt viel aus, ist ergiebig.

Namira, f. Besriedigung, Quittung, f.

Namiriti, rim, v. a. p. besriedigen;
— se, sich satt Frieden stiften, sich
abmühen mit Aussöhnen, Beruhigen.

Namirivati, vam i rujem, v. a. i
f. Namiriti.

Namisal, sli, f. Meinung, Idee,
Namisao, sli, Absicht, f.

Namisliti, lim, v. a. p. sich vor-

Namišljati,ljam, c. a. i. nehmen,
beabsichtigen, beschließen in Gedanken.

Namišljen, a, o, part. beabsichtigt, be-
schlossen, eingebildet.

Namišljeno, adv. absichtlich, vorsä-
lich.

Namižati, žam, v. a. p. voll harnen.

Namladovati se, dujem se, v. r. pf.
jugendliches Alter genug genießen.

Namlatiti, tim, v. a. p. genug schla-
gen.

Namlčak, čka. m. ein zweijähriger
Dsch.

Namlěti, nameljem, v. a. p. anmah-
len.

Namočiti, čim, v. a. p. ſ. Namá-
kati.

Namoliti, lim, v. a. p. durch langes
Bitten bewegen; — se, sich satt
beten, sich satt bitten.

Namotati, tam, v. a. p. in einen
Knoul winden, ſ. Namátati.

Namotavati, vam, v. a. i. ſ. Namá-
tati.

Namučiti, čim, v. a. p. genug quälen,
martern, strapaziren.

Namuljiti, Ijim, v. a. pf. anschwem-
men; namuljila voda zemlju.

Namuziti, zem, v. a. p. anmelden.

Nana, f. 1. mama, Mutter, f. 2. Art
Kraut, um die Suppe zu würzen.

Nanašati, šam, v. a. i. ſ. Nanositi.

Nanėgovati, gujem, v. a. pf. mit Pflege
besriedigen.

Nanesti, nanesem, v. a. p. 1. voll an-
tragen, anhäufen; 2. — koga na
koga, einen mit jemanden zusammen-
kommen lassen, zusammenbringen,
naněla ga srěća na junaka; 3. auf
etwas bringen, naněla je voda ladju
na průd, das Wasser trug das Schiff
auf die Sandbank, ſ. Nanositi; 4.
voll Eier legen; 5. nije ni nanělo,
es kommt nicht von weitern gleich.

Naněti, nanesem, v. a. pf. ſ. Nanesti
1. 2. 3.

*Nanišaniti, nim, v. n. p. zielen.

Naniz, m. eine Schnur Perlen.

Nanizati, zam i žem, v. a. p. auf så-
den ziehen (z. B. Perlen).

Nanj, t. j. na nj, pokratjeno od na
njega, auf ihn (verkürzt aus na
njega).

Nanjegovati, gujem, v. a. pf. mit Pflege
besriedigen.

Nanjijati se, jam se, c. r. p. ko-

Nanjihati se, ham se, ga, genug
wiegen (mit der Wiege).

Nanjušiti, šim, v. a. p. auſſpüren.

Nanos, m. 1. Angehauſte, Ange-
schwemmte, a. 2. eine kleine Aehnlich-
keit.

Nanositi, sim, v. a. i. 1. ſ. Naněti;
2. — (na koga), v. n. i. etwas
ähneln; — se, c. v. i. sich satt
tragen.

Nanovo, adv. neuerdings, von Neuem,
aufs Neue.

Nanudjati, djam, v. a. i antragen.

*Nanule, f. pl. ſ. Nalune.

12

NAO

178

§

NAP

Naobal, bla, blo, } adj. etwas läng-
Naobao, bla, blo, } lich rund.
Naobědovati se, dujem se. v. n. p.
sich satt mittagmalen, f. Naruča-
ti se.
Naoběrljce. } adv. u. p. ide, schief.
Naoběrljke, } v. a. p. vereisen,
Naobručiti, čim s., v. 1. p. den
Obluk (s. d.) ausschicken.
Naobručati, čam, } v. a. p. vereisen,
Naobručiti, čim, } Reise ausschicken.
Naočali, } m. pl. Brillen, Augen-
Naočari, } gläser, pl.
Naočigled, } adv. augenscheinlich,
Naočigledce, } sichtbar, f. Očigledno.
Naočit, a, o, adj. schön zu sehen.
Naočnik, m. Brillen, pl. Stecher, m.
Naočnjaci, m. pl. (gen. —njakah.)
Augenblende, f. Scheuleder (für
Pferde), n.
Naoklis, adv. am Ende schmäler (moja
livada ide naoklis).
Naokolo, adv. rund herum.
Naopačke, adv. s. Naopako.
Naopak, a, v, adj. (comp. naopačniji)
verkehrt.
Naopako, adv. nach hinten gekehrt, ver-
kehrt.
Naoposlen. } adv. (croat.) 1. als
Naoposlom, } Gegensatz von Nao-
pako, eine glückliche Wendung neh-
men, 2. nach dem Sonnenlause (dre-
hen, wenden, gehen).
Naoputiti, tim, v. a. p. 1. opanak,
umfassen, s. Oputa; 2. on je po se
na zlo naoputio, er hat schlecht
gethan
Naorati, rem, v. u. p. voll ackern.
Naoštriti, trim, v. a. p. 1. schärsen,
2. anspornen.
Napadati, dam, v. a. i. 1. anfallen,
anfahren; 2. voll herabfallen, u jednu
je noć napadao koš jabukah sa
stabla.

Napajati, jam, v. a. i. tränken; — se,
trinken, s. Piti, Napojiti.
Napaliti, lim, v. a. p. } 1. ambrennen,
Napaljivati, vam und } 2. anzünden,
ljujem, v. a. i. } 3. bure, aus-
brennen, s. Nažeći, Nažgati.
Napamet, adv. auswendig, aus dem
Gedächtnisse, s. Naizust.
Napanjkati, kam, v. u. p. na koga,
s. Nalagati.
Naparati, ram, v. u. p. s. Napo-
riti.
Napariti, rim, v. a. p. mit warmem
Dunst einrauchen; — oči, die Augen
weiden.
Napasati, sam, v. a. i. weiden.
Napast, f. 1. Anfechtung, Versuchung,
f. 2. s. Neprilika 2.
Napasti, padnem, v. a. & n. p.
koga ili na koga, anfallen, an-
fahren, s. Napadati.
Napasti, pasem, v. a. p. krave, ovce,
satt weiden lassen; — se, sich satt
weiden.
Napastnik, m. Anfechter, Versucher, m.
Napastovanje, n. Anfechten, Versu-
chen, n.
Napastovati, tujem, v. u. i. anfechten,
versuchen.
Napastvovati, pastvujem, v. u. i. & pf.
koga, einen anfahren.
Napatiti, tim, v. a. pf. 1. koga,
quälen, s. Namučiti; 2. n. p. ovacah,
viel aufbringen, herbeifasssen; — se,
tim se, v. n. p. sich satt leiden,
abquälen.
Napaziti s., zim se, v. n. p. na
koga, sich satt Achtung geben, genug
Acht haben; 2. s. Nagledati se.
Napecati, cam, v. a. p. ribe, in hin-
länglicher Menge angen.
Napeći, čem, v. a. p. kruha, voll an-
backen; — mesa, voll braten.
Napeljati, ljam, v. u. p. s. Navesti.

NAP

-3 179 -

NAP

Napeljivati, vam i ljujem, v. a. i. s. Navesti, Navoditi.

Naperak, rka, m. Ansatz, Anschluß, Anschuß, m.

Naperiti, rim, v. a. p. richten (das Gewehr gegen einen); — zastavu, die Fahne aufpflanzen; — bajonete, die Bajonette ausftecken.

Napeti, napnem, v. a. p. in die Höhe richten, anspannen (z. B. den Bugen, die Saite, das Zelt u. dgl.); — se, sich anstrengen, s. Napinjati.

Napěv, m. Gesangsweise, Arie, f.

Napěvati se, vam se, v. r. p. sich satt singen.

Napěrěiti, čim, v. a. pf. die Rase rümpfen.

Napěrěiti, čim, v. a. pf. (usne) die Lippen aufwerfen (auch — se, v. r. pf.)

Napèrděti, dim, v. a. p. vollfarzen (gem.).

Napèrdivati, dujem, v. a. i. daher- schwagen; napèrduje koješta.

Napèrkonjiti se, njim se, v. r. pf. Raserümpfen.

Napèrstak, ska, m. } Fingerhut, m.

Napèrstnjak, m.

Napèršče, eta, n. Säugling, m.

Napèrtiti, tim, v. a. pf. ausfladen; — se, v. r. pf. sich womit beladen.

Napèrvo, adv. vorwärts.

Napèržica, f. & m. Hitzkopf, m.

Napèržit, a, o, adj. hitzig, hestig.

Napèržiti, žim, v. a. pf. in Menge rösten (in Schmalz).

Napijač, m. der Zutrinker.

Napijati, jam, v. u. i. komu zdra- vicu, zutrinke; — se, sich satt, voll trinken, s. Napiti.

Napiliti, lim, v. a. p. ansägen, voll sägen, fertig sägen, feilen; — se, sich satt sägen.

Napinjati, njem, v. u. i. s. Napeti.

Napipati, pam, v. a. i. durch Tappen, durch Betasten finden.

Napirati, rem, v. n. i. na koga, an- fallen, s. Napadati, Navaljivati, Na- prěti; — se, sich anstrengen, s. Napi- njati se.

Napiriti, rim, v. a. p. aufblasen.

Napis, m. Auffschrift, Adresse, f.

Napisati, šem, v. u. i. anschreiben, fertig schreiben; — se, sich satt schreiben.

Napišati, šam, v. a. p. voll harnen, s. Namižati.

Napišavati, vam, v. a. i. Napi- šati.

Napitak, tka, m. Trunk, m.

Napitan, tna, v, adj. n. p. pěsma, Trink-.

Nàpitati, tam, v. a. p. satt süttern (das Kind); 2. s. Nahraniti 2.

Napitati, tam, v. n. p. za koga, er- fragen, ausfindig machen.

Napiti, pijem, v. a. p. s. Napijati.

Napitnica, f. Trinklied, n.

Napivka, f. Trinkspruch, Toast, m.

Naplaćati, čam, v. a. p. s. Napla- tjati.

Naplat, m. Oberleber (an den Schuhen), n. s. Nadplat.

Naplata, f. Betreibung, f.

Naplatak, tka, m. Bogensegment am Kade, Radfelge, f.

Naplatiti, tim, v. a. p. 1. eintreiben; 2. voll bezahlen; 3. belohnen; — se, a. r. p. 1. sich bezahlt machen; sich gegenseitig berechnen, ausgleichen, vgl. Naplatjivati.

Naplatjati se, tjam se, v. r. p. sich satt zahlen, satt sein der Zahlungen.

Naplatjivati, vam i tjujem, v. u. i. s. Naplatiti.

Naplatni, a, o, adj. Lohn-; naplatna pogodba, Lohnvertrag, m.

Naplava, f. naplavak, vka, m. was

12*

NAP

180

NAP

NAP

das Wasser irgendwo anschwemmt,
hinträgt.

Naplesti, pletem, v. a. p. ansflechten,
anstricken, fertig stricken, f. Naple-
tati.

Naplet, m. das Angeflechte.

Napletati, tam, v. a. i. f. Naplesti.

Naplěniti, nim, v. a. p. erbeuten; —
— se, sich satt plündern.

Naplěti, naplěvem, v. a. p. anjäten,
auszäten, viel Unkraut ausreißen;
se, sich satt jäten.

Napliti, naplijem, v. n. p. heran-

Naplivati, vam, schwimmen; über-
schwemmen.

Napljuvati, ljujem, v. a. p. voll speien,
anspeien; — se, sich satt speien.

Naploditi, dim, v. a. p. viel Frucht
bringen, viel erzeugen; — se, sich
durch Zeugung vervielfältigen.

Naplov, m. die angeschwemmte

Naplovina, f. Erde, Anschwem-
mung, f.

Naploviti, vim, v. n. p. f. Napliti,
Naplivati.

Napniguša, f. Kehlaufblaserin (komisches Wort für Frosch), f.

Napo, adv. auf halbem Wege.

Napod nogu, adv. abwärts.

Napoj, m. flüssiges Viehfutter, n.
Trank, m.

Napojiti, jim, v. a. p. tränken; —
se, sich mit Trank laben.

Napojnica, f. 1. Trunk, m. 2. Trink-
geld, n. 3. Twaſt, m. f. Zdra-
vica.

Napokon, } ade. zuletzt, zum letzten

Napokonj, } Mal; endlich, schließ-

Napokouje, } lich.

Napokonji, a, e, adj. letz.

Napol, } adv. halb, zur Hälfte;

Napola, } entzwei, in zwei gleiche

Napolak, } Theite; děliti, razbiti,
presěći napol.

Napolica, f. 1. ein Geschäft zur Hälfte;
2. Halbfrucht, f.

Napolice raditi, arbeiten, daß die
Hälfte dem Arbeiter gehört.

Napoličar, m. ein Geschäft-Compa-
gnon zur Hälfte.

Napoličiti, čim, v. a. i. zur Hälfte
miethen.

Napolje, adv. (na polje), aufs Feld,
fig. hinaus, f. Van, Na dvor.

Napolju, adv. (na polju), auf dem
Felde, fig. draußen, f. Vani, Na
dvoru.

Napoměna, f. Erwähnung, f. Erinne-
rung, f.

Napoměnuti, nem, v. a. p. } erwäh-

Napominjati, njam, v. a. i. } nen, er-
innern.

Napomol, adv. (na pomol) komu dojti
ili biti, sich sehen lassen, erscheinen,
f. Pomoliti se.

Napon, m. 1. Blüthe des Alters, f.
2. Anstrengung, f. n. p. žena, kad
radja; čověk, kad ide napolje.

Napopadnuti, nem, v. a. p. koga,

Napopasti, padem, anfallen, nicht
auslassen, ergreisen, festnehmen.

Napor, m. Anstrengung, f.

Naporedo, adv. neben einander.

Naporiti, rim, v. a. p. voll auſtren-
nen, f. Naparati.

Napose, adv. für sich, einzeln, jedes
besonders, abgesondert.

Napostiti, tim, v. a. p. nachträglich
an einem Fleischtage fasten, wenn
man durch Umstände (z. B. eine
Reise etc.) verhindert war, an gebo-
tenen Fasttagen zu fasten.

Napotiti se, tim se, v. u. p. ſ. Na-
znojiti se.

Napovědati, dam, v. a. i. } verlautba-

Napověditi, dim. v. a. p. } ren, ver-
kündigen; — zaručnike, die Brant-
leute ausbieten.

NAP

3 181

NAP

Napověst, f. Verlautbarung, f. Auf-
gebot, n.

Napověsti, napovědim, v. u. p. s. Na-
pověditi.

Napozivati se, vam se, v. r. p. sich
satt einladen, sich abmühen mit dem
Einladen.

Naprama, *praep.* f. Prama, Prema.

Naprasan, sna, o, | adj. gäh, aufbrau-

Naprasit, a, o, } send; plößlich, s. Na-
gao.

Naprašit, a, o, adj. der bald vor Zorn
entbrennt, wie das Schießpulver auf
der Zündpfanne (naprašnik), s. Na-
prasan, Naprasit.

Naprašiti, šim, v. a. p. bestäuben,
Pulver auf die Zündpfanne setzen.

Naprašnik, m. Zündpfanne, f.

Naprati, naperem, v. a. p. voll wa-
schen; — se, sich satt waschen.

Naprava, f. 1. Puß, m. 2. Vorrichtung,
f. 3. Form, f.

Napravac, adv. in gerader Linie, ohne
Umweg, s. Upravo 1.

Napravan, vna, o, adj. gemacht, zu-
recht gemacht.

Napravdati se, dam se, v. u. p. sich
satt streiten, sich satt processiren.

Napravica, f. das Werk.

Napraviti, vim, v. a. p. } zurechtma-

Napravljati, ljam, v. u. i. } chen, for-
men; — postělju, aufbetten.

Naprazno, adv. 1. umsonst, vergeblich;
2. sutra će biti mome pokojnom
sinu naprazno 20 godinah, t. j.
da je živ, bilo bi mu toliko.

Napražiti, žim, v. a. p. s. Napěržiti.

Naprečac, 1. in gerader Linie, den
fürzesten Weg; 2. auf der Stelle.

Napreći, prežem (napregoh, preže,
pregao, pregla), v. a. p. einspannen,
s. Napregnuti; — se, v. r. p. 1.
sich anstrengen; 2. sich außer Athem
lachen.

Naprěd, { adv. (napřě), vorwärts, vor-
Naprěda, } aus, voran.

Naprědak, dka, m. Fortgang, Fort-
schritt, m. u napřědak, in Zukunft.

Naprědan, dna, v, adj. gute Fortschritte
machend, von Statten gehend.

Naprédati, dam, c. a. i. anspinnen, f.
Napresti.

Naprědovati, dujem, v. u. i. Fort-
schreiten.

Napregnuti, nem, v. u. p. einspannen,
s. Napreći, Naprezati; — se, sich
auf die Zehen emporrichten.

Naprelamati, mam, v. u. p. voll an-
brechen.

Na prema se, adv. vor sich hin, sich
gegenüber.

Napresti, predem, v. u. p. voll, ser-
tig spinnen, in Menge anspinnen, f.
Naprédati.

Naprěšan, šna, o, } adj. weilig, drin-

Naprešit, a, o, } gend.

Napřěti, prem, v. u. p. na koga, an-
fallen, s. Napirati, Navaliti.

Naprezati, zam, v. a. i. einspannen;
— se, sich auf die Zehen emporrich-
ten (um größer zu sein), sich anstrengen.

Naprositi, sim, v. a. p. 1. anbettehn,
zusammenbettehn, s. Naprosjačiti; 2.
einen erbitten, durch Bitten bewe-
gen, s. Namoliti.

Naprosjačiti, čim, v. a. p. anbettehn,
erbettehn, s. Naprositi 1.

Naproti, { *praep.* mit gen. und dat.

Naprotiv, { gegen, wider.

Naprotiv, adv. (slov.) im Gegentheil.

Napsovati, psujem, v. u. p. genug
schimpfen; — se, sich satt schimpfen.

Naptati, tam, v. u. p. außspüren.

Napučiti, čim, v. u. p. bevölkern.

Napućen, a, o, part. s. Naputjen.

Napući (napuknuti), knem (napukoh
puče, pukao, pukla), v. n. p. s. Na-
puknuti.

NAP

182

NAR

Napućiti se, čim se, v. r. pf. schmollen.

Napuhati, pašem, v. a. p. aufblasen,
Napuhnuti, nem, vollblasen.

Napukao, kla, o, adj. angeborsten, leck.

Napuknjen, a, o, part. f. Napuknút.

Napuknút, a, o, part. angesprungen,
leck geworden.

Napuknuti, nem. v. n. p. leck werden,
anspringen, f. Napući.

Napuniti, nim, v. a. p. 1. anfüllen; 2.
laden (das Gewehr), f. Nabiti, Na-
bijati.

Napunjivati, vam u. njujem, v. a. i.
anfüllen.

Napupčiti, čim, v. n. p. (rag.) f. Na-
pupiti.

Napupio, pila, lo, adj. n. p. ruža,
knospend, (Rosenknospe).

Napupiti, pim, v. n. pf. Knospen be-
kommen, ausgeschlagen.

Napustiti, tim, v. a. p. 1. gehen las-
sen, nicht verwehren; 2. —psa, los-
lassen, aufheben.

Napuštati, tam, v. a. i. f. Napustiti.

Naputa, f. { Weisung, Anra-

Naputak, tka, m. } thung, f.

Naputit lj, m. Anweiser, Anrather, m.

Naputiti, tim, v. a. p. koga, anwei-
sen, anleiten, belehren.

Naputjen, a, o, part. angewiesen, auf
den rechten Weg geleitet, belehrt.

Naputjivati, vam u. tjujem, v. a. i.
f. Naputiti.

Naračunati, nam, v. a. p. anrechnen.

Naraćaljka, f. Schwägerin, f.

Naraćalo, m. Fabelhans, m.

Naraditi, dim, v. a. i. fertig machen;
—se, sich fäst arbeiten.

Naradjati, djam, v. a. p. genug ge-
bären (in Menge); — se, djam se,
v. r. i. sich vermehren, sich verviel-
fältigen durch Zeugung.

Naramak, mka, m. prutja, kolja, Bün-
vel, n. Bund, m. Pfähle, oder Pflöcke

so viel man auf einmal auf die Schul-
ter (na rame) ausladet.

Naranča, f. 1. Pomeranze, f. 2. Po-
meranzenbaum, m. 3. Art kleinster
Kürbiß.

Naraslica, f. (rag.) drüsiges Fleisch, n.
Gekröse, n.

Narast, m. die Begattung des Hahns.

Narasti, stem, sao i stao, v. n. p.
groß wachsen, erwachsen, anwachsen.

Narastiti, tim, v. n. p. begatten (vom
Geslügel).

Naraštaj, m. Anwachs, m. Genera-
tion, f.

Narav, f. Natur, f. Naturell, n.

Narava, Gemuthsart, f. s. Čud.

Naravan, vna. v, adj. natürlich.

Naravoslovje, n. Naturlehre, Physik, f.

Naravski, a, o, adj. f. Naravan.

Nareći, rečem, rekao, v. u. p. ansa-
gen, andeuten; zudenken, anmeinen, f.
Naricati.

Narěčje, u. Mundart, f. Dialekt, m.

Naredan, dna, o, adj. bequem einge-
richtet, wohl geordnet.

Naredba, f. 1. Anordnung, Verordnung,
f. 2. Regel, f. s. Pravilo.

Naredben, a, o, adj. regelmäßig, f.
Pravilan.

Narediti, dim, v. a. p. einrichten, an-
ordnen, anbefechlen.

Naredjati, djam, v. u. pf. reihen, in die
Reihe stellen.

Naredjen, a, o, part. eingerichtet, an-
geordnet, anbefechlen.

Naredjivati, vam, djujem, v. a. i. f.
Narediti.

Narednik, m. Besteller, m.

Naredno, adv. ordentlich, bequem.

Narednost, f. gute Einrichtung, Be-
quemlichkeit, f.

Narěkovati, kujem, v. n. i. einen
Todten beklagen.

Narenuti, nem, v. a. pf. s. Nagnati.

NAR

183

NAR

Naresiti, sim, v. u. i. schmücken, s. Uresiti, Nakititi.

Nar šen, a, o, part. geschmückt, gesziert.

Narešiti, šim, v. u. p. s. Naresiti.

Narevati, vem, v. u. p. heranströmen, heranstürzen.

Narezati, žem, v. a. p. } voll an-

Narčizvati, zujem, v. a. i. } schneiden.

Narezkati, kam, v. a. p. voll anschnibeln.

Narěznica, f. Schnitt, Schnitz (Brot, Fleisch), m.

Naricati, čem, v. u. i. 1. j. Narěći; 2. einen Todten beklagen, s. Narěkovati.

Narikača, f. Klagweib, u.

Narikla, f. Art Seefisch.

Narikovati, kujm, v. n. i. s. Narěkovati.

Narinuti, nem, v. a. p. (cern.) andrängen, loöstürzen, aufdringen, f. Udariti, Nametnuti.

Naripiti, pim, v. n. p. s. Nahripiti.

Naritati se, tam se, rićem se, v. n. p. genug ausschlagen (von Pferden).

Narobiti, bim, v. a. p. eine Quantiät töt voll Menschen rauben; — se, v. r. p. sich genug Sklaven machen.

Narohovati se, bujem se, v. u. p. genug lang Sklave sein.

Naročito, } adv. ausdrücklich.

Naročno, }

Narod, m. Nation, f.
Narodan, dna, o, adj. Volks-, volks-thümlich, national.

Narodanj, dnja, o, adj. s. Narodan.

Naroditi se, dim se, v. r. p. in Menge geboren werden, nachwachsen, sich vermehren.

Narodjenje, n. Geburt, f.

Narogoziti, zim, v. a. pf. bure, verrohren, mit Rohr auslegen (ein Faß).

Narogušiti, šim, v. a. pf. (auch — se, v. r. p.) die Ohren spitzen.

Narojiti se, jim se, v. n. p. pěele, viele Schwärme entlassen, entsenden (von Bienen).

Narok, m. (cěrn) s. Srěća.

Narositi, sim, v. a. p. mit Thau benetzen, besprengen, beseuchten; — se, — si se, v. n. p. Thau fallen; — se, v. r. p. bethaut werden.

Narozati se, zam se, v. r. p. sich runzeln.

Naruč, i, f. das Leihen (zum Gebrauche, gegen Rückstellung des nämlichen Gegenstandes).

Naručaj, m. 1. Alles, was man auf einmal, mit Armen umfangen, tragen kann, Bündel; donesi dva naručaja děrva u kuću, bring zwei Arme voll Holz ins Haus; 2. Schooß, z. B. u naručaja, auf den Armen, s. Naručje.

Naručak, čka, m. Auftrag, m. Commissioń, Bestellung, f.

Naručan, čna, v. adj. bei der Hand, bequem; nije mi naručno tvoje seio, dein Dorf liegt außer meinem Wege.

Naručati se, čam se, v. n. p. najěsti se o ručku, 1. sich satt frühstücken; 2. sich satt mittagmalen, s. Naobědovati se.

Naručbina, f. Bestellung, f. bestellte Arbeit, f.

Naručiti, čim, v. a. p. } bestellen, anschaffen.

Naručivati, čujem, u. čivam, v. a. i. }

Naručuje, u. s. Naručaj 2.
Naručnije, adv. holje na ruku, mehr an die Hand, bequemer.

Naručnji, a, e, adj. comp. bequemer (mehr an die Hand).

Naruditi, dim, v. u. p. aufkrauseln.

Narugati se, gam se, v. r. p. (komu) spotten.

Naruka, f. Bestellung, f.

NAR

→ 184

NAS

Narukvica, f. Armband, Handgeschmeide, n.

Narumeniti, nim, v. a. p. roth schminken; —se, v. r. pf. sich roth schminken.

Naružiti, žim, v. a. p. verunstalten; beschimpsen.

Nasad, m. 1. Pflanzung, f. 2. die Bruteier, die man der Henne unterlegt; 3. Garbenschicht, f. s. Věršaj.

Nasaditi, dim, v. a. p. voća, šljiva, pflanzen, anpflanzen; — kokoš, der Henne Eier unterlegen; — guvno, Garben auf der Tenne zum Dreschen ausbreiten; — sěkiru, motiku i t. d., auf den Stiel stecken; — ladju, scheitern; — koga, fig. belugsen, anfüsten, betriengen; — se (ladja), v. r. p. scheitern, stranden.

Nasadjivati, vam, djujem, v. a. i. f. Nasaditi.

Nasadjivanje, n. 1. das Ansehen der Henne; 2. Garbenschicht, f. 3. das Anstecken der Hacke; 4. das Scheitern.

Nasami, adv. s. Nasamu.

Nasamo, adv. (na samo, auf die Frage wchin?) seitwärts, in ein Ort, wo man allein, ohne Zeugen ist.

Nasamu, adv. (na samu, auf die Frage wo?) beiseite, beiseits.

Nasankati se, kam se, v. a. p. sich satt Schlitten fahren.

Nasap, spa, m. Erddamm, m. Anfschütt, f.

Nasapunati, nam, } v. a. p. anseifen, Nasapuniti, nim, } fen, einseifen.

Nasěcati, cam, v. a. i. } 1. anhauen;

Nasěći, sěćem, v. v. p. } 2. voll anhauen.

Nasědati, dam, v. n. i. f. Nasěsti.

Nasědanje, n. 1. das Sitzenbleiben des Schiffs auf einer Sandbank; 2. das Anlaufen, Anschwellen (des Muskels).

Nasěk, m. svaka drobna živinica, Insekt, n.

Naselbina, f. Anstiedlung, Kolonie, f.

Naseliti, lim, v. a. p. ansiedeln; — se. sich ansiedeln, sich ansässig machen.

Naselje, n. Wohnungsort, m.

Naseljivati, vam i ljujem, v. a. i. s. Naseliti.

Naselnik, m. s. Naseonik.

Nasěnica, f. (čern.) Seitenbalken, m.

Naseobina, f. Kolonie, f.

Naseon, a, o, adj. bevölkert.

Naseonik, m. Anstiedler, Kolonist, m.

Naseoski, a, o, adj. Dorsz.

Nasěsti, sědem, v. n. p. sitzen bleiben (vom Schiffe); anlaufen, schlecht ankommen, s. Nasědati.

Nasěrčiti, rčim, } v. a. p. erzürnen,

Nasěrditi, dim, } aufbringen; — se. sich satt zürnen.

Nasěrkati se, čem se v. n. p. sich satt schlürfen.

Nasěrljati, ljam, v. n. p. na ško, worauf stoßen.

Nasěrnuti, nem, v. n. p. na koga, anfallen, anfahren.

Nasěrnutje, n. Herfallen, Anfallen, n. Sturm (im Kriege), m.

Nasěrtač, m. nasěrtalo, m. der gern über einen Andern herfällt; — tača, f. die gern über Andere herfällt.

Nasěrtanje, n. öfteres Herfallen des Feindes.

Nasěrtati, tam i sěrtjem, v. n. i. na koga. s. Nasernuti.

Nasijati, jem, v. a. p. genug säen; što čim, besäen.

Nasilica, f. (čern.) Gewaltthat, f.

Nasiliti, lim, v. a. pf. na koga, andringen.

Nasilje, n. Gewaltthätigkeit, f.

Nasip, m. s. Nasap.

Nasipati, pam u. pljem, } anschütten, v. a. p. & i. außschütten.

Nasipavati, vam, v. a. i. } Nasirov, a, o, adj. etwas roß.

NAS

185

NAS

Nasisati se, sam se, v. u. p. sich voll
saugen.

Nasititi, tim, v. u. p. sättigen; — se,
sich sättigen.

Nasitljiv, a, o, adj. ersättlich.

Naskakati se, skačem se, v. u. p.
sich satt springen.

Naskakivati, naskakujem, i. u. i. na
koga, anfallen.

Naskitati se, tam se, v. u. p. sich
satt herumstreichen.

Naskočiti, čim, v. u. p. na koga,
anfallen.

Naskoro, adv. bald chesten.

Naskubsti, bem, v. u. p. voll aus-
raufen.

Naskvariti, rim, v. u. pf. beschmieren
mit Skvara (s. d.).

Naslada, f. Vergnügen, u. Wollust, f.

Nasladan, dna, o, adj. ergötzlich, wol-
lüstig.

Nasladiti, dim, v. r. p. ergözen; —
se, dim se, v. r. p. sich ergözen.

Nasladjivati se, vam i djujem se,
v. r. i. f. Nasladiti se.

Nasladnost, f. s. Naslada.

Naslágati, slažem, v. u. p. anschichten;
— se, sich satt schichten.

Naslanjati, njam, v. u. i. anlechnen;
— se, sich anlechnen, s Nasloniti.

Naslati, našaljem, v. u. p. 1. koga (na
što), zuschicken; 2. (auf mehrere
Male) genug schicken.

Naslědba, f. Anhang, m. Gefolge, u.

Naslěditı, dim, v. u. p. erben, becr-
ben, s. Naslědivati; — se, dim se,
v. r. p. aufkommen; te se opet
svět naslědi.

Naslědivati, vam, djujem, v. u. i. s.
Naslěditı.

Naslědni, a, o, adj. Erb- 3. B. na-
slědni zakup, Erbpacht, nasledni
podatak, Erbzins.

Naslědnica, f. Erbin, Nachfolgerin, f.

Naslědnik, m. Erbe, Nachfolger, m.

Naslědnozakupnik, m. Erbpächter, m.
(Petr.)

Naslědnopodatnik, m. Erbzinsmann,
m. (Petr.)

Naslědovati, dujem, v. u. i. nachfol-
gen, nachahmen.

Naslědstvo, n. Erbschaft, f. s. Basti-
na.

Naslon, m. Lehne, f. Geländer, n.
Stüge, s. fig. bedeckter Gang, bes-
sen Dach mit Pfeilern unterstützt ist,
Schoppen, m.

Nasloniti, nim, v. u. p. { anlehnen,

Naslonjati, njam, v. u. i. { s. Nasla-
njati.

Naslov, m. Titel, m. Adresse, Auf-
schrift, f.

Naslušati se, šam se, v. r. p. sich satt
hören.

Naslutiti, tim, v. u. p. crahnen, er-
prophezeien.

Naslužiti, žim, v. u. p. 1. u. p. čašu,
vina, darreichen, kredenzen; 2. go-
dinu, voll dienen, ausdienen (die be-
stimmte Zeit).

Nasměhivati se, hujem se, v. r. i.
anlächeln.

Nasměhnuti se, nem se, v. u. p.
lächeln.

Nasmetati, tam, v. u. p. ganz rei-
wirren, genug hindern.

Nasmijati, jem, v. u. p. koga, zum
Lachen bringen; — se, jem se.
v. r. p. anlächeln, sich satt lachen.

Nasmijavati, vam, v. u. p. s. Nasmi-
jati.

Nasmucati, cam, v. u. p. anschleppen,
genug schleppen; — se, sich sehr
herumschleppen.

Nasnovati, nasnujem, v. u. pf. in
Menge aufziehen.

Nasnubiti, bim, v. u. p. (slov.) s. Iz-
prositi.

NAS

186

2

NAS

Nasočiti, čim, v. a. p. 1. mit Saft begießen; 2. einrathen (einem eine Braut); 3. (cèrn.) anzeigen.

Nasol, f. das Einfalzen.

Nasoliti, lim, v. a. p. einfalzen, genug falzen.

Naspati se, spim se, v. n. p. sich satt schlasen (auf einmal, in einem Zug, in einer Nacht).

Naspavati se, vam se, v. n. p. sich satt schlasen, genug lange schlasen (zu wiederholtem Male an einem Orte).

Naspem, f. Nasuti.

Naspěti, pij m, v. n. p. (komu što, t. j. doći komu što), plößlich zu-stoßen (z. B. eine Schwäche, Krank-heit etc.), něšto mu naspě.

Naspor, m. Anwachs, m. Vermehrung, f.

Nasporiti, rim, v. a. p. gedeißen machen, ergiebig machen, vermehren. Bog ti nasporio! vergelt's Gott! — se, sich vermehren, vervielfäl-tigen.

*Nasradni hodža, m. der (türk.) Cuzenspiegel.

Nasrati, serem, v. a. p. vollscheißen (gem.).

Nasrěd, praep. mit gen. mitten in, nasrěd kuće, nasrěd puta.

Nástajati, jem, v. n. i. anfangen, beginnen.

Nastájati, stojim, v. a. i. die Aussicht führen.

Nastanak, nka, m. Niederlassung, Se-hastmachung, f.

Nastaniti, nim, v. a. p. ansässig machen, unterbringen, — se, sich nie-derlassen, sich ansässig machen.

Nastanjivati, vam, ajujem, v. a. i. f. Nastaniti.

Nastanuti, nem, v. n. p. beginnen,

Nastati, stanem, herbeikommen; nastala godina, zima, jesen, noć,

dan; glad, kuga, zlo vrême; valanje čije i t. d.

Nastáti, stojim, v. a. i. f. Nastojati.

Nastava, f. Anstückung, f. 2. der obere Zeug bei den Kleidungsstücken (als Gegensatz zum Dutter, podstava); 3. Unterricht, m.

Nastavak, vka, m. Ansaß, m. Anstü-ckung, f.

Nastavati, vam, v. n. i. wohnen; ab-steigen, f. Stanovati, Svraćati se, Svratiti se.

Nastaviti, vim, v. a. p. ansezen,

Nastavljati, ljam, v. a. i. anstücken, aufrecht stellen, aufschichten; vrata, die Thüre einhängen; govor, die Rede fortsetzen; spomenik, ein Denkmahl errichten.

Nastinut, a, o, adj. etwas kalt geworden, verkühlt.

Nastinuti, nem, v. n. p. etwas kalt werden, sich etwas verkühlen.

Nastinutje, n. f. Nahlada.

Nastojanje, n. Bemühung, f. Bestre-hen, n Sorge, Aussicht, f. — službe, Amtsverrichtung, f.

Nastojati, jim, v. a. i. die Auf-

Nastojavati, vam, sich führen, besorgen, verwalten; — svoje posle, seinen Geschäften nachgehen; v. n. i. sich bemühen, sich bestreben.

Nastojnik, m. Vorsteher, Ausscher, Verweser, Sachwalter, m.

Nastor, m. f. Omraza.

Nastran, m. Sonderling, m.

Nastrěljati, ljam, v. a. p. anschießen, viel zusammenschießen.

Nastroj, m. Instrument, n.

Nastrojni. a, o, adj. organisch.

Nastup, m. Antritt, Beginn, Anfall (der Krankheit), m.

Nastupati, pam, v. n. i. na što,

Nast upiti, pim, v. n. p. darauf tre ten, ankommen, antreten.

NAS

187

2

NAT

Nasukati, sučem, v. a. p. konca, an-
zwirnen, fertig zwirnen, andrehen;
— čevih u tkalca, anwinden; —
běrke, andrehen; — se ladjom,
stranden, auf eine Sandbank mit dem
Schiffe gerathen; nasukala se ladja,
t. j. nasadila se, nasěla, das Schiff
ist aufgesfahren.

Nasuliti se, lim se, v. l. p. s. Na-
miriti se.

Nasumce, adv. auf's Gerathewohl.

Nasumoriti se, ri se, v. impers. p.
sich umwölken, vgl. Natuštiti se.

Nasumporiti, rim, v. u. p. anschwe-
feln.

Nasuprot, adv. entgegen.

Nasušiti, šim, v. a. p. voll trocknen,
dürren.

Nasut, a, o, part. angeschüttet, angefüllt.

Nasuti, naspem, v. a. p. anschütten,
ansfüllen, s. Nasipati.

Nasvetiti, tim, v. u. p. viel (fertig)
segnen.

Naš, a, e, adj. unser.

Našaliti se, lim se, v. u. p. scherzen,
einen Scherz machen.

Našao, šla, o, part. act. von Najti.
gesunden.

Našaptati, pćem (ptjem), v. a. p. voll
anschwappen.

Našarati, ram, v. u. p. bunt machen,
ankrißeln.

Našastje, a. Erfindung, f.

Našastnik, m. Erfinder, m.

Našati, šam, v. a. i. (in der Zusam-
menseßung mit do, pre, iz, za, po)
von nositi, tragen, f. Prenašati,
Iznašati, Ponašati, Zanašati.

Našipati, pam i pljem, v. a. p. f.
Našipati.

Našetati se, tam i tjem se, v. n. p.
genug spazieren.

Našibati, bam, c. u. p. ein wenig mit
Ruthen streichen.

Našinac, nca, m. Unfrige, m.

Našinka, f. die Unfrige.

Našinski, adv. in unserer Sprache.

Našinstvo, n. das Unfrige.

Našiti, šijem, v. a. p. voll, fertig
nähen, etwas annähen, s. Našivati.

Našivati, vam, v. u. p. s. Našiti.

Naškěrbiti, bim, v. u. p. anschaffen.

Naški, adv. auf unsere Art, in unserer
Sprache.

Naškoditi, dim, v. n. p. schaden, s.
Nauditi.

Naškropiti, pim, v. u. p. besprengen,
besprizhen.

Našlědak, m. Erbschaft, f.

Našlědnik, m. Erbe, m.

Našlědovati, dujem, v. n. i. čemu,
kome, nachgehen, sich bestreben.

Našozemski, a, o, adj. von unserm
Lande.

Naštediti, dim, v. u. p. ansparen,
voll sparen.

Naštesěrdea, adv. t. j. na tašto

Naštesěrdce, sěrdce, auf nüchternem
Magen, s. Natašte.

Naština, f. der Zustand, wo man noch
nichts gegessen hat.

Naštipati, pam i pljem, v. a. i. an-
zwicken.

Nasto ? adv. wozu ?

Nataći, taknem, v. u. p. s. Nataknuti.

Natakati, tačem, v. a. p. einschenken,
aufgießen, s. Natočiti.

Nataknuti, nem, v. u. p. anspießen,
s. Nataći, Naticati.

Natancati se, cam se, v. n. p. sich
satt tanzen.

Natápati, pam, v. a. i. 1. wässern,
berießen; 2. voll schmelzen, auflösen,
s. Natopiti.

Natašte, adv. auf nüchternem Magen,
s. Naštesěrdce.

Natěcanje (nadtěcanje) n. Wetteiser,
Wettstreit, m.

NAT

188

8

NAT

Natěcati se (nadtěcati se), tečem se,
v. r. i. 1. um die Wette laufen;
2. wetteisern.

Nateći, tečem, v. n. p. 1. f. Natěr-
čati; 2. anrinnen, anschwellen, f.
Naticati.

Nateg, m. Art Pſlanze.

Natega, f. s nategom, knapp, mit
Mühe kaum.

Natega, f. Heber, m.

Nategaća, f. 1. Heber, m. 2. Reifzie-
he, f.

Nategljaj, m. Schluck, Trunk, m.

Nategnuti, gnem, v. a. p. anziehen,
ſpannen, f. Natezati.

Natenani, adv. bequem, ungeſtört.

Natentati, tam, v. a. p. verleiten.

Natepsti se, pem se, v. a. p. f. Na-
měriti se.

Natěrati, ram, v. a. p. antreiben; nö-
thigen, zwingen; — se (krava), träch-
tig werden.

Natěrivati, vam, v. a. i. f. Natěrati.

Natezati, težem, v. a. i. anziehen, deh-
nen, f. Nategnuti; — se, fich an-
strengen, f. Napinjati se.

Natezavica, f. angestrengter Stuhlgang,
Stuhłzwang, m.

Naterbuſce, } adv. auf dem Bauche,

Natěrbušice, } f. Potěrbušice.

Natěrčati, čim, v. n. p. na koga, an-
laufen, vgl. Natěrkivati.

Natěrčiti se, čim se, v. r. p. fich ſo
neigen, daß der Hintere in die Höhe
sieht.

Natěrgati, gam, v. a. p. voll pſlücken.

Natěrgovati se, gujem se, v. r. p.
fich ſatt Handeln, genug Handel trei-
ben.

Natěrkivati, vam i kujem, v. n. i.
f. Natěrčati.

Natěrkušica, f. f. Naletica.

Natěrljati, ljam, v. a. pf. reiben, an-
reiben.

Natěrpati, pam, v. a. p. voll stopfen;
anhäufen.

Natěrpěti se, pim se, v. n. p. genug
leiden.

Natěrti, natarem, v. a. p. 1. anrei-
hen; 2. pogaču, zusammenkneten.

Naticati, tičem, v. a. i. od nataknuti,
anspießen, f. Nataknuti.

Naticati, tičem, v. n. i. od nateći, an-
rinnen, anschwellen, f. Nateći.

Natipěrka, f. Aprikose, f. f. Natupěr-
ka, *Kajsia.

Natiskati, kam, v. a. p. füllen, voll-
stopfen, anstopfen (z. B. einen Sack,
eine Truhe etc.), f. Natiskivati.

Natiskivati, vam, v. a. i. f. Natis-
kati, Natisnuti.

Natisnuti, nem, v. a. p. n. p. ladju
sa suha na vodu, hinandrücken; —
se za kim, einem nachfehen.

Natkačiti, čim, v. a. p. übertreffen,
f. Nadmudriti.

Natkati, tkem, (tčem und tkam), v.
a. p. fertig weben.

Natlačiti, čim, v. a. p. viel treten.

Natnuti, nem (natnuh, natnu, nat-
koh, natče) v. a. pf. f. Nataknuti.

Nato, adv. darauf, auf das.

Natočiti, čim, v. a. p. eingießen, f.
Natakati.

Natopěrčiti se, čim se, v. i. p. an-
laufen, anprallen.

Natopiti, pim, v. a. p. 1. n. p. snega,
voll schmelzen, auflösen; 2. zemlju,
genug wässern, f. Natapati.

Natoriti, rim, v. a. p. annisten (vom
Wiehe).

Natoskati, kam, v. a. p. konja u ta-
ljige, zurückstoßen.

Natovariti, rim, v. a. p. beladen, f.
Napěrtiti.

Natra, f. 1. Weberstuhl, m. f. Razboj;
2. die Garnmenge, welche um den
Garnbaum einmal geht.

NAT.

3 189 8

NAU

Natrag, adv. zurück, f. Nazad.

Natraga, f. (cern.) Anwuchs, m.

Natragati se, gam se, v. r. i. f. Naro-
diti se.

Natragodja, m. der rückwärts geht,
Reactivationär, m.

Natrapati, pam, v. a. p. f. Nabasati.

Natražke, adv. rücklings, rückwärts.

Natrěbiti, him, v. a. p. eine Quan-
tität fertig säubern.

Natrenik, m. (dobro natěrven i čvěrst
somun), eine Art dichtes Brot.

Natresti, sem, v. a. p. genug schüt-
teln; durch Rütteln ganz herabfallen
machen (z. B. Obst); — se, v.n.p.
sich fatt schütteln, zittern.

Natřti, trem i tarem, v. a. p. zerrei-
ben, f. Natěrti.

Natrošiti, šim, v. a. p. 1. bröckeln,
f. Nadrobiti; 2. genug tränken; —
se, v. r. p. čega. 1. genug verthun,
vergeuden; 2. sich fatt trinken.

Natrovati, trujem, v. a. p. eine Quan-
tität vergiften (Fische, Mäuse etc.).

Natruditi se, dim se. v. u. p. sich fatt
arbeiten.

Natrułiti, lim, v. a. p. f. Natrunuti.

Natruńiti, nim, v. a. p. vodu, Split-
ter oder Staub ins Wasser werfen;
— kome, t. j. učiniti što nepo-
voljno, Jemanden etwas thun, das
ihm unlieb ist.

Natrunuti, nem, v. u. p. anfaußen,
f. Natrułiti.

Natruo, trula, o, adj. angesault.

Natucak, eka, m. ein hartes (Oster)-
Ei, mit dem man die andern bricht.

Natucati, cam, v. a. p. mit Mühle
heraussagen, gebrochen sprechen; na-
tuca němački pomalo, er spricht et-
was deutsch.

Natući, čem, v. a. p. 1. in Menge schla-
gen, stösen; 2. etwas Schlagen; 3. kapu
na glavu, fest anmachen, s. Nabiti;

4. mit Mühle herausbringen (etwas
schlecht Geschriebenes oder etwas
schlecht Gelerntes); jedva sam natu-
kao, ich habe es kaum heraus gebracht;
5. natučen je, t. j. pun, er ist voll
(z. B. Späße).

Natugovati se, gujem se, v. n. p.
genug klagen, f. Natužiti se.

Natukavati, vam, v. a. i. anklöpfen.

Natuknuti, nem, v. a. pf. kome što,
kao guknuti, andeuten.

Natumačiti se, čim se, v. n. p. sich
satt auslegen.

Natupěrka, f. (rag.) 1. Art Obstbaum;
2. die Frucht davon (Aprikose), f.
Natipěrka.

Natura, f. Naturell, n. f. Čud.

Naturati, ram, 1. v. u. i. anwerfen, f.
Nabacivati; 2. v. a. p. in Menge
anwerfen, vollwerfen, stopfen.

Naturiti, rim, v. u. p. anwerfen, auf-
dringen, f. Nametnuti; — se, sich
daran machen.

Natutkati, kam, v. u. p. anhegen, f.
Naděrškati.

Natužiti, ži, v. n. pf. kome, drängen
(zur Nothdurst.)

Natužiti se, žim se, v. n. p. ausgießen,
seine Klage, seinen Schmerz

Natuživati, tužuje, v. n. i. drängen
(zur Nothdurst).

Naubijati, jam, v. u. p. in Menge er-
schlagen.

Naučan, čna, o, adj. 1. gewöhnt, f.
Navikao, Obikao; 2. (rag.) gelehrt,
f. Učen.

Naučitelj, m. Lehrer, Doktor, m. f.
Učitelj.

Naučiti, čim, v. a. p. 1. lehren, 2.
lernen, f. Učiti; — se, v. r. p. 1.
lernen; 2. sich gewöhnen.

Naučkati, kam, v. a. p. psa; auf-
hegen.

Naučnik, m. Gelehrte, m.

NAU

190

NAV

Nauditi, dim, v. n. p. schaden, nach-
theilig sein.

Nauhvica, f. Ohrengeschmeide, n.

Nauk, m. Lehre, f. Unterricht, m.

Nauka, f. 1. Lehre, f. Unterricht, m.
2. Angewöhnung, f. to je nauka, das
ist (nicht natürliches Bedürfniß oder
natürliche Reigung, sondern) Ange-
wöhnung.

Nauljiti, ljim, v. u. p. bedölen, mit
Del fett machen

Nauman, mna, v., adj. entschlossen,
schlüssig.

Naumiti, mim, v. n. p. beabsichtigen,
einen Vorsatz fassen.

Naupèrt, adv. n. p. nositi što, t. j.
svezavši i upèrtivši na leiša, auf
dem Rücken.

Naurkati, kam, v. a. p. durchs Zure-
den bewegen.

Nausnica, f. der keimende Schnurbart.

Naustice, adv. mündlich.

Nauška, f. s. Nauhvica.

Nauzeti se, zmem se, v. r. pf. n. p.
zime, t. j. vèrlo ozebsti, erfrieren,
Frost leiden.

Nauzimati, mljem u. mam, v. u. p.
in Menge nehmen.

Nauznačice, adv. rücklings, auf dem
Nauznak, Rücken.

Nauznako, v. n. p. anlocken.

Navada, f. Gewöhnheit, Sitte, s. Obi-
čaj; Angewöhnung, f. s. Nauka.

Navadan, dna, o, adj. gewöhnt, ange-
wöhnt, s. Naučan, Navikao, Obikao.

Navaditi, dim, v. a. p. 1. angewöh-
nen; 2. genug herausnehmen; — se,
dim se, v. r. p. sich angewöhnen, s.
Naviknuti, Obiknuti.

Navadjati, djam, v. a. i. s. Navaditi.

Navadjenik, m. der etwas gekostet und
sich daran gewöhnt hat.

Navadno, adv. gewöhnlich, s. Obično

Navala, f. 1. Zulauf, m. 2. Anfall
Sturm, Andrang.

Navalice, adv. mit Andrang, mit Fleiß,
vorseßlich, s. Navlaš.

Navaliti, lim, v. a. p. 1. što na koga,
aufwälzen, aufbürden; 2. dringen, na-
valio da ide; 3. navalio vatru, großes
Feuer machen; 4. — v. n. p. na
koga, anfallen, anfahren; na kuću,
stürmen; 5. navalilo mi n. p. na
polje, gedrungen werden zur Noth-
durft; 6. navalio na njega vino i
rakiju, hat ihn vollgemacht (mit
Wein, Branntwein); — se, v. r. p.
sich anlehnen.

Navaljati, ljam, v. u. p. anwälzen,
amvollen.

Navaljivati, ljujem, v. n. i. s. Na-
valiti.

Navarati, ram (mnogo světa, Ijudih),
v. u. p. in Menge betriegen; — se,
v. n. p. sich satt betricgen.

Navariti, rim, v. a. p. in Menge kv-
chen, s. Nakuhati.

Navažati, žam, v. a. i s. Navoziti.

Navečerati se, ram se, v. n. p. sich
satt nachtmalen.

Navečje, n. der Worabend eines Festes.

Navedem, praes. von Navesti.

Naveden, a, o, part. verleitet.

Navěk, adv. ewig, auf ewig, immer,
Navěke, s. Uvěk.

Naveseliti se, lim se, v. r. p. sich
erfreuen.

Navesti, vedem, (naveo, navela), v. a.
p. 1. anführen; 2. verleiten; 3. an-
führen, citizenen (eine Stelle aus einem
Buche); 4. vodu na vodenicu, hin-
leiten; 5. platno, mit der Madel den
im Weben abgeriffenen Faden durch-
ziehen; — se, v. r. p. wanken (vor
dem Falle).

Navesti, vezem (navezao, vezla), v.

NAV

191

F

NAV

a. p. ladju na vodu, abfahren mit dem Schiffe; — se, abfahren.

Navěstitelj, m. Verkündiger, Bothe, m.

Navěstiti, tim, v. a. p. ankündigen, verkünden; — zaručnike, aufbieten.

Navěstnik, m. s. Navěstitelj.

Navěšati, šam, v. u. p. genug aufhenken.

Navěšćivati, vam i ćujem, v. u. i. aufbieten (Brautleute).

Navezak, zka, m. Faden, der an einen andern angebunden wird.

Navezati, vežem, v. a. p. 1. daran binden; 2. in Menge binden; — se, v. r. p. 1. sich satt binden; 2. nicht nachlassen; navezala me se bolest, ich kann der Krankheit nicht los werden.

Navezivati, zujem, v. a. i daran binden.

Navezti, zem, v. a. p. sticken, mit Stickarbeit auszieren; — ladju na prud, ein Schiff auf den Sand treiben.

Navěrćmati, mam, v. a. p. (cěrn.) f. Navěrnčati.

Navěrći, věržem, v. a. pf. darauf

Navěrgnuti, gnem, geben, zugeben.

Navěrh, praep. mit gen. zu oberst, oben.

Navěrkati, kam, v. u. p. anheben.

Navěrljati, ljam, v. a. p. in Menge gebären.

Navěrlje, adv. schief.

Navěrnčati, čam, v. a. pf. t. j. opanak, Niemen anmachen, s. Naěrčmati.

Navěrndati, dam, v. a. pf. (vvn den Spinnenden) in Menge (allein nicht gar schön) sertig machen.

Navěrnuti, nem, v. a. p. 1. anschrauben, befestigen; 2. pecivo, anspießen (den Braten); 3. vodu, leiten; 4. lenken; 5. impsen, belzen, inokuliren, pſropſen, f. Cěpiti; — se, v. r. p. einfehren, einfprechen.

Navěrsti se, věrzem se (navěrzao, zla), v. r. pf. oko koga ilina što, sich

an Jemand, an etwas machen, nicht nachlassen.

Navěršiti, šim, v. a. p. } voll machen,

Navěršivati, vam und šujem, v. u. i. } erfüllen; — se, in Erfüllung gehen.

Navěrt, m. Pſropſreis, n.

Navěrtak, tka, m. 1. Pſropſreis, n. 2. das Angeschraubte.

Navěrtati, tam i navěrćem, v. u. i. s. Navěrnuti.

Navěrtěti, tim, v. a. p. 1. anbohren; 2. (cern.) anspießen.

Navěrvěti, vim, v. n. pf. zusam-

Navěrlvjeti, { menströmen, sich anhäufen.

Navěrzti, zem, v. u. p. einfädeln, s. Navraziti.

Navičaj, m. Gewohnheit, Sitte, f.

Navići, viknem i navići se, viknem se, v. n. p. sich angewöhnen.

Na vidan, dna, o, adj. neidig, s. Nenavidan, Zavidan.

Naviděti, dim, v. a. i. beneidn, s.

Naviditi, } Nenaviděti; — se, dim se, v. r. p. sich vertragen mit Jemand, vuk i lisica nemogu se naviděti, Wölſ und Tuchs können nicht in Eintracht leben.

Navidost, f. Neid, m.

Navijati, jam, v. a. i. 1. aufwinden; 2. anlenken; 3. beugen; 4. na svoju ruku, zu eigenem Nuten reden.

Navik (navěk), adv. immer.

Navika, f. Gewohnheit, f.

Navikao, kla, o, adj. gewöhnt, angewöhnt, s. Navadan, Naučan, Obikao.

Navikati se, vičem se, v. a. p. sich satt schreien.

Naviknuti, nem (naviknuti s, nem se), v. n. p. sich angewöhnen, s. Navići, Obiknuti.

Naviljak, ljka, m. so viel Heu oder

NAV

192

A-

NAZ

Stroh, als man auf einmal mit der
Gabel aufstechen kann.

Naviljeiti, čim, v. a. p. Heuhaufen
machen.

Navinuti, nem, v. a. p. anbiegen.

Navirati, rem, v. n. i. 1. durch Sie-
den aufschwellen; 2. — na koga, an-
fahren; 3. dringen auf etwas, mit
Gewalt durchwollen.

Navitak, tka, m. predja navita na
vratilo, Aufzug (bei den Webern), m.

Naviti, vijem, v. a. p. 1. aufwinden;
2. beugen; 3. — osnutak, aufbäu-
men, aufziehen; 4. — uru, sat, auf-
ziehen; — se, sich beugen, wanken,
j. Navijati.

Navlačak, čka, m. f. Nazuvica.

Navlačiti, čim, v. a. i. 1. (haljine)
anziehen, aufziehen, überziehen; 2. die
Augenbraunen schminken; 3. verlei-
ten; — se, sich darüberziehen, u. p.
oblak.

Navlaka, f. 1. Heberzug (eines Kiffens),
m. 2. das Fell auf dem Auge,
Staar, m.

Navlast, adv. besonders, vorzüg-

Navlastito, lich, f. Osobito.

Navlaš, adv. vorsätzlich.

*Navlum,

Navo, navla,

m. Schifflohn, m.

Navod, m. Anleitung, Anführung, f.
Citat, u. Verleitung, f.

Navoditi, dim, v. a. i. f. Navesti,
vedem.

Navodljiv, a, o, adj. t. j. točak kojega
su se paoci počeli izglavljivati, ein
Rad, dessen Speichen aus den Fugen
gehen.

Navodnica, f. 1. Wasserleitung (auf
den Feldern), f. 2. der Haden am
Aufzug (am Webstuhl).

Navodniti, nim, v. a. p. vino, mit
Wasser vermischen, wässern; —
zemlju, f. Natopiti zemlju.

Navoj, m. f. Navitak.

Navojevati se, jujem se, v. r. p. sich
satt kriegen, genug streiten.

Navor, m. Hebel, Hehebaum, m. f.
Poluga.

Navora, f. (gr. anafora), die Anaphora
in der griechischen Kirche.

Navostitl, tim, v. a. p. wicßsen, an-
wicßsen.

Na voze. adv. führenweise, f. Na
kola.

Navoziti, zim, v. a. i. 1. u. p. prud
na cestu, den Kies auf die Straße
fahren; 2. ladju (auch — se, v. r.
p.), abfahren vom Ufer, f. Nava-
žati.

Navraćati, ćam, v. a. i. f. Navra-
tjati.

Navraniti, nim, v. a. p. 1. schwarz
machen; 2. angewöhnen; — se, 1.
sich schwarz färben; 2. sich ange-
wöhnen.

Navraniti se, nim se, i. u. p. sich in
einen Haufen in Menge versammeln
(z. B. um etwas zu sehen).

Navranjati, njam, v. a. i. f. angewöh-
nen;

Navranjiti, njim, v. a. pf. nen; — se,
v. r. p. sich angewöhnen.

Navratiti, tim, v. a. p. 1. bereten,
verleiten; 2. hinleiten, anlenken; —
se, v. n. p. einsprechen.

Navratjati, tjam, v. a. i. 1. leiten; 2.
verleiten, f. Navratiti.

Navraziti, zim, v. a. i. einsädeln.

Navrěti, vrem, v. a. p. mit Gewalt
durchwollen, f. Navirati.

Navrěti, vri, v. n. p. durch Zieden
aufschwellen, sprudeln.

Navući, vučem, vukao. v. u. p. 1. an-
ziehen; 2. verleiten; 3. obérve, schmin-
ken; 4. britvu, abziehen, — se, sich
dazwischen ziehen.

Nazad.

Nazada.

adv. zuruck

NĚK

197 -

E-

NEM

ausschließlich (für das weibliche Geschlecht).

Několiko, pron. etwas, einiges, eine Anzahl, eine Quantität (mehr als vier).

Nekriv, a, o, adj. unschuldig.

Nekteša, f. s. Nehtěša.

Někud, { adv. irgendwo durch; —,

Někuda, { fig. s. Někamo.

Nekuhan, a, o, part. ungekocht, roh.

Nekum, m. Unpathe, m. der den Manen kum nicht verbient.

Nelagod. f. Beschwerlichkeit, f.

Nelagodan, dna, o, adj. matt, unpäßlich, f. Nemoćan.

Neljubak, bka, o, adj. unlieblich.

Neljudi, m. pl. die Unmenschen.

Něm. a, o, adj. stumm.

Němac, mca, m. 1. Stumme, m. 2. Teutscher, m.

Němačka, f. Deutschland, u.

Němački, a, o, adj. deutsch.

Nemalac, lea, der Habenichts, Bedurftige.

Nemalo, adv. beinahe.

Neman, f. Ungeheuer, Gespenst, n.

Nemar, m. Sorglosigkeit, Gleichgiltigkeit, f.

Nemaran, rna, o, adj. forglos, unbecümmt.

Nemariš, m. der Sorgloie, f. Nebriga.

Nemariti, rim, v. n. i. sich nicht befümmern, nicht achten, f. Nehajati, Mariti.

Nemarljiv, a, o, adj. fahrlässig, nachlässig, f. Nemaran.

Nemarljivac, vea, m. ein fahrlässiger Mensch.

Nemarljivost, f. s. Nemarnost.

Nemarno, adv. fahrlässig, nachlässig.

Nemarnost, f. Fahrlässigkeit, Nachlässigkeit, f.

Nemati, mam, v. n. i. nicht haben;

nema vina, es ist kein Wein da; nema ga kod kuće, er ist nicht zu Hause.

Nemati se, nema se, c. t. pf. nicht auf die Welt kommen.

Němčadija, f. coll. die gesammte deutsche Jugend.

Němčati, čam, v. a. i. deutsch reden.

Němče, eta, n. junger kleiner Deutschler.

Němčiti, čim, v. a. i. deutsch machen.

Němica, f. die Deutsche.

Nemil, a, o, adj. unlieb, unangenehm.

Nemilice, adv. unbarmherzig, ohne Schonung.

Nemilo, adv. unlieb.

Nemiloserdje, n. } 1. Unbarmherzig

Nemilost, f. } keit, f. 2. Unknade, f.

Nemilostiv, a. o, adj. unbarmherzig.

Nemio, mila, o, adj. 1. s. Nedrag; 2. unbarmherzig, grausam.

Nemir, m. Unruhe, f.

Nemiran, rna, o, adj. unruhig.

Nemirković, m. der Unruhe Sohn, ein sehr beweglicher unruhiger Mensch.

Nemirnik, m. ein Unruhiger.

Němiti, mim, v. n. i. stumm werden, s. Oněmiti.

Němljeti, mim, v. n. i. stumm werden, verstummen.

Nemoć, f. Unvermögen, n. Schwäche, f. Krankheit, f.; suha —, Abzehrung, Auszehrung, Schwindsucht, f. s. Bolest.

Nemoćan, čna, o. adj. unvermögend, schwach, krank.

Nemoći, nemogu, nemorem i nemožem, v. n. i. 1. nicht können, nicht vermögen; 2. krank sein.

Nemoćnica, f. eine Kranken, s. Bolesnica.

Nemoćnik, m. ein Kranker, s. Bolesnik.

NEP

199

8

NEP

Nepokornost, f. Ununterthänigkeit, Hart-
nächigkeit, f. s. Tverdoglavost.

Nepokvaren, a, o, part. unverdorben.

Nepoman, mna, o, adj. unachtsam, un-
bedachtsam.

Nepomenuše, f. pl. Art Kinderblattern.

Nepomenik, m. Euphemismus für eine
gefährliche Beule.

Nepomičan, čna, o, adj. unbeweglich.

Nepomično, adv. unbeweglich.

Nepomiriv, a, o, adj. unversöhnlich.

Nepomnja, f. Unachtsamkeit, Unbedacht-
samkeit, f.

Nepomno, adv. unachtsam, unbedacht-
sam.

Neporočan, čna, o, adj. unbeslecht, un-
bescholten.

Neposlen, a, o, adj. müßig, j. Bez-
poslen.

Neposluh, m. Ungehorsam, m.

Neposlusan, šna, o, adj. ungehorsam.

Neposlušnost, f. Ungehorsam, m.

Nepostan, tna, o, adj. nicht zu fasten,
Fleisch- (Tag).

Nepostižan, žna, o, adj. unerreichbar,
unbegreiflich, s. Nedokučiv. Nedohitan.

Nepostižno, adv. s. Nedokučivo, Ne-
dohitno.

Nepostojan, a, o, adj. s. Nestalan,
Nestanovit.

Nepošten, a, o, adj. unredlich.

Nepoštenje, n. Unehre, f.

Nepouzdanost, f. Mištrauen, n.

Nepovoljan, ljna, o, adj. unangenehm.

Nepovoljno, adv. unangenehm.

Nepoznat, a, o, adj. unbekannt.

Nepoznanstvo, n. Unbekanntchaft, f.

Neprav, a, o, adj. ungerecht, s. Kri-
vičan; schuldig (eines Verbrechens),
j. Kriv.

Nepravda, f. Unrecht, n. Ungerechtig-
keit, f. po nepravdi, ungerechter-
weise.

Nepravedan, dna, o, adj. ungerecht.

Nepravednica, f. die Ungerechte.

Nepravednik, m. der Ungerechte.

Nepravedno, adv. ungerecht.

Nepravednost, f. Ungerechtigkeit, f.

Nepravilan, lna, o, adj. unregelmäßig.

Nepravo, adv. unrecht, ungerecht.

Neprebavan, vna, o, adj. unverdaulich.

Nepredobitan, tna, o, } adj. unüber-

Nepredobiv, a, o, } windlich,

Neprestan, a, o, adj. unaufhörlich,
fortwährend.

Neprestance, } adv. unaufhörlich.

Neprestano, }

Nepriatelj, m. s. Neprijatelj.

Nepribitan, tna, o, adj. abwesend, s.
Nepritoman.

Neprihitnost, f. Abwesenheit, f. j. Ne-
pritomnost.

Neprignut, a, o, adj. nicht gebeugt;
abgeneigt.

Neprigoda, f. Ungelegenheit, f.

Neprigodan, dna, o, adj. unbequem,
ungelegen.

Neprijatelj, m. Feind, m.

Neprijateljevati, ljujem, v. n. i. in
Feindschaft sein.

Neprijateljica, f. Feindin, f.

Neprijateljstvo, n. Feindschaft, f.

Neprijati, jam, v. n. i. nicht günstig
sein.

Neprijazan, zni, f. Feindschaft, f.

Neprikladan, dna, o, adj. unpassend,
ungecigner.

Neprikladnost, f. das Unbequeme, Un-
passende.

Nepriklon, a, o, adj. abgeneigt.

Nepriklono, adv. unchrerbietig.

Nepriličan, čna, o, adj. 1. unähnlich;
2. unbequem, lästig, ungelegen.

Nepriličnost, f. 1. Unähnlichkeit, f.
Unbequemlichkeit, Ungelegenheit, f.

Neprilika, f. 1. das Ungleiche (z. B.
alt und jung); 2. Ungelegenheit, Be-
lästigung, f.

NEP

200

NES

Nepriměrno, adv. beispielvös.

Nepriměrnost, f. Beispielloflichkeit, f.

Nepristao, ala, v, adj. f. Neprikladan.

Nepristojan, jna, o, adj. ungebührlich, f. Nedostojan 2.

Nepristojno, adv. unanständig.

Nepristojnost, f. Ungebührlichkeit, Unanständigkeit, f.

Nepristran, a. o, adj. unparteiisch.

Nepristranost, f. Unparteilichkeit, f.

Nepristupiv, a, v, } adj. unzuväzlen.

Nepristupan, pna, o, } gänglich.

Neprisutan, tna, o, adj. abwesend, f. Nepritoman, Nepribitan, Nena-zočan.

Neprisutstvo, n. Abwesenheit, f.

Nepritoman, mna, o, adj. abwesend.

Nepritomnost, f. Abwesenheit, f.

Nepriuzet, a, o, adj. unbefangen, unparteiisch.

Neprobavan, vna, v, adj. unverdaulich.

Neprobitan, tna, v, adj. undurchdringlich.

Neprobitnost, f. Undurchdringlichkeit, f.

Neprohodan, dna, v, } adj. unwegs.

Neprolazan, zna, v, } sam, undurchgänglich.

Neproměnit, a, v, adj. unveränderlich.

Neproměnjiv, a, o, adj. unveränderlich.

Neproměnjivost, f. Unveränderlichkeit, f.

Neproziran, rna, v, } adj. undurchdringlich.

Neprozračan, čna, o, } sichtig.

Neprudan, dna, v, adj. unnüß, zwecklos.

Nerad, adv.

Nerad, a, o, adj. } ungern, unlieb.

Nerad, f. Unthätigkeit, f.

Neradin, m. Müßiggänger, Faullenzer, m.

Neranča, f. Pomeranze, f. (Baum und Frucht).

Neradosan, sna, o, adj. freudenleer.

Neradost, f. die Freudenleere.

Nerast, m. 1. Eber, m. 2. eine Wilzefrankheit.

Nerastavan, vna, o, adj. f. Nerazstavan.

Nerastovit, a, o, adj. unverschnitten.

Nerazbor, m. der Mangel an Einsicht.

Nerazboran, rna, o, adj. ohne Einsicht.

Nerazborno, adv. ohne Einsicht, eineSichtslos.

Nerazdělan, diona, v, adj. untrennbar, unzertrennlich, untheilbar.

Nerazlog, m. Unvernünft, f.

Nerazložan, žna, v, adj. unvernünftig.

Narazstavan, vna, o, adj. untrennbar, unzertrennlich.

Nerazuman, mna. o, adj. unverständig.

Nerčicit, a, v, adj. unberedt, unberedtsam.

Nered, m. Unordnung, f.

Neredan, dna. o, adj. unordentlich.

Neredno, adv. unordentlich.

Nerodan, dna. o, adj. f. Neplodan.

Nerodica, f. Mißwachs, m. Mißjahr, n. Unfruchtbarkeit, f.

Nerodkinja, f. die Unfruchtbare.

Nerojka, f. Bienenschwarm, welcher den ganzen Sommer nicht schwärmt.

Neruka, f. Unglück, n.

Neruka, s neruke, adv. unbequem, aus der Hand.

Nesan, sna, m. Wachen, n. Schlaflosigkeit, f.

Nescěna, f. Geringung, f.

Nesček. m. Atom, m.

Neshodan, dna. v, adj. unpassend, zweckwidrig.

Nesit, a, o, adj. unersättlich.

Nesit, m. Nimmersatt, m.

Nesitost, f. Unersättlichkeit, f.

Nesklad, m. Uneinigkeit, f. f. Nesloga,

NES

-3 201

E-

NES

Disharmonie, f. Mißklang, m. Un-
vereinbarkeit, f.

Neskladan, dna, o, adj. unpassend,
plump, roh; uneinig, unverträglich.

Neskladno, adv. unpassend, plump, un-
einig, f. Nesložno.

Nesklapan, pna, o, adj. ungereimt.

Nesklapno, adv. ungereimt; govori—,
er spricht gebrochen (nicht gut).

Nesladak. dka, v, adj. unsüß.

Neslan. a, o, adj. ungesalzen, abge-
schmackt, läppisch, f. Netečan.

Nesličan, čna, o, adj. unähnlich.

Nesloga, f. Uneinigkeit, Zwictracht, f.
s. Nesklad.

Nesložan, žna, v, adj. uneinig, miš-
bellig.

Nesložno. adv. uneinig.

Nesmělica, f. der nicht wagt, sich nicht
getraut (etwaß zu thun).

Nesměran, rna, o, adj. unehrerbietig,
frech, unbescheiden.

Nesmiljen, a, o, adj. unbarmherzig,
grafam.

Nesmotěrn. j a, o, adj. unbedacht,

Nesmotren, j (cichtsinnig, dumm.

Nesnaga, f. 1. Unreinlichkeit, f. 2.
Schwäche, f.

Nesnosan, sna, v, adj. unerträglich.

Nespametan, tna, v, adj. f. Nepa-
metan.

Nespavati, vam, v. n. i. nicht schla-
sen.

Nespavanje, n. Schlaßlosigkeit, f.

Nespodoban, bna, o, adj. unähnlich,
f. Nesličan, unsörmlich.

Nespor, a, o, adj. nicht lange dauernd.

Nespretan, tna, o, adj. plump, roh,
bengelhaft.

Nesputan, tna, v, adj. } unschicklich.

Nesputno, adv.

Nesram, m. Unverschämtheit, f.

Nesraman, mna, o, adj. schamlos.

Nesramnik, m. unverschämter Mensch.

Nesrěća, f. 1. Unglück, n. 2. fig. ein
Scheltwort, idi nesrěćo jedna, Un-
gerathener! s. Nedaća 2.

Nesrěćan, čna, o, adj. unglücklich.

Nesrěćnica, f. Unglückliche, f.

Nesrěćnik, m. ein Unglücklicher.

Nesrědstveno, adv. unmittelbar.

Nesrětan, tna, o, adj. f. Nesřečan.

Nesrětnić, m. Unglücksohn, m. (poet.)

Nesrětnjik, m. s. Nesřećnik.

Nestadak, dka. m. das Nichtvorhanden-
sein.

Nestajanje, n. Abgang, Mangel, m.
Abnahme, f.

Nestajati, je, v. impers. i. (koga,
čega ili česa), 1. ausgehen (ver-
braucht sein); 2. abhanden kommen,
abnehmen, zu Grunde gehen, s. Ne-
stati.

Nestalan, lna, v, adj. unbeständig, un-
standhaft.

Nestalno, adv. unbeständig.

Nestanovit, a, o, adj. s. Nestalan.

Nestanuti, ne, v. impers. p. (koga,
čega ili česa), f. Nestati.

Nestaša, f. Abgang, m.

Nestašan, šna, o, adj. mutschaftig; un-
rubig.

Nestasko, m. der Unruhige,

Nestati, ne, v. impers. p. koga čega
ili česa (in cern. auch mit dem nom.)

1. ausgehen, zu mangeln anfangen;

2. abhanden kommen, verschwinden,
nicht mehr sein; 3. verschwinden, s. Ne-
stajati.

Nestavan, vna, v, adj. s. Nestalan,
Nestanovit.

Nestavnost, f. Unbeständigkeit, f.

Nestěrpljiv, a, v. adj. ungeduldig.

Nesti, nesem, v. a. i. 1. Eier legen;
2. —, (slov.) f. Nositi.

Nestid, m. s. Nesram.

Nestidan, dna, o, adj. s. Nesraman.

Nesudjen, a, o, adj. nicht bestimmt.

NES

→ 202 →

NEV

Nesudjenica, f. die Nichtbestimmte.

Nesudjenik, m. der Nichtbestimmte.

Nesudjenje, n. (poet.) das Nichtbestimmte.

Nesvěst, f. 1. Bewußtlosigkeit, f. 2. Tölpelci, f. 3. Ohnmacht, f.

Nesvěstan, tna, o, adj. dumm, tölpelhaft.

Nesvěstica, f. s. Nesvěst.

Nesvojtljiv, a, v, adj. ohne Gefühl für die Scinigen.

Neštedice, adv. schonungslos.

Neštiv, a, v, adj. unleserlich.

Nešto, něčesa i něčega, pron. etwas; po —, einigermaßen.

Netajiv, a, v, adj. unläugbar.

Netečan, čna, o, adj. abgeschmackt.

Netek, m. Abgeschmacktheit, f.

Netělesan, sna, o, adj. unförperlich.

Neteljena, adj. krava, eine Kuh, die nicht gekalbt hat, Kalbin, f.

Neti, nesem (poet.), s. Nesti.

Nětilo, n. Zündschwamm, m. s. Guba, 2.

Nětiti, tim, v. a. i. oganj, Feuer machen, ansachen, s. Snětiti.

Netjak, m. Schwestersohn, Nesse, m.

Netjaka, f. Schwestertochter, Nichte, f.

Netjakin, a, v, adj. der Nichte.

Netjakov, a, v, adj. des Nessen.

Netom, adv. sobald als, kaum, s. Istom, Samo, Tek.

Neučan, čna, o, adj. 1. nicht gewohnt, s. Neobvadan, Neobičan; 2. ungelehrt.

Neučen, a, v, adj. ungelehrt.

Neudaja, f. Chelosigkeit (von Frauenpersonen), f.

Neudan, a, v, part. ledig, nicht ver-

Neudat, a, o, } heirathet, chelos (von Frauenzimmern).

Neugodan, dna, o, adj. unangenehm, nicht so wie es sein sollte.

Neugodno, adv. unangenehm.

Neugodnost, f. Unannehmlichkeit, f.

Neuhodan, dna, o, adj. 1. unzugängig; 2. nicht auszukunftschaften.

Neuk, a, o, adj. ungelehrt, unwiffend, unersfahren; — konj, nicht abgerichtet, nicht zugeritten.

Neukloniv, a, o, adj. 1. nicht zu bestitigen, was man nicht wegräumen, nicht weggeschaffen kann; 2. unumgänglich.

Neuljudan, dna, o, adj. unartig, unhöflich.

Neuljudno, adv. unartig.

Neuljudnost, f. Unart, f.

Neuman, mna, v, adj. s. Bezuman.

Neuměčan, čna, o, adj. linkisch, ungeschickt.

Neuměran, rna, v, adj. unmäßig.

Neumětan, tna, v, adj. ungeschickt.

Neumětje, n. neumeština, f. (cern.) Umwissenheit, f.

Neumitan, tna, v, adj. unbestechlich, unbestechbar.

Neumivenica, f. časa rakije, koja se popije u jutru još dok se čověk nije umio, das Gläschen Branntwein in der Früh getrunken, bevor man sich gewaschen hat.

Neumno, adv. unvernünftig.

Neumnost, f. Unvernunft, f.

Neumoljiv, a, o, adj. unerbittlich.

Neumoran, rna, o, adj. unermüdlich.

Neumorno, adv. unermüdlich.

Neuprav, } adv. indirekt.

Neupravo, }

Neuredan, dna, v, adj. unordentlich, ungeordnet.

Neuredno, adv. unordentlich.

Neurednost, f. Unordentlichkeit, f.

Neuslišanje, n. Richterhörung, f.

Neutrudljiv, a, o, adj. s. Neumoran.

Neuzdan, a, o, adj. treu, getreu, vertraut.

Neva, f. (im vertraulichen Umgange), s. Nevěsta.

NEV

203

2

NEZ

Nevaljal, a, o, adj. } adj. nichtsnüße,
Nevaljan, a, o, unbrauchbar.
Nevaljao, ala, o, }

Nevalja-lac, lea, m. nichtswürdiger
Mensch; —lica, f. nichtswürdiges
Frauenzimmer, n. —Ištvo, m. —Išti-
na, f. Nichtswürdigkeit, f.

Nevati se, vam se, v. n. i. Anstand
nehmen, Bedenken tragen, sich wei-
gern.

Neven (nevehn), m. Ringelblume, Tod-
tenblume, f. calendula officinalis,
Linn.

Nevenov, a, o, adj. von der Todten-
blume.

Nevěra, f. 1. Unglaube, m. 2. Un-
treue, Treulosigkeit, f. 3. der, die
Treulose.

Nevěran, rna, o, adj. ungläubig, un-
treu.

Nevěrija, f. (coll.) die Ungläubigen.

Nevěrnica, f. treulose Weib, n.

Nevěrnik, m. 1. ein Untreuer, Treule-
fer, m. 2. Ungläubiger, m.

Nevěrnjak, m. f. Nevěrnik.

Nevěrnost, f. Untreue, f.

Neveseo, sela, v, adj. mišnuthig,
traurig, f. Tužan.

Nevesilj, m. Art Pflandz.

Nevěsta, f. Schwiegertochter, Braut,
Schwägerin (Brudersweiß), f.

Nevěstica, f. 1. dim. v. Nevesta;
2. (cèrn.) Wiesel, n. f. Lasica.

Nevěstin, a, o, adj. der nevěsta ge-
hörig.

Nevěstinski, a, o, adj. Braut-, bräut-
lich.

Nevěšt, a, o, adj. unfundig, der es
nicht versteht, unersfahren, unbewan-
rant; činiti se čemu i nevěšt, sich
stellen, als wenn man nicht wußte.

Nevičan, čna, o, adj. f. Nevěšt.

Nevid, m. 1. otišao nevidom, t. j.
ne zna se kuda, er ist verschwunden;

2. (cèrn.) Gattung sehr kleinen ge-
flügelten Ungeziefers.

Nevidiv, a, v, adj. unsichtbar.

Nevidjelica, f. das Dunkel, f. Tmuša.

Nevidjen, a, v, adj. von unbedeuten-
dem Anschein.

Nevidjenì, nà, nò, adj. noch nie gesehen.

Nevidovni, nà, nò, adj. n. p. bêda,
unvorhergesehen.

Nevikao, kla, o, adj. ungewohnt.

Nevin, a, v, adj. (krsl.) von nevinen,
nevinena o, f. Nedužan, Nekriv.

Nevolja, f. Elend, n. Noth, Bedrängniß, f.

Nevoljan, ljna, o, adj. elend, bedrängt.

Nevoljnica, f. die Bedrängte, Un-
glückliche, f.

Nevoljnik, m. ein Elender, Bedrängter,
Unglücklicher, m.

Nevoljno, adv. elend.

Nevrat, m. Art viereckiges Schiff (Plet-
ten), das nur stromabwärts fährt.

Nevréme, mena, n. 1. Unzeit, f. u
—, zur Unzeit; 2. Ungewitter, n.

Nezaboravljeni, à, ô. adj. unvergeßlich.

Nezavisan, sna, o, adj. unabhängig.

Nezazoran, rna, o, adj. tadellos.

Nezdrav, a, o, adj. ungefund.

Nezet, m. Unschwiegersohn, m. Un-
schwager, m.

Nezgoda, f. Unglück, n. Unfall, m. Un-
thunlichkeit, f.

Nezgodan, dna, o, adj., unglücklich;
nicht zu rechter Zeit, unbequem, un-
thunlich.

Nezgrapan, pna, v, adj. ungezogen,
linkisch.

Nezgroman, mna, o, adj. unförmlich.

Neznabožac, žca, m. der den wahren
Gott nicht kennt, Heide, Götzenvor-
ehrer, m.

Neznabožtvo, n. Heidenthum, n.

Neznadoša, m. der sich stellt als ob er
nicht wußte.

Neznajša, m. der Unwissende.

NEZ

-3 204 -

NIŠ

Neznan, a, o, *adj.* unbekannt.

Neznan, f. 1. Unwissenschaft, f. 2. Be-
wusstlosigkeit, f.

Neznati, znam, v. n. pf. nicht wissen.

Nezvan, a, v, *adj.* ungerufen.

Neženjen, a, o, *adj.* ledig (von Manns-
personen).

Něžnost, f. Zärtlichkeit, f.

Ni, conj. 1. weber, —noch; —nemogu
ni jěsti ni piti, f. Niti; 2. nicht
einmal, auch nicht, gar nicht.

Ni, pron. dat. statt Nama oder nam,
uns.

Nica, adv. nieder, herab, zu Boden.

Nicati, ničem, v. n. i. keimen, hervor-
keimen, aufkeimen, sproffen, f. Nik-
nuti, Klicati, Proklicati.

Nicina, f. (cèrn.) s. Micina.

Ničemurno, adv. (slov.) nichtswürdig.

Ničesov, a, o, *adj.* (cèrn. u. hèrc.), f.
Nikakav.

Ničice, adv. vorwärts, auf das

Niče, Gesicht.

Ničiji, a, e, *adj.* keines, Niemanden
gehörig.

Nići, niknem, v. n. p. f. Niknuti.

Nigda, nigdar, adv. f. Nikada.

Nigdě, adv. nirgends.

Nihaljka, f. f. Ljuljaška.

Nihati, ham, v. a. i. f. Ljuljati.

Nije, v. n. i. 1. ist nicht; 2. gibt nicht;
nije li? etwa? vielleicht?

Nijedan, dna, o, *adj.* kein, niemand;
nijedna věro, Treuloser! Treulose!

Nijekati, niječem, v. a. i. sagen nije
oder nema, verneinen.

Nijesam, ich bin nicht, nijesi, nije,
u. f. f. f. Biti, Jesam.

*Nijet, m. Plan, m. Vorhaben, n.*

Nik, m. das Niedersenken der Augen,
die gesenkte Stellung (poet.).

Nikad, adv. niemals, nie.

Nikada, adv. f. Nikako.

Nikakav, kva, o, *adj.* keinerlei.

Nikako, adv. auf keine Art.

Nikakov, a, o, *adj.* f. Nikakav.

Niknuti (nići), niknem, v. n. p. her-
vorkeimen; kako tko nikne, tako i
obikne, jung gewohnt, alt gethan.

Niko, oga, pron. 1. niemand, f. Nit-
ko; nikom ništa, macht nichts; 2. f.
Něko.

Nikogović, m. (cèrn.) Niemandssohn
(Schimpswort).

Nikoi, ja, je, pron. f. Nijedan.

Nikoliko, adv. 1. gar nicht, nicht im
mindesten, f. Nimalo; 2. f. Několiko.

Nikolj dan, m. gen. —lja dne, Niklastag
(6. Dez.); —ljski, a, o, *adj.* Ni-
klas=; —ljštak, m. der den heil. Ni-
klas als Hauspatron verehrt.

Nikom, adv. vorwärts, auf das Gesicht.

Nikud, adv. nirgends durch; auf gar

Nikuda, } keinem Wege durch (Lateinisch:
nullà vià); —, fig. nirgendshin.

Nimalo, adv. gar nicht, nicht im ge-
ringsten.

Nipošto, adv. durchaus nicht, auf keine
Weise, f. Nikako.

Nišador, m. Salmiak, m.

*Nišan, m. Ziel, n. an der Flinte das
Korn.*

*Nišaniti, nim, v. n. i. zielen, aufs
Korn nehmen, f. Ciljati.*

*Nišeste, eta, n. Stärkmehl, n.*

Ništ, a, o, *adj. arm.*

Ništa, ničesa ili ničega, nichts; pod
—, durchaus nicht.

Ništamanje, adv. nichts desto weniger.

Ništanemanje, } Ništar, ničesar, ničemur i t. d. pron. f.
Ništa.

Ništaria, f. Nichtswürdigkeit, f.; —, fig.
nichtswürdiger Mensch.

Ništavac, vca, m. ein nichtswerther
Mensch.

Ništavilo, n. (cèrn.) Nichtswürdigkeit, f.

NIS

205

C

NOĆ

Ništenje, n. Erniederung, f.

Ništiti se, tim se, v. r. i. sich erniedrigen.

Nit, f. Faden, m.

Nitčenica, f. { Weberzeug, m. Weber-

Niti, f. pl. { trumm; uveo u tanke
niti, hart bedrängt sein.

Niti. conj. weder — noch, f. Ni.

Nitko, nikoga, pron. niemand.

Nitkov, m. Niemand, Schuft, m.

Nitković, m. Niemand, Niemandssohn, m.

Niz, m. n. p. hisera, koralja, Schnur, f.

Niz, f. ein niedriger Ort.

Niz, { praep. mit acc. längs, hinunter,

Niza, { hinab, abwärts; —vodu, rěku, stromabwärts; —běrdo, bergab.

Niza, f. die Schnur (Perlen, Dukaten).

Nizak, zka, o, adj. (comp. niži und
nižji), niedrig.

Nizašto, adv. za ništa, für nichts.

Nizati, zam, žem, v. a. i. einfädeln,
auffassen, anreihen.

Nizběrdica, f. abschüssiger Weg.

Nizbědit, a, o, adj. abhängig, berg-
abgehend.

Nizběrdo, adv. hinunter, bergab.

Nizdolica, f. {

Weg bergab, m.

Nizgorica, f. {

Nizina, f. Tieše, f. Niedrigkeit, f.

Nizko, adv. tief.

Niže, adv. niederer; dětca—deset go-
dinah. Kinder unter zehn Jahren.

Niži, a, e, { adj. comp. von Nizak,

Nižji, a, e, { niederer.

Njakati, njačem, v. n. i. schreien (vom
Esel).

Njedra, darah, n. pl. f. Nědra.

Njega, f. s. Něga.

Njegov, a, o, pron. sein (bezeichnet
das Eigenthum der 3. Person, welche
des männlichen Geschlechtes ist, und
in einem casus obliquus in der ein-
schen Zahl steht).

Njegovan, m. f. Něgovan.

Njegovati, gujem, v. a. i. s. Něgovati.

Njegovski, adv. nach seiner Art.

Njem, a, o, adj. stumm, s. Něw.

Njemota, f. Stummheit, f.

Njen (njezin), a, o, adj. ihr.

Njezin, a, o, pron. poss. ihr, einem
Frauenzimmer gehörig.

Nježnost, f. s. Něžnost.

Njihati, njišem, v. n. i. wiegen (z. B.
ein Baum im Winde); schwenken.

Njihati se, njišem se, v. r. i. schwanken.

Njihov, a, o, adj. ihr (was mehreren
Personen gehört).

Njinjati, njam, v. a. i. (slov.) wiegen
(Rind).

Njisak, ska, m.

das Wiehern.

Njiska. f.

Njisnuti, nem, v. a. p. aufwiehern.

Njištati, tam, v. u. i. wiehern.

Njiva, f. Acker, m. Flur, f.

Njiviti, vim, v. a. i. pflegen, besorgen.

Njivski, a, o, adj. Wiesen-.

Njoriti, rim, v. a. i. tauchen.

Njuh, m, Geruchssinn, m.

Njušiti, šim, v. a. i. schnüffeln, spüren,
tiechen, wittern.

Njušilac, šioca (šilca), m. Aufstöberer,
Beschnuffler, m.

Njuška, f. Schmecker (des Hundes), m.

Njuškati, kam, v. a. i. schnüffeln,
spüren.

No, conj. aber, allein, s. Nu.

Noć, f. Nacht, f. noćju, obnoć, Nachts,
bei der Nacht.

Noćan, éna, o, adj. nächtlisch.

Noćas, adv. heute Nacht, in dieser
Nacht.

Noćašnji, a, e, adj. von dieser Nacht.

Noćište, n. Nachtlager, Nachtquartier, n.

Noćiti, éim, v. n. i. übernachten; —
se. Nacht werden.

NOĆ

206

NOV

Noćivati, vam, v. n. i. zu übernachten
pflegen, f. Noćiti.

Noćni, nà, nò, adj. nächtlch.

Noćnica, f. Nachtgespenst, n.

Noćničav, a, o, adj. der (die) in der
Nacht in's Bett pißt.

Noćnik, m. (čověk), Nachtwanderer,
Nachtwandler, m. — (větar), Nacht-
wind, m.

Noćno, adv. noćju, noćom, obnoć,
Nachts, bei Nacht.

Noćurak, rka, m. Art Pflanze.

Noga, f. 1. Fuß, m. Bein, n. ; pod nogu,
bergab; doći kome na noge, selbst zu
ihm kommen; ići nogu pred nogu,
Schritt vor Schritt gehen; na noge!
auf! 2. eine gewisse Anzahl.

Nogače, f. pl. } Gestell, n. Schra-

Nogači, m. pl. } gen, m.

Nogavica, f. eine Hälfte der Hosen (für
ein Bein).

Nogobolja, f. Fußgicht, f.

Nogostup, m. Fußsteig, m.

Nohat, hta, m. f. Nokat.

Noj, m. Strauß (ein Vogel), m.

Nojev, a, o, adj. des Straußes.

Nokat, kta, Nagel (an Fingern und
Zehen), m. nokti, katah, m. pl.
Klauen, Krallen, pl.

Nona, f. Füschen, n.

Nor, a, v, adj. thöricht, f. Lud, Bě-
san.

Norac, rca, m. 1. Taucher, m. 2.
Narr, m.

Noriti, rim, v. n. i. 1. tauchen, un-
tertauchen; 2. abhangen, steil sein
(von einer Gegend); 3. —, (slov.)
närrisch sein.

Nos, m. Nase, f. na vrat na nos,
über Hals und Kopf.

Nosac, sea, m. 1. Mündung (z. B. an
der Kanne), f. 2. Träger, m.

Nosač, m. Träger, m. f. Nosilac.

Nosat, a. v, adj. langasig.

Nosati, sam, v. a. i. umhertragen.

Noseć, a, v, adj. (croat.) schwanger.

Nosila, n. pl. Tragbahre, f.

Nosilae, sioca (silca), m. Träger, m.

Nosilja, f. eine Henne, die täglich legt.

Nosiljka, f. Sänfte, f. Tragsel-

Nosionica, f. sel, m.

Nositi, sim, v. a. i. 1. tragen; 2. —
glavu u torbi, den Kopf, das Leben
wagen; 3. —, v. n. i. (žena), schwan-
ger sein.

Nositi se, sim se, v. r. i. 1. s kim
ringen; 2. sich tragen, gekleidet sein.

Nosnica, f. s. Nozděrva.

Nostvica, f. Stör, m. (ein Fisch).

Nosvica, f. Stör, m. (ein Fisch).

Nošivo, n. was getragen wird, die
Kleider.

Nošnja, f. das Tragen, Tracht, Mode,
Kleidungsart, f.

Nov, a, o, adj. neu; na novo, iz
nova, s nova, wieder, abermals;
— novcat, ganz neu, funkelneu.

Novac, vca, m. Geldmünze, f. Geld,
n. f. Pěnez.

Novajlija, m. Neuling, m.

Novak, m. 1. Neuling, Refrut, m. 2.
Neumond, m. —licht, n.

Novcat, a, o, adj. nagelneu, f. Nov.

Novei, vacah. m. pl. Geld, n. f. Pě-
nezi.

Novčan, a, o, adj. Geld-; geldreich;
novčana kesa, Geldbeutel, m.

Novčić, 1. dim. von Novac; 2. Hah-
nenfuß, m. ranunculus repens.

Novica, f. neues Schiff, n.

Novina, f. Renigkeit, f. Erstling der
neuen Ernte, m.

Novinar, m. Zeitungschreiber, Jour-
nalist, m.

Novine, ah, f. pl. Zeitung, f.

Noviti, vim, v. a. i. erneuern.

Novorez, m. ein unlangst verschnittenes
männl. Schwein.

OBR

215

OBR

Obrastati, stam. v. n. i. } obrastao i

Obrasti, stem, v. n. p. } obrasao,
verwachsen.

Obrati, oberem, v. u. p. cvětje, vo-
će, vinograd, pſücken, lesen; — sko-
rup ili vérhnje s mléka, abnehmen,
abschöpfen; auswählen.

Obratiti, tim, v. a. p. 1. zu etwas
verleiten; 2. hereinbrechen; — se,
v. t. pf. umkehren.

Obratjenik, m. Bekehrte, m.

Òbraz, m. 1. Gesicht, n. Wange, f.
2. Seite im Buche; 3. fig. Scham
und Ehre, f.

Obrazac, zca, m. Gesichtchen, n.

Obrazan, zna, o, adj. 1. hübsch; 2.
(cèrn.) ehrenhaft.

Obrazditi, dim, v. a. p. anfurchen.

Obrazina, f. (cèrn.) Larve, f.

Obraziti, zim, v. a. i. } hilden, for-

Obrazovati, zujem, v. a. p. } men, civili-

Obražavati, vam und } firen, f.
žujem, v. a. i. Izobraziti.

Obraždjivati, djujem, i. u. i anſur-
chen, Furchen machen.

Obražnja, f. Einbildung, Vorstellung, f.

Obreći, rečem, rekó, v. a. p. ver-
sprechen, zusagen, f. Obećati, Obri-
cati.

Obrečenje, n. das Versprechene
(Vuk).

Obred, m. Ceremonie, f. Ritus, m.

Obredak, dka, o, adj. 1. dünn, schüt-
ter; 2. selten, f. Redak.

Obredan, dna, o, adj. dem Ritus ge-
mäß.

Obrediti, dim, v. a. p. (občrediti,)  
Mehreres der Reihe nach thun (z. B.  
vornehmen, prüfen, etwas verrichten  
lassen); — se, t. j. občrediti se,  
etwas verrichten, wenn an einen die  
Reihe kommt.

Obredjivati, vam und djujem, v. a. i.
der Reihe nach thun, umreihen.

Obrěmeniti, nim, v. u. p. beladen,
belasten.

Obreti se, rim se, v. r. p. sich wo
besinden.

Obretenije, n. das Fest der Findung
des Hauptes Johannis (24. Tebr.).

Obrězak, zka, m. ein Abschnitt.

Obrězati, režem, v. a. p. umschneiden,
beschneiden, f. Obrězivati.

Obrězine, nah, f. pl. die Abschnitte.

Obrězivati, vam und zujem, v. a. i.
f. Obrězati.

Obrězotina, f. Abschnitt, m. (Fleisch).

Obricati, čem, v. a. i. versprechen, f.
Obećati; — se, čem se, v. r. i.
versprechen, angeloben.

Obričiti, čim, } v. a. p. balbiren,

Obrijati, jem, } barbiren.

Obrisač, m. Abwischtuch, n. f. Obrus.

Obrisati, šem, v. a. p. abwischen.

Obriti, rijem, v. u. pf. umwühlen.

Obriti, obrijem, v. a. p. } f. Obrijati.

Obrivati, vam, v. a. i. }

Obroćiti, čim, v. a. pf. mit Färber-
röthe färben.

Obrok, m. 1. festgesetzte Zeit zum
Essen, f. 2. Mahlzeit, f. 3. Por-
tion, f.

Obronak, nka, m. Abhang, m.

Obroniti se, nim se, v. n. p. hinab-
rollen (die Erde am steilen Abhang).
Obrositi se, sim se, v. n. p. etwas

naß werden vom Thau oder seinem
Regen.

Obrov, m. Graben (bei einer Verschan-
zung), m.

Obroviti, vim, v. a. pf. einen Gra-
ben (ein Gerinne) um das Haus
ziehen.

Obrub, m. Saum, Rand, m. Einfas-
sung, f. f. Rub.

Obrubiti, bim, v. a. p. 1. umsäumen;
f. Zarubiti; 2. schälen, abhülsen
(z. B. die Nüsse).

OBR

216 ¤-

OBS

Obruc, m. Reif, m.

Obrucan, m. Art Topf mit einem (thö-
nernen) Reif.

Obrucar, m. der Weisertiger oder auch
der Händler der Reise.

Obrucati, cam, v. a. i. vereisen.

Obrucí, m. kleiner Reif, m.

Obrucje, a. (coll.) die Reise (mehrere
Reise).

Obrukanae, nea, m. der Erklöse, m.

Obrukati, kam, a. pf. beschämen.

Obruniti, nim, v. a. pf. abschütteln;
— se, v. r. pf. abfallen (von Obst,
Nüssen).

Obrus, m. Abwisschtuch, Handtuch, u.
f. Ručnik.

Obrusiti, sim, v. a. pf. küssen (poet.
statt obljubiti).

Obružiti, žim, r. a. p. entstellen, be-
schimpfen.

Obsada, f. 1. Besetzung, Umpflanzung, f.
2. Belagerung, f. s. Obsěda.

Obsadni, a. o. adj. Belagerungs-; stanje
obsadno (— obsade), n. Belage-
rungszustand, m.

Obsěcati, cam, v. a. i. umhauen, be-
schneiden.

Obseći, sežem, v. a. p. f. Obsegnuti.

Obsěći, obsěčem, obsěko, v. a. p.
umhauen, umschneiden.

Obsěda, f. Belagerung, f.

Obsědnik, m. Belagerer, m.

Obseg, m. Umfang, m.

Obsegnuti (obsěći), nem, v. u. p.
umfangen.

Obsěk, m. 1. na grobu (sto se odozgo
sasěče od dasakah pa se naspe
zemljom), die hölzerne Einfassung des
Grabbeetes; 2. na bunaru, die Lehne
am Brunnen.

Obsěna, m. 1. Verdunkelung, f.
2. Blending, Bethörung, f.

Obsěniti, nim, v. a. p. 1. beschatten,
verdunkeln; 2. blenden, täuschen.

Obsěsti, sědem, v. u. p. belagern.

Obsinuti, nem, v. a. p. bestrahlen,
beleuchten.

Obsipati, pam i pljem, v. a. p. & i.
s. Obasipati, Obasuti.

Obsivati, vam, v. a. i. s. Obsinutl.

Obsizati, sižem, v. a. i. umfangen.

Obsjati, jam, v. a. p. bestrahlen, be-
leuchten.

Obskakivati, kujem, v. a. i. umsprin-
gen.

Obskočiti, čim, v. u. p. umringen.

Obslužavati, vam u. 1. besolgen, be-
žujem, v. u. i. obachten, voll-

Obslužiti, žim, v. a. p. ziehen; — god.

Obsluživati, vam u. {
žujem, v. a. i
Feier), feiern.

Obsoj, m. Bestrahlung, Lichtseite, f.

Obstati, stanem, v. n. pf. beharren,
bestehen, aushalten, ne može čověk
obstati od zime, man kann es vor
Kälte nicht aushalten.

Obstert, a. o. part. von Obstrěti.
herum ausgebreitet, ausgeschlagen,
behängt; umgeben, umrungen.

Obstěrzati se, zam se, v. r. i. u. p.
oko kuće, zaudern im Weggehen.

Obstirati, tam, v. u. i. ausschlagen.
behängen (z. B. ein Zimmer mit Top
pichen); umgeben, umringen.

Obstojateljstvo, n. (russ.) 1. Umge-
bung, f. 2. Umstand, m.

Obstojati, jim, v. n. p. beharren.

Obstrěti, trem. v. u. p. s. Obstirati.

Obstrići, strižem, v. a. p. } um und

Obstrizati, zam, v. a. i. } um ab-
scheren, mit der Schere umschneiden.

Obsuditi, dim, v. a. p. verurtheilen,
s. Osuditi.

Obsuti, obaspem, v. u. p. s. Obasuti.
Obsipati.

Obšaniti, nim, v. a. p. (slov.) aus-
schelten.

OBS

217

B

OBU

Obšav, } f. Saum, m. Vordirung, f.
Obšava, } f. Saum, m. Vordirung, f.
Obširno, adv. weitläufig, ausführlich.
Obšiti, šijem, v. a. p. } mit einem
Obšivati, vam, v. a. i. } Streife
oder Bande umsäumen.
Obšte, adv. Obšti, a, e, adj. allge-
mein, f. Obée, Obći.
Obština, f. Gemeinde, f.
Obštinar, m. Gemeindemitglied, n.
Obštinski, a, o, adj. Gemeinde.
Obtakati, tačem, v. a. i. einfassen, be-
sehen.
Obtěcati, tečem, v. a. i. } umlaufen,
Obteći, tečem, v. a. p. } umzingeln,
überflügeln, f. Obtěrčati; umfließen.
Obtěrati, ram, v. a. pf. herumtreiben.
Obteretiti, tim. v. u. p. überladen.
Obtěrčati, čim, v. a. pf. umlaufen.
Obtěrka, f. der oft hin- und herläuft.
Obtěrkati, terčem, f. Obtěrčati.
Obtěrsiti, šim, v. a. pf. (slov.) bela-
sten, beschweren.
Obtinjiti, njim, v. u. pf. } den
Obtinjivati, njujem, i. a. i. } Stall
mit Farrenkraut u. dgl. auslegen,
ausfüttern.
Obtočiti, čim, v. u. p. n. p. haljinu,
einfassen.
Obtok, m. Einfassung, f.
Obtražiti, žim, v. a. pf. durchsuchen.
Obtuženik, m. Geklagte, m.
Obtužitelj, m. Kläger, m.
Obtužiti, žim, v. a. p. } anklagen.
Obtuživati, vam u. žu-
jem, v. a. i.
Obubožati, žam, } v. a. p. arm ma-
Obubožiti, žim, } chen, f. Osiroma-
šiti.
Obučavati, vam, v. u. i. } belehren,
Obučiti, čim, v. a. p. } abrichten.
Obuća, f. 1. Füßbekleidung, f. 2. na
točku (t. j. naplateci skupa), die
Felgen (am Rade).

Obući, obučem, v. a. p. anziehen,
obuci to děte, kleide das Kind an;
— se, obučem se, v. n. p. sich an-
kleiden, anziehen.
Obudoviti, vim, v. n. p. verwitwen ;
—, v. a. p. verwitwet machen.
Obuhnuti, nem, v. n. p. aufdunfen,
ausschwellen.
Obuhvatati, tam, v. u. i. } fassen,
Obuhvatiti, tim, v. a. pf. } greifen.
Obujati, obujmem, } v. a. p. umfan-
Obujimati, mam, } gen, umgreifen.
Obujmiti, mim,
Obuka, f. Bekleidung, f.
Obukivati, } ujem, v. a. i. anzie-
Obukovati, } hen.
Obuljiti, ljim, v. u. pf. einölen, mit
Del bezießen.
Obumirati, ram, rem, v. n. i. abster-
ben.
Obumréti, mrem, v. n. p. absterben.
Oburiti, ri, v. n. pf. die bura (hesti-
ger Nordwind) fängt an, kommt.
Oburvati, vam, v. a. pf. zerstören, um-
werfen.
Obustaviti, vim, v. a. p. } einkel-
Obustavljati, ljam, v. a. i. } len, ab-
halten; — koga od službe, suspen-
diren.
Obušica, f. 1. die Nadel mit gespreng-
tem Dehr; 2. iz obušice, unver-
hofft, f. Iznenada.
Obušiti, šim, v. a. pf. iglu, das Dehr
sprengen.
Obuška, f. f. Obušica, 1.
Obuti, obujem, v. a. p. } I. koga.
Obuvati, vam, v. a. i. } die Füße
bekleiden, beschuhen; 2. — kolo, die
Felgen am Rande anbringen; 3. kon-
nja, beschlagen, f. Podkovati; — se
(u što), v. n. sich die Füße beklei-
den.
Obuvača, f. Schuhband, n.
Obuvaći kaiš, m. Schuhriemen, m.

OČA

219

OČO

Očamati, mam, v. n. p. sich langwei-\len beim Erwarten.

Očan, čna, o, adj. Augen-, s. Očinji.

Očanik, m. Korn (zum Zielen) an der
Flinte, die Fliege.

Očari, m. pl. Augengläser, pl. s. Nao-
čari.

Očarati, ram, i. a. p. bezaubern.

Očatiti, tim, v. n. p. ablesen.

Očehnuti, nem, v. a. p. s. Očenuti
Odčehnuti.

Očekivati, vam i kujem, v. a. i. er-
warten.

Očemeriti, rim, v. a. p. vergällen,
verbittern; — se, sich vergällen durch
vieles Essen.

Očenaš, m. Waterunser, n.

Očenuti, nem, v. a. pf. einen Ast vom
Stamme herabreißen.

Očépiti, pim, v. a. pf. aufsfröpfen.

Očépiti, pim, v. a. pf. koga } auf

Očepljivati, ljujem, v. a. i. } den
Fuß treten.

Očešati, šem, v. a. p. krauen, krazen.

Očešljati, ljam, v. a. p. auskämmen.

Očetkati, kam, v. a. pf. ausbürsten.

Očevidac, dca, m. Augenzeuge, m.

Očevidno, adv. augenscheinlich.

Očevina, f. väterliches Vermögen, n.

Oči, očiu, f. pl. Augen, pl.; na nje-
gove oči, in seiner Gegenwart; ka-
zao mu u oči, er sagte es ihm in's
Gesicht; u oči, am Vorabende.

Očice, cah, f. pl. dim. v. Oči, die
Auuglein.

Očigled, m. Sichtlichkeit, f. Augen-
schein, m.

Očiglednì, â, ò, adj. augenscheinlich,
s. Očevidni.

Očigledno, adv. augenscheinlich, sicht-
bar.

Očimkati, kam, v. a. p. abzupfen.

Očin, a, o, adj. des Baters.

Očinci, m. pl. g. —nakah, was

beim Reutern unter der Reuter bleibt
vom Getreide, vgl. Občiniti.

Očiniti, nim, v. a. pf. entzaubern.

Očinji, a, e, adj. s. Očan.

Očinkati, kam, v. a. p. auszupfen, aus-
fädeln; — evět, einer Blume die
Krone abzupfen.

Očinski, a, o, adj. väterlich.

Očinstvo, n. (sirm.), das väterliche
Vermögen, s. Otčevina.

Očistiti, tim, v. a. p. (— se, v. r.
p.) 1. reinigen, klären; 2. sich mit
Sack und Pack davon machen.

Očišćen, (štjen), a, o, part. gereinigt.

Očit, a, o, adj. offenbar, öffentlich
deutlich.

Očito, adv. offenbar, deutlich, öffent-
lich.

Očitovati, tujem, v. a. p. & i. offenba-
ren, äußern, ausweisen.

Očivěst, a, o, adj. s. Očit.

Očni, a, o, adj. s. Očan.

Očni kamen, m. blauer Nitriol, m.

Očnik, m. 1. Fernglas, Fernrohr, n.
2. das untere Korn am Gewehr (zum
Zielen).

Očnjak, m. Augenzahn, m.

Očuh, m. Stiefvater, m.; —hor, a, v.
adj. des —rs.

Očupati, pam, v. a. p. ahrupfen, s.
Čupati.

Očuvati, vam, v. a. pf. bis zu einer
gewissen Vollkommenheit hüten, ver-
wahren (z. B. ein Kind, einen Baum).

Očvěrsnuti, nem, v. n. p. fest werden,
f. Otvěrdnuti.

Očelaviti, vim, v. u. & n. p. kahlkö-
pfig werden.

Očešiti, šim, v. a. pf. beschauen (einen
Todten).

Oči, odjem, v. a. p. s. Ojti, Osta-
viti.

Očoraviti, vim, v. n. pf. einäugig
werden.

OČU

-3 220 &-

ODA

Očušiti se, šim se, v. v. pf. sich ein-
über (scherzhaft).

Očutan, tna, o, adj. gefühlvoll.

Očutěti, } očutim, v. n. pf. 1. ver-

Očutiti, } stummen; 2. merken; 3. fühlen.

Očutkivati, tkujem, v. n. i. verschwei-
gen.

Očutljiv, a, o, adj. f. Očutan.

Od, (praep. mit gen. 1. von; ići od
Oda, kuće do kuće, von Haus zu Haus
gehen; gërmi od zapada, es don-
nert vom Westen her; 2. seit, od lani,
seit vorigem Jahr; 3. von, aus, për-
sten od srebra, ein Ring von Silber;
4. als (beim compar.), on je bolji od
tehe, er ist besser als du; 5. an, umre
od groznice, er ist am Fieber ge-
storbem.

Odabirati, ram i rem. v. a. i. wählen.

Odabrati, odaberem, v. a. p. wählen.

Odaće, n. nije na odaće, ist nicht feil.

Odaći, odadjem, v. u. p. f. Otići.

Odaděrati, rem, v. a. p. } f. Oda-

Odadirati, rem, v. a. i. } drěti.

Odadniti, nim, v. a. p. n. p. bačvu,
entböden, den Boden ausschlagen, f.
Razadniti.

Odadrěti, drem, v. a. p. 1. abreifen;
2. abschinden, abziehen; 3. einen
starken Wind (Furz) lassen.

*Odadžija, m. 1. Zimmerkellner, m.
2. Schaffner, m. (Bačka).

Odagnati, odrenem, odženem (i odag-
nam), v. a. p. vertreiben.

Odagnuti, nem, v. a. pf. abwenden
(vom Munde, nachdem man getrun-
ken hat).

Odah, m. Athem, m.

Odahnuti, nem, v. n. p. ausschnaufen,
zu Athem kommen; fig. absehen
(im Reden, Trinken).

Odaja, f. 1.. Angabe, f. 2. *—, Zim-
mer, Gemach, n. f. Soba.

Odajačiti, čim, v. a. pf. derbschlagen.

Odajati, jam, v. a. pf. absäugen.

Odakle, adv. von wo? woher? f. Od-
kuda.

Odaklegod, adv. von wo immer, wo
immer her.

Odalečiti, čim, v. a. p. f. Odaljiti.

*Odalika, f. Stubenmädchen, n. (im
Serail), f. Sobarica.

Odaliti, lim, v. n. p. (cèrn.), weit
vorwärts gehen, vorrücken.

Odalje, int. weiter!

Odaljiti, ljim, v. a. p. entfernen, f.
Oddaljiti.

Odandě, } adv. f. Odondě, Odon-

Odanle, } le.

Odapeti, pnem, v. a. p. strunu, teti-
vu, abspannen (die Saite, die Sehne);
fig. sterben.

Odapinjati, njam, v. a. i. f. Odapeti.

Odapirati, ram, v. a. i. 1. die Thür
öffen; 2. sich stücken; — se. v. r. i.
1. sich stücken; 2. sich fehen (aus
der Flucht).

Odaprěti, prem, v. a. p. 1. öffnen;
2. stüßen.

Odaprěti se, prem se, v. n. p. sich wi-
dersehen.

Odar, dra, m. 1. Bett, n. 2. Bettge-
stell, n. 3. (croat.) kao visok odar,
što se načini pored stoga, kad se
velika sěna děnu, pa se sěno sa
zemlje baca na odar, a odande go-
re na stog, das Gerüst zum Hen-
fangen; 4. — měrtvački, Tobten-
bahre, f. 5. — kěrvni, Blutgerüst,
Schaffot, n.

Odasipati, pam i pljem, v. a. p. k
i. f. Odsipati.

Odaslanje, n. Absendung, Afsertigung, f.

Odaslati, odašljem, v. a. p. absenden.

Odasuti, odaspem, v. a. p. wegschütten.

Odasvud, adv. von allen Seiten, f.
Odsvuda.

ODA

321

8-

ODD

Odašiljati, ljam, v. u. i. abschicken, abfertigen.

Odati, dam, v. a. p. etwas geheimes verrathen, angeben, denunziren.

Odatle, adv. von da, daher.

Odavati, vam i odajem, v. u. i. angeben.

Odavdě, adv. von hier, von da, Odavle, daher.

Odavna, adv. lange, längst.

Odazdol, adv. von unten.

Odazgor, adv. von oben.

Odazivati, vam, v. u. i. s. Odzivati.

Odazvati, odzovem, v. u. p. abberuſen; — se, v. n. p. sich melden, auf den Auf antworten, s. Ozvati se.

Odbacati, cam, v. a. p. Mehreres nacheinander verwerfen.

Odbaciti, cim, v. a. p. 1. ver- Odbacivati, bacujem, v. a. i. werfen (auf einmal); 2. kome, einen im Werfen übertreffen; — se, verlängnen, abfallen, abtrünnig werden.

Odbaštiniti, nïm, v. a. p. enterben.

Odbaviti, vim, v. a. p. s. Obaviti.

Odběći, běgnem, v. u. p. entsliehen.

Odběgnuti (odběći), odběgnem, v. n. p. davon fliehen; —, v. u. p. die Flucht ergreifend, verlaffen; fig. cizem untreu werden.

Odbijati, jam, v. a. i. s. Odbiti.

Odbirak, rka, m. das Weggeklaubte.

Odbirati, ram, v. a. i. auseinanderklauben.

Odbitak, tka, m. Abschlag, Abzug, m.

Odbiti, bijem, v. a. p. 1. wegschlagen, abschlagen, auspariren; 2. děte od sise, das Kind abspänen; 3. goveda, koze i t. d. wegtreiben; 4. neprijatellja, navalu, zurückschlagen; 5. odbiti kome što na mladost, einem etwas nachsehen, wegen seiner Jugend; 6. abschlagen, abziehen (von der Summe); 7. ablenken, eine andere Rich

tung geben; — se, v. n. p. (n. p. v. hajduke), sich davon machen; odbij se, trete zurück.

Odbočiti se, čim se, v. r. pſ. den Arin in die Seite (bok) stammen.

Odboj, m. Abstoß, Rückprall, m.

Odholovati, bolujem, v. n. pſ. durch Krankheit abbußen.

Odbor, m. 1. Ausschuß, m. 2. Deputation, s. 3. beim Aufwinden des Garnes (am Webstuhle) sagt man, wenn dies gut gelungen, dobar odbor.

Odbrajati, jam, v. a. i. abzählen.

Odbrojiti, jim, v. u. p. abbraniti, nim, v. a. pſ. koga od cega, vertheidigend bewahren.

Odbuciti, cim, v. u. pſ. ab- Odbučiti, čim, v. a. pſ. (cern). reißen, vgl. Odadrěti.

Odcěpiti, pim, v. a. p. Odcěpljivati, vam und wegspalten. Ijjem, v. a. i.

Odčehnuti, nem, v. u. p. einen Aſt am Stamme abreifen.

Oddaljiti, ljim, v. a. p. entfernen.

Oddavna, adv. seit langer Zeit, vor langer Zeit, längst.

Odděliti, lim, v. a. p. scheiden, trennen, detachiren; — se, sich auf den Weg machen.

Odděljenje, n. Scheidung, Abtheilung, f. Detachement, n.

Odduhnuti, nem, v. a. p. wegblasen.

Oddunuti, nem, v. u. p. s. Odpuhati.

Oddužiti, žim, v. a. pſ. sich Oddužiti se, žim se, v. r. p. schuldenfrei machen, die Schuld bezahlen.

Odduživati, žujem, v. a. i. sich schuldenfrei machen, die Schuld bezahlen.

Oddvojiti, jim, v. a. p. entzweien trennen, s. Razdvojiti.

ODE

222

ODH

Ode. die 2. und 3. Person einfacher Zahl des Präteritum von iti: du gingst, er ging, s. Odoh.

Odebeliti, lim, v. a. & n. p. dick

Odebeljati, ljam, machen und werden; —se, v. n. p. dick werden.

Oděća, f. Kleidung, Tracht, f.

Oděljenje, n. Scheidung, Abtheilung, f. Detachment, n.

Odělo, n. Kleidung, f.

Oděnuti, nem, v. n. p. ankleiden.

Oderati, rem, v. a. p. schinden, abbal- gen.

Odervečiti se, čim se, v. 1. pf. sich

Oderveljiti se, ljim se, seitwärts nei- gen.

Oděsti, oděnem, v. a. p. s. Oděti.

Oděti, odijem, v. a. p. kleiden, an- kleiden.

Oděvati, vam, v. a. i. bekleiden.

Oděveriti, rim, v. a. pf. einen zum Děver (Brautführer) machen, bitten.

Odežda, f. Meßgewand, n.

Oděrlija, m. Lump, m.

Oděrpanica, m. ein zerrissener Mensch.

Oděrpati, pam, v. u. pf. abkrauen.

Oděrpaviti, vim, v. n. pf. rauh werden.

Oděrpina, f. Fezen, m. s. Dronjak.

Oděrpulja, f.

Oděrpiti, pim, v. a. p. zerlumpen.

Oděrti, děrem, v. a. p. s. Odrěti.

Oděrtina, f. Schindmähre, f.

Oděrveniti, nim, v. a. p. 1. starr ma- chen; 2. —, v. n. p. s. Oděrve- niti se.

Oděrveniti se, nim se, v. n. p. erstar- ren, zu Holz werden.

Oděržati, žim, v. a. p. 1 ein Kind auf den Armen getragen haben, bis es selbst gehen kann; 2. erhalten; 3. bojište, behaupten (den Kampsplatz).

Odgadjanje, n. Ausschub, m.

Odgadjati, djam, v. a. i. ausschieben, s. Odgoditi.

Odgajati, jam, v. a. i. erziehen, s. Odgojiti.

Odganjati, njam, v. a. i. wegjagen.

Odgěrliti se, lim se, v. r. pf. loslas- sen von dem Umarmten.

Odgěrnuti, nem, v. a. p. 1. aufdek-

Odgěrtati, tam, v. a. i. ken; 2. —kabanicu, den Mantel ablegen; 3. wegrücken.

Odgoditi, dim, v. a. p. vertagen, auf- schieben.

Odgoja, f. Pflege, f.

Odgojiti, jim, v. a. p. erziehen, auf- erziehen.

Odgonenuti, nenem, v. a. pf. ent-

Odgonetati, nećem, v. a. i. räth- seln, errathen.

Odgonetlaj, m. Auflösung des Räth- sels, f.

Odgoniti, nim, v. a. i. wegjagen, fert- jagen.

Odgovarati, ram, v. a. i. 1. antworten, einen Wiederhall geben; 2. —jedan drugomu, gleich sein, übereinkommen; 3. svirala mu odgovara, entsprechen; 4. gehorchen; 5. — koga od česa, abbringen von dem Vorhaben.

Odgovor, m. 1. Antwort, f. 2. Ver- antwortung, f.

Odgovoran, rna. o, adj. verantwortlich.

Odgovoriti, rim, v. a. p. s. Odgovarati.

Odgovorni, a, o, adj. verantwortlich.

Odgovornik, m. der Verantwortliche, der sich zu verantworten hat.

Odgrebsti, bem, v. a. p. wegscharren

Odgrizati, zam, v. u. i. abbeißen.

Odgrizti, zem, v. u. p. abstehen.

Odgušiti, šim, v. a. pf. abstechen, Odgušivati, šujem, v. a. i. einen Abste- cher machen in die See.

Odhadjati, djam, v. n. i. s. Odhoditi, Oditi.

Odhěrvati se, vem se, v. n. p. siegen in der Defensive, s. Odolěti.

ODH

223

OD

ODK

Odhitavati, vam, v. u. i.} verwerfen,

Odhititi, tim, v. a. p. } verstößen, f.
Odbaciti.

Odhladiti, dim, v. u. pf. sich aus dem
Staube machen.

Odhod, m. Abreise, f.

Odhoditi, dim, v, n i. fortgehen, f.
Odhadjati, Otići, Odlaziti.

Odhramati, mam, v. n. p. hinkend fort-
gehen, f. Odšepati.

Odhraniti, nim, v. a. p. ernähren, er-
ziehen.

Odhranjivati, njujem, v. a. i. groß-
ziehen.

Odi, adv. f. Ovdě.

Odičen, a, o, part. mit Ehren ausge-
zeichnet.

Odičiti, čim, v. a. p. mit Ehren auë-
zeichnen.

Odići, idje (ide), v. n. pf. abschließen
(Wein, Blut).

Odigrati, ram, v. n. p. tanzend fort-
gehen.

Odihaj, m. Athem, m. f. Odah.

Odihati, dišem, v. n. i. aushauchen.

Odik, adv. (rag.) hier, f. Ovdě.

Odikud, adv. irgendwoher.

Odilaziti, zim, v. n. i. 1. weggehen;
2. ablaufen (Wasser).

Odimiti, mim, v. n. pf. vom Rauch
Augenweh bekommen.

Odio (oděl), oděla, m. Abtheilung, f.
Detachement, n.

Odir, m. (sirm.) Plunderer, m. děvojka
je odir u kući t. j. sve odnese.

Odirati, ram i rem, v. a. i. berau-
hen, abreifen, wegreißen; — kožu,
abziehen, abschinden, f. Odrěti.

Odisati, šem, v. n. i. athmen.

Odista, adv. wirklich, in der That.

Oditi, odidem, v. n. p. weggehen.

Odivjati, jam, v. n. i. verwildern, f.
Podivjati.

Od-jačati, čam, v. n. p. erstarken.

Od-jahati, jašem, v. n. p. 1. davon rei-
ten; 2. absteigen (vom Pferde), f.
Sjahati.

Od-japiti, pim, v. a. pf. weit öffnen;
—se, v. r. pf. sich aufhüllen durch
Auffschlagen des Rockes.

Od-jarmiti, mim, v. a. p. entjochen.

Od-jašiti, šim, v. n. p. f. Od-jahati.

Od-java, f. Echo, n.

Od-javiti, vim, v. a. pf. ovce, weg-
leiten die Schafe.

Od-jaziti, zim, v. u. p. vrata, weit
öffnen.

Od-jedriti, rim, v. a. pf. absegeln.

Od-jeknuti, nem, v. n. pf. 1. ächzen;
2. wiederhallen.

Odjeljati, ljam, v. u. pf. zuschnitzeln.

Od-jěsti, jedem, v. n. p. 1. abessen
(durch Essen ausgleichen, z. B. eine
Schuldforderung); 2. wegessen, aus
einem vollen Geschirr.

Odjezditi, dim, v. n. p. fortreiten, da-
vonreiten (poet.).

Od-juriti, rim, v. a. pf. 1. davonjagen;
2. — v. n. pf. davonlaufen.

Od jutriti se, ri se, v. impers. i.
Morgen werden, grauen.

Odkad, } adv. seit wann.
Odkada, {

Odkakotati, koćem, v. u. pf. 1. jaje,
abgackern; 2. žena posao, mit der
Beendigung der Arbeit prahlen.

Odkale, adv. woher.

Odkápěati, čam, v. u. i. außschnallen,
f. Odkopčiti.

Odkaz, m. Absagung, f.

Odkazati, kažem, v. u. p. } ab-

Odkazivati, zujem, v. u. i. } sagen;
antworten, entgegnen.

Odkèrnjiti, njim, v. a. pf. } abbrechen

Odkèrnjivati, vam, v. u. i. } ein Stück,

Odkèrnuti, nem, v. u. pf. } verstüm-
meln.

Odkèrstiti, tim, v. a. pf. losmachen,

ODK

-3 224 -

&

ODL

befreien; — se, sich lovinachen, be-
freit werden.

Odkidak, dka, m. ein abgeriffenes Stück.

Odkidati, dam, v. a. i.} abreisen, ab-

Odkinuti, nem, v. a. p. } brechen.

Odkititi, tim, v. a. p. (poet.), f. Odpisati.

Odkivati, vam, v. a. i. 1. löschen-
den, s. Odkovati; 2. — kosu, den-
geln, hämmern, s. Klepati.

Odklapati, pam, v. a. i. 1. abdecken
(den Deckel); 2. aussperren.

Odklati, koljem, v. a. pf. abbrechen
am Preise.

Odkle, adv. woher.

Odklegod, ade. wo immer her.

Odključati, čam, v. a. p. } ausschlie-

Odključavati, vam, v. a. i. } ßen.

Odkloniti se, nim se, v. r. pf. weichen.

Odklopiti, pim, v. a. p. abdecken;
—krinju, aufmachen.

Odkopati, pam, v. a. p. } abgra-

Odkopavati, vam, v. a. i. } ßen.

Odkopěati, čam, v. a. p. } aufschnallen

Odkopěiti, čim, v. a. p. } aufhefteln;
aufknöpfen, s. Razkopěiti, Odpùtiti.

Odkos, m. das Gras, welches mit ei-
nem Sensenstreiche abgemäht wird,
der Schwaden.

Odkositi, sim, v. a. p. abmähen.

Odkov, m. Dengelzeug für die Sense, n.

Odkovati, kujem, v. a. n. 1. los-
schmieden; 2. kosu, abbengeln.

Odkrakunati, nam, v. a. p. aufriegeln.

Odkraviti, vim, v. u. pf. aufthauen
machen, čekaj dok odkravim noge.

Odkraviti se, vim se, v. r. p. auf-
thauen; sich erwärmen, biegsam wer-
den (was vor Frost erstarrt war).

Odkriti, krijem, v. a. p. abdecken, ent-
decken, enthüllen, s. Odkrivati.

Odkritje, n. Entdeckung, f.

Odkrivati, vam, v. a. i. s. Odkriti.

Odkrižiti se, žim se, v. n. p. česa ili
od česa, s. Odkerstiti se.

Odkučiti, čim, i. a. p. abhäckeln.

Odkud, { ade. woher, s. Odakle,

Odkuda, { Odkle.

Odkudagod, adv. wo immer her.

Odkup, m. Auslösung, s. Loskauf, m.

Odkupitelj, m. Erlöser, m.

Odkupiti, pim, v. a. p. auslösen, er-
lösen, loskaufen.

Odkupljenik, m. der Lösgekaufte.

Odkupljivati, vam, v. a. i. loskaufen.

Odlágati, lážem, v. a. i. 1. ablegen,
entheben, die Last abnehmen; s. Odo-
žiti; 2. ausschieben, s. Odgadjati,
Odgoditi.

Odlagnuti, ne, c. impers. i. komu,
Ieichter, besser werden.

Odlajati, jem, v. n. p. davon bellen.

Odlamati, mam, v. a. i. abbrechen, s.
Odlomiti.

Odlanuti, ne, c. impers. p. s. Odlag-
nuti.

Odlazak, zka, m. Abgang, m. Ab-
reise, f.

Odlaziti, zim, v. n. i. weggehen, fort-
gehen, abreisen, s. Otići, Otiti.

Odlážem, praes. v. Odlágati.

Odlěgati se, ga se und odleže se, c.
impers. i. wiederhallen.

Odlépiti, pim, v. a. p. aufreißen, was
geleimt war.

Odlětati, lětjem, v. u. i. } davon-

Odletěti, letim, v. u. p. } fliegen.

Odlěti, lijem, v. u. p. s. Odlěvati.

Odlětsati, sam, v. a. p. abmeiſeln.

Odlěvati, vam, v. a. i. abgießen.

Odličan, čna, o, adj. ausgezeichnet.

Odličiti se, čim se, v. r. pf. (cèrn.),
losagen sich von Jemanden, verzich-
ten auf die Blutrache, vgl. Odlika.

Odličnost, f. Auszeichnung, f.

Odlika, f. (cèrn.) Verſöhnungsgeld für einen verübten Mord (bei 50 Thaler).

Odlíkovati, kujem, v. a. i. auszeich-
nen.

ODP

→ 228 ←

ODR

Odporuka, f. die mündliche Antwort,
die man durch einen Boten zuschickt.

Odpostiti, tim, v. a. p. 1. abfasten;
durch Fasten abbüßen; 2. ausfasten.

Odpratiti, tim. v. u. p. begleiten, ge-
leiten.

Odpraviti, vim. v. u. p. } abfertigen,

Odpravljati, ljam. v. o. i } detachiren;
— se. sich wohin begeben.

Odprěčiti, čim, v. a. p das Hinder-
niß heben, öffnen.

Odprěći, prěžem, v. a. p. konje, vo-

Odpregnuti, nem, } love, abspannen, ab-
jochen, f. Izpregnuti, Odprezati,
Razpreći, Razprezati.

Odpredje, adv. f. Odprije.

Odprěti, prem, v a. p. aufmachen,
aufthun, f. Odpirati, Otvoriti.

Odprezati, zam, v. u. i. f. Odprěći.

Odprije, adv. vordem, ehe dem, chemals.

Odpucivati, cujem, v. n. i. wieder-
krachen.

Odpučavati, vam, v. a. i. } losknöpfen,

Odpučiti, čim, v. u. pf. } aufknöpfen.

Odpuhnuti, nem, v. a. pf. abblasen.

Odpust, m. Entlassung, Abdankung, f.

Odpustiti, tim, v. a. p. 1. entlassen;
2. ablassen, nachlassen.

Odpušćati, čam, } c. a. i. f. Od-
Odpuštati, tam, } pustiti.

Odpùtiti, tim, v. a. p. aufknöpfen,
ausschnallen, f. Odkopčiti.

Odpùtiti se, tim se, v. n. i. sich in
Gang setzen.

Odraditi, dim. v. u. p. abarbeiten.

Odradjati se, odradjam se, 1. v. i.
die Verwandtschaft abläugnen.

Odradjivati, djujem, v u i. 1. abar-
beiten; 2 verderben, jedno radi a
drugo odradjuje.

Ödraniti, nim, v. u. pf. sich früh auf-
machen.

Odránjati, njam, v. u. pf. u. p. zem-
lju, abrollen.

Odrasti, stem, stao i sao, v. u. p.
groß wachsen.

Odreći, rečem, v. a. p. absagen, ent-
sagen, widerrufen; — se, česa, v. n.
p. sich lossagen.

Odrediti, dim, v. a. p. bestimmen, an-
ordnen.

Odredjivati, djujem, v. a. i. f. Odre-
diti.

Odreni, a, v. adj. Bett, u. p. halji-
ne, (cèrn.) Bettgewand, n. f. Odar.

Odrěšiti, šim. v. a. p. } ausflösen,
Odrěšivati, šujem. v. u. i. } losbinden,
loßsprechen.

Odrešito, adv. fertig (z. B. sprechen).

Odrěti, odrem, v. a. p. schinden, die
Haut abziehen, abhäuten; ausplündern.

Odreti se, odrem se (oderem se), v.
r. pf. sich heiser schreien, trinken
u. f. w.

Odrěti, odrečem, v. a. p. f. Odreći.

Odrězati, režem, v. a. p. abschneiden.

Odrězine, f. pl. Abschnitten, pl.

Odrězivati, zujem. v. a. i. f. Odrěžati.

Odricati se, ričem se. v. n. i. čega,
f. Odreći se.

Odrigavati se, va se v. impers. i.
komu, rülpsen.

Odrignuti, se, ne se v. impers. p
komu, rülpsen.

Odrina, f. rankender Weinstock, m.
Weinranke, f.

Odrinuti, nem, v. u. p. wegrücken
mut einem Stoß.

Odrivati, vam, v. a. p. durch lange
res Stoßen wegrücken.

Odrivati, vam, v. a. i. wegrücken (eben damit beschäftigen sein).

Odrod, m. der sich von der Verwandtschaft lossagt.

Odrodit se, dim se, v. n. p. 1. aus-
arten, aus der Art schlagen; 2. sich
lossagen von der Verwandtschaft; 3.
geboren werden (poet.).

ODR

229

E-

ODS

Odroniti, nim, v. a. pf. suzu, abrol-
len (eine Thräne fallen lassen); —
se, v. r. pf. hinabrollen (ein Stück
Erdreich), odroni se brëg.

Odrubiti, bim, v. a. pf. abhauen (ein Stück).

Odsamariti, rim, v. a. p. den Saum-
sattel herunternehmen.

Odsebnica, f. Leibstuhl, m.

Odsécati, cam, v. a. i abhauen; —,
r. n. i. n. p. voda, more, abneh-
men, Ebbe eintreten.

Odsěčak, čka, m. Abschnitt, m.

Odsěći, sečem, v. a. p. abhauen.

Odsědati, dam, v. a. i. absteigen.

Odsedlati, lam, v. a. p. absatteln, f.
Razsedlati.

Odsědnuti, nem, v. n. p. f. Odsěsti.

Odsěk, m. Abschnitt, m. odsěkom,
adv. im Durchschnittte.

Odsele, adv. von nun an, zukünftig.

Odseliti se, lim se, v. n. p. auswan-
dern, f. Preseliti se.

Odseonik (odselnik), m. Auswande-
rer, m.

Odsěsti. sědem, v. a. & n. p. konja
ili od konja, 1. absteigen; 2. einkeh-
ren; — se, sedem se, v. r. p. stür-
zen, odselo se běrdo, der Berg ist
eingestürzt.

Odsévanje, n. Widerschein, m.

Odsévati, vam, v. n. i. widerscheinen,
zurückbligen, reflectiren.

Odsipatl, pam i pljem, v. a. i. weg-
schütten (einen Theil), f. Odasipati,
Odasuti.

Odsiv, m. Widerschein, Abglanz, m.
Reflexion der Strahlen.

Odsivati, vam, v. a. i. f. Odsěvati.

Odsjaivati, jäujem, v. n. i. f. Odsěvati.

Odsjati, sjam, v. n. p. aufhören zu
scheinen oder zu glänzen.

Odskakati, skačem, v. n. i. 1. absprin-
gen; 2. since, měsec, auffteigen; 3.

über springen (bestehen im Sprunge);
4. —, v. n. p. davon springen.

Odskočiti, čim, v. n. p. f. Odskakati.

Odskočke, adv. apprallend, mit Apprall.

Odskok, m. Apprall, Absprung. m.

Odskora, adv. unlängst.

Odslati, odšaljem, v. a. p. f. Odaslati.

Odsleka, f. Ebbe, f.

Odslužiti, žim, v. a. & n. p. 1. auf-
hören zu dienen, ausdienen; 2. ab-
bienen.

Odsluživati, vam i žujem, v. u. &
n. i. f. Odslužiti.

Odstajati, stojim, v. n. pf. zu Ende
stehen.

Odstojati, jim, v. n. i. entfernt sein.

Odstraga, adv. f. Odtraga.

Odstraniti, nim, v. a. p. beseitigen;
—se, v. n. p. sich entfernen.

Odstrići, strižem, v. a. p. } mit der

Odstrizati, zam, v. a. i. } Schere
abschneiden.

Odstružiti, žim, v. a. pf. hinauslassen
aus der struga (Schastall).

Odstup, m. Rückschritt, m. Abtretung, f.

Odstúpati, pam, v. n. p. abmarschiren.

Odstúpati, pam, v. n. i. abtreten.

Odstúpiti, pim, v. u. p. abtreten, zu-
rücktreten.

Odstupljavati, ljujem, v. n. i. f. Od-
stupiti.

Odsuda, f. Urtheil, n. vgl. Presuda.

Odsuditi, dim, v. a. p. } aburthei-

Odsudjivati, djujem, v. a. i. } len, ent-
scheiden.

Odsukati, sučem, v. a. p. abdrehen,
abzwirnen, f. Razsukati.

Odsukivati, kujem, v. a. i. f. Odsu-
kati.

Odsutan, tna, o, adj. abwesend, f.
Nepritoman, Nepribitan, Nenazo-
čan.

Odsuti, odaspem, v. a. p. wegschütten,
f. Odasuti, Odsipati.

ODS

230

F-

ODV

Odsvakud, adv. von allen Seiten,
Odsvakuda, von allen Orten, von
Odsvuda, allenthalben.

Odšalica, f. Gegen spaß, m.

Odšaliti, lim, v. a. pf. šalu, den
Spaß erwiedern.

Odšastje, n. Abgang, m. Abreise, f.
s. Odlazak.

Odšegati, gam, v. a. pf. (cèrn.)
seiten.

Odšepati, pam, v. n. p. davonhinken.

Odšetati, tam i šećem, v. n. p.

Odšetati se, tam i šećem se, davon-
spazieren, fortwandeln.

Odšiti, šijem, v. a. pf. auftrennen.

Odtale, adv. von da, daher.

Odteći, tećem, v. n. p. abfließen.

Odtèrèci, tèrgnem, v. a. p. ab-
Odtèrgnuti, gnem, reißen.

Odticanje, n. Abfluß, Ablauf, m.

Odticati, tičem, v. n. i. abfließen, f.
Odteći.

Odtisak, ska, m. Abdruck, m.

Odtiskati, kam, v. u. i. wegdrücken.

Odtiskati, kam, v. a. p. ausdru-
cken.

Odtiskivati, kujem, v. u. i.

Odtisnuti, nem, v. u. p. wegdrücken,
zurückschieben.

Odtle, adv. f. Odatle, Odtole.

Odtok, m. Abfluß, Ablauf, m.

Odtole, adv. von da, von dannen, fort
von da, f. Odatle.

Odtuda, adv. daher, f. Odtole, Odatle.

Odtudjiti, djim, v. a. p. entfremden,
entäußern.

Odturiti, rim, v. a. p. f. Odrinuti.

Odučavati, vam, v. a. i. abgewöh-
nen.

Odučiti, čim, v. a. p.

Odud, adv. von hier, f. Odovud.

Odudariti, rim, v. a. p. abschlagen.

Odug, a, o, adj. länglich.

Oduha, f. das Athmen, Luft, f.

Oduhati, ham (odušem), v. a. p. ab-
blasen.

Oduhnuti, nem, f. Odunuti.

Odujmiti, mim, v. a. p. n. p. čašu
od ustah, wegnehmen (den Becher
von dem Munde).

Oduka, f. Abgewöhnung, Entwöhnung, f.

Odüljati, ljam, v. n. pf. länger werden.

Odúljiti, ljim, v. a. pf. länger machen.

Odumiljen, m. (cèrn.) Art Pflanze.

Oduminuti, nem, v. n. pf. n. p. bol,
nachlassen.

Odumiti, mim, v. n. p. den Vorsatz
ändern.

Odunuti, nem, v. a. pf. 1. abblasen;
2. durch Blasen sich erleichtern (den
Schmerz).

Odupirati, f. Odapirati.

Oduriti, rim, v. a. p. (slov.)

Odurjavati, vam, v. a. i. verab-
scheuen, f. Mèrzèti.

Odurnost, f. (slov.) Abscheu, m. Ab-
scheulichkeit, Häßlichkeit, f. f. Mèr-
zost.

Odustajati, jem, c. u. i. abstehen.

Odustati, tanem, v. u. p. verlassen.

Odustaviti, vim, v. u. p. abhalten.

Odustavljati, ljam, v. u. i. aufhalten,
abwenden; verlassen.

Odušak, ška, m. Aufsathmen, n.

Odušiti, šim, v. a. p. ausblasen (Lust),
ausathmen.

Oduška, f. Lustloch, n.

Oduzdati, dam, v. a. p. abzäumen.

Oduzeti, oduzmem, v. a. p. abnehmen,
entziehen.

Oduzimati, mam, mljem, v. a. i. ab-
nehmen, entziehen.

Oduzlati, lam, v. a. p. einen Knoss
auslösen.

Odvabiti, bim, v. a. p. hinweglo-
ken.

Odvaditi, dim, v. a. p. abnehmen.

ODV

3 231

§

ODV

Odvadjati, djam, v. u. i. abnehmen, wegführen.

Odvaga, f. Entschlossenheit, f.

Odvaliti, lim, v. a. p. abwälzen (auf einmal).

Odvaljati, ljam, v. a. p. durch mehrmaliges Wälzen keseitigen.

Odvariti, rim, v. a. p. (n. p. kogen).

Odvarivati, rujem, v. a. i. | šulje (kad se peru), sudove (kad se poste), absieden, alkochen.

Odvažan, žna, v, adj. entschlossen.

Odvažati, žam, v. a. i. Ž. Odvoziti.

Odvažavati se, vam se, v. r. i. | sich

Odvažiti se, žim se, v. r. p. | entschließen.

Odveć, | adv. zu viel, gar zu viel,

Odveće, | s. Odviše.

Odvedenje, n. Wegführung, f.

Odvéjati, jem, j. Odvijati.

Odvěsiti, sim, v. u. p. was hängt, herunternehmen.

Odvesti, vedem, v. a. p. 1. wegführen, davonführen; 2. ableiten.

Odvesti, vezem, v. a. p. davonführen (zu Wagen, zu Schiff); — se, v. r. pf. wegfahren, j. Odvezti.

Odvét, m. Antwort, Stimme, f. Vostum, n.

Odvětak, tka, m. (dimin. von odvět) Erbe, m. (vielleicht weil er in den Rechten ganz dem Erklässer entspricht), s. Baştınik, Naslédnik.

Odvětčina, f. Erbchaft, f. s. Baştina, Naslédstvo.

Odvětničtvo, n. Fürsprache, f. Patronat, n. Anwaltschaft, f.

Odvětnik, m. Fürfrecher, Arvoakat, m.

Odvětovati, tujem, v. n. i. 1. Antwort geben, stimmen, votiren; 2. fürsprechen.

Odvezati, vežem, i. a. p. | losbin-

Odvezivati, zujem, v. a. i. | den.

Odvezti, zem, v. a. p. davonführen,

wegfahren (im Wagen oder im Schiff); — se, abfahren.

Odveživati, vam u. žujem, v. u. i. j. Odvezati.

Odvěći, věržem, | v. a. pf. verwer-

Odvergnuti, gnem, | sen; — se, v. r. pf. untreu, abtrünnig werden.

Odverknuti, nem, v. n. pf. absprinzen.

Odverljati, ljam, v. n. pf. davonischlendern.

Odvernuti, nem, v. a. pf. 1. abwenden, ablenken; 2. wegbrechen; 3. abschrauben; 4. erwiedern.

Odvětati, tam, v. a. pf. losschrauben, losbrechen.

Odvěrsti, věrzem, v. a. pf. loswickeln (das Pferd).

Odvěrvěti, | věrmim, v. n. pf. weg-

Odverviti, | strömen von einer Menge Menschen.

Odvići, viknem, v. u. & n. p. s. Odviknuti.

Odvijati, jam, v. a. i. 1. abwinden, loswickeln; 2. čověka, davonjagen.

Odvijati, jem, v. a. p. 1. loswickeln, loswinden, abwurfeln.

Odvika, f. Entwöhnung, f. navika je jedna muka a odvika dvije muke.

Odvikati, vićem, v. n. p. entgegenstreien.

Odviknuti (odvići), knem, kao, v. a. & n. p. abgewöhnen, sich abgewöhnen; — se, v. r. p. sich abgewöhnen.

Odvinjivati, njujem, v. u. i. s. Odvinuti.

Odvinuti, nem, v. a. p. abwinden, abdrehen.

Odvisiti, sim, v. u. p. was hängt, herunternehmen.

Odviše, adv. zuviel, s. Odveć, Preveč.

Odviti, vijem, v. a. p. loswinden, losschrauben.

ODV

232

OGL

Odvitlati, lam, v. a. i. čověka, da-
vonjagen.

Odvlačiti, čim, v. a. i. wegziehen,
wegschleppen; auffschieben, vertagen,
f. Odvući.

Odlaka, f. Zögerung, f. Verzug, m.

Odvoda, f. Ast, m.

Odvoditi, dim, v. a. p. wegsühren,
ableiten.

Odvodnica, f. (sirm.) Ast, m.

Odvojak, jka, m. Entwicklung, f.

Odvoziti, zim, v. a. i. wegsfahren,
fortführen (im Wagen oder im
Schiffe), f. Odvezti, vedem.

Odvračati, čam, v. a. i. 1. ableiten;
2. abwenden; 3. abbringen; 4. zurück-
erstatten.

Odvrakati, kam, v. a. pf. abhauen.

Odvranjiti, njim, v. a. pf. } auf-

Odvranjivati, njujem, v. a. i. } spü-
den (ein Faß).

Odvratak, tka, m. Vergeltung, Re-
vanche, f.

Odvratiti, tim, v. a. p. abhalten, ab-
wenden, ableiten.

Odvući, vučem, v. a. p. fortziehen,
wegschleppen; auffschieben, f. Odvla-
čiti.

Odzada, adv. Rücklings, von hinten.

*Odzamande, adv. von jeher, f. Iskon.

Odzdrav, m. Gegengruß, m.

Odziv, m. die Antwort auf den Ruf,
Weldung, f.

Odzivati se, vam se, v. n. i. sich mel-
den, antworten auf den Ruf, f. Oda
zvati se.

Odzvati, zovem, v. a. p. f. Odazvati.

*Odžak, m. Rauchfang, m. f. Dim-
njak.

Ogaditi, dim, v. a. p. (komu što)
ekelhaft machen, verleiden; — se,
v. n. p. ekelhaft werden.

Ogajtaniti, nim, v. a. pf. eine Schnur
herumnähen.

Oganj, gnja, m 1. Feuer, n. f. Vatra;
2. — na puški, Flintenschloß, n. f.
*Tabandže; 3. das Fieber, f. Vru-
ćica.

Ogar, m. ein Jagdhund.

Ogarina, f. (cern) Brandstätte, f. f.
Ogorělište.

Ogariti, rim, v. n. pf. mit Ruß be-
schmieren.

Ogazditi se. dim se. v. r. i. reich
werden.

Ogèrbaviti, vim, v. a. & v. p. hucke-
lig machen und werden.

Ogèrditi, dim, v. a. p. entstellen.

Ogèrknuti, nem, v. n. p. bitter werden.

Ogèrlica, f. 1. der Strick (die Schlinge)
um den Hals, worauf man die Bürde
auf dem Rücken trägt; 2 Hals-
schmuck, m. 3. Kragen auf dem
Hemde, m.

Ogèrlina, f. Kummet, n. (beim Pferd-
geschirre).

Ogèrliti, lim, v. a. p. umhalsen, um-
armen.

Ogèrljaj, m. } Halsschmuck, m.

Ogèrlje, n.

Ogèrljak, m. Halsband (des Hundes,
Kalbes), n.

Ogèrnač, m. } 1. Vortuch, n. 2. Um-

Ogèrtač, m. } hängtuch, n.

Ogèrnuti, nem, v. a. p. n. p. koga
haljinom, kabanicom, umhüllen, be-
decken.

Ogèrtati, tam u. reem, v. a. i. 1. um-
hängen; 2 den Kukuruz häuseln.

Ogibati se, bljem se, v. n. i. f. Ugi-
bati se.

Oglabati, ham, v. a. i. 1. † Globiti;
2. — kost, f. Glodati.

Ogladněti, } nim, v. a. p. hungerig

Ogladniti, } werden.

Oglas, m. Kundmachung, Verkündigung,
Bekanntmachung, f.

Oglasiti, sim, v. a. p. 1. ankündigten,

OGL

233

OGR

bekannt machen; 2. mërtvaca zvo-
nom, eine Leiche besäuten.

Oglasnik, m. 1. Verkündiger, Vote, m.
2. Intelligenzblatt, n.

Oglašivati, šujem, v. a. i. f. Oglasiti.

Oglati, oglam, v. v. p. f. Ogledati.

Oglav, f. oglavar, m. Halfter, f.

Oglava, f. die gegerbte Kopfhaut für
Sandalen (Opanken).

Oglavak, vka, m. Hügel, m.

Oglavati, vam. v. a. p. die Halfter
anlegen.

Oglavina, f. Kopfhaut der Thiere, f.

Oglavnik, m. Halfter, f.

Ogled, m. Besichtigung, f. Versuch, m.

Ogledalo, n. Spiegel, m. f. Zercalo.

Ogledati, dam, v. a. p. } besehen,

Oglêdati, dam, v. u. i. } besichtigen,
versuchen, probiren; — se s kim,
mit einem aufnehmen; — se . sich
(im Spiegel) besehen.

Ogloban, bno, v. adj. der Geldstrafe
gehörig.

Oglobiti, bim. v. a. p. 1 die Geld-
strafe erheben; 2. durch Erpressun-
gen schinden.

Ogloblje, n. (crout.) f. Bördila.

Oglodati, djem, v. a. p. abnagen.

Ogluhnuti, nem, v. n. p. taub wer-
den.

Oglušiti, šim, v. a. & n. p. taub ma-
chen und werden; — se, v. n. p.
sich taub stellen, nicht hören wollen.

Ognjanik, m. Feuerwerker, m.

Ognjanin, m. der Feurige, m.

Ognjarica, f. (cèrn.), eine heizbare
Hirtenhütte.

Ognjen, a, v, } adj. feurig.
Ognjevit, a, o,

Ognjena Marija, f. Fest Mariens am
17. Juli alt. Stils.

Ognjica, f. hitziges Fieber, n. f. Vru-
éica.

Ognjilo, n. Feuerstahl, m.

Ognjište, n. Herd, Brennpunkt, m.
Boden des Flintenlaufs, m.

Ognjivo, n. Feuerzeug, n.

Ognjusiti, sim, v. a. p. ekelhaft ma-
chen, beschmuchen.

Ognojiti se, jim se, v. n. p. citern.

Ognusiti, sim, f. Ognjusiti.

Ogoče, eta, n. Schimpfwort für ein
Mädchen.

Ogodan, dna, o. adj. kaum hinrei-
chend (hrane je ove godine ogodna,
t. j. slaba).

Ogoja, f. Pflege, f.

Ogolěti, lim, v. a. p. entblösen; —,
v. n. naht werden, seine Kleider zer-
rissen haben.

Ogoluzniti, nim, v. a. p. naht aus-
plündern.

Ogorak, rka, m. Feuerbrand, m.

Ogorčen, a, o, part. verbittert.

Ogorčiti, čim, v. a. p. verbittert.

Ogoren, a, o, part. abgebrannt.

Ogorělište, n. Brandstätte, f.

Ogorěti, rim, v. n. p. anbrennen, um
und um verbrennen.

Ogotina, f. Schimpfwort für ein Frauen-
zimmer.

Ogovaralac, raoca (ralca), m. Ver-
leumder, m.

Ogovarati, ram, v. a. i. 1. übel nach-
reden, verleumden; 2. —(V u k), ent-
schulbigen, mit Worten vertheidigen,
f. Zagovarati, Zagovoriti.

Ogovor, m. 1. Verleumdung, f. 2.
Entschuldigung, f.

Ogovoriti, rim, v. a. p. f. Ogovarati.

Ograbiti, bim, v. a. pf. von allen
Seiten abbrechen (den Heuschober).

Ograda, f. 1. Umzäunung, Einfrie-
dung, f. Zaun, m. 2. Hof, m.

Ograditi, dim, v. a. p. umzäunen,
einfrieden.

Ogradja, f. f. Ograda.

Ogradjenica, f. Ebene, f.

OGR

→ 234

e-

OHO

Ogradjivati, djujem, v. a. i. f. Ograditi.

*Ograisati, išem, v. n. pf. übelankommen.

Ogranak, nka, m. 1. Aestchen, n. Sprößling, m. 2. Aufgang, m. (der Sonne).

Ograničiti, čim, v. a. p. beschränken, begränzen.

Ogranuti, nem, v. n. p. aufgehen, aufsteigen.

Ograšiti, šim, v. a. pf. erfreuen.

Ograšje, n. Strauß (Kampf), m.

Ogreb, m. Werg, n. f. Kučina.

Ogrebača, f. Flachsraufe, f.

Ogrebak, m. das Abgeschabte.

Ogrebati, bam, v. a. i. lan, abziehen, hecheln.

Ogrebine, f. pl. die Abschäbsel, das Abgeschabte.

Ogreblo, n. Flachsraufe, f.

Ogrebnica, f. Flachs, der beim Raußen an der Rause hängen bleibt, Werg, n.

Ogrehsti, bem, v. a. p. 1. kratzten; 2. —lan, kudělju, abziehen, hecheln, f. C.grebati.

Ogrešiti, šim, v. a. p. dušu, mit Sunden belasten, bemakeln mit Sünden.

Ogrěv, m. Heizung, f.

Ogreznuti, nem, v. n. p. untergehen (im Wasser oder im Kothe).

Ogrijati, jem, v. a. p. erwärmen.

Ogrizak, zka, m. Ueberbleibsel von

Ogrizine, f. pl. Heu (in der Krippe) oder auch von Brot, woran die Zähnebisse zu kennen sind.

Ogrizti, zem, v. a. p. anbeissen.

Ogrubiti, bim, v. n. p. garstig werden (durch Blatternarben).

Ogruhati, ham, v. a. pf. kukuruz,

Ogruvati, vam, 1. abschlagen, 2. aufessen.

Ogrušan, šna, o, adj. (rag.) u. p. jaje, weiches Ei, n.

Ogubaviti, vim, v. a. p. außfügig, räudig machen; — v. n. räudig werden.

Oguglati, lam, v. a. pf. što, sich an etwas gewöhnen.

Oguliti, lim, v. a. p. schinden, f. Oderati.

Ogumak, mka, m. kleines Gebüsch, n.

Ogušaviti, vim, v. n. pf. einen Kropf bekommen.

Oguzati se, zam se, v. r. pf. sich wund gehen, den Wolf bekommen.

Ogužati se, žam se, v. n. i. zögern, zaudern, f. Oklévati.

Ogvozditi, dim, v. a. p. mit Eisen beschlagen.

Oh! interj. ei, ach.

Ohadjati se, djam se, v. n. i. (česa), etwas bleiben lassen, f. Ohoditi se, Oći se, Ostavljati se, Ostaviti se.

Ohaštriti, rim, v. a. p. abästen.

Ohladiti, dim, v. a. p. 1. kühlen; 2. sich heimlich davon machen.

Ohladněti, nim, v. n. pf. erkalt.

Ohladniti, ten.

Ohlapiti, pim, v. a. p. besprigen (man sagt es vom Meere, welches beim Sturmvetter die Pflanzen an der Küste bespritzt und gleichsam abbrüht).

Ohmad (omad), f. coll. junge Pferde, die jedoch über ein Jahr alt sind, f. Ždrěbad.

Ohmica, f. ein weibl. überjähriges Füllen.

Ohme, eta, n. ein Füllen (über ein Jahr).

Ohoditi, dim, v. a. i. lassen, stehen lassen, verlassen.

Ohodja, f. (cèrn.) 1. Umweg, Seitenweg, m. 2. Schneckengang, m.

Ohol (ohö), la, o, adj. hoffärtig, stolj.

OKA

236

OKL

Okašljaviti, vim. v. n. pf. Husten be-
kommen.

Okat, a. o., adj. beaugt, mit Augen versehen.

Okenjačiti, čim. v. a. pf. mit Wagen-
schmiere beschmieren.

Okesiti se, sim se, v. u. p. na koga,
einen ansfletschen, anschnarchen; —,
fig. (verächtlich) in's Lachen aus-
brechen.

Okèrěiti, čim, v. u. pf. urbar ma-
chen.

Okèrhati, ham, v. a. pf. beschimpfen;
— se, v. r. pf. seine Nothdurst ver-
richten.

Okèrljati, ljam, v. u. pf. 1. sich be-
helfen, besser werden (von seiner
Krankheit); 2. abbrechen.

Okèrnjak, m. (okèrnjěina, f.), Stum-
mel, m.

Okèrnjati, njam, v. u. p. } n. p.

Okèrnjiti, njim, v. u. p. } lonac,

Okèrnjivati, njujem, v. a. i. } čašu,
zdělu, zub, verstümmeln, etwas ab-
brechen.

Okèrnuti, nem, v. a. pf. abbrechen,
abnehmen, anbrechen.

Okèrp, m. 1. Art Geschenkes, um sich die
Kleider flicken zu lassen; 2. f. Kèrpež.

Okèrpati, pam, } v. a. p. 1. flicken;

Okèrpiti, pim, } 2. einen kleinen
Schlag versehen.

Okèrš, m. } Gemezel, u.

Okèršaj, m. }

Okèršanj, šnja, m. das Zusammen-
schwemmte, f. Kèrš.

Okèrvaviti, vim, v. a. p. mit Blut
bespritzen.

Okèrznuti, nem, v. a. pf. streißen.

Okidati, dam, v. a. p. wegmisten, aus-
misten; abpfücken.

Okidati, dam, v. a. i. } pušku, los-

Okinuti, nem, v. a. p. } spannen, los-
drücken.

Okilaviti, vim, v. u. pf. Bruch (im
Unterleibe) bekommen.

Okipěti, pim, v. u. p. ausgähren.

Okisnuti, nem, v. u. pf. vom Regen
naß werden.

Okišati se, ša se, } v. impers. pf. reg.

Okišiti se, ši se, } nerisch werden.

Okititi, tim, v. a. p. ausfchmücken.

Okivati, vam. v. a. i. beschlagen mit
Silber.

Oklačiti, čim. v. a. p. weißen, f. Ovap-
niti, Ojapniti.

Öklada, f. Wette, f. s. Obklada.

Okladiti se, dim se, v. u. p. wetten,
f. Obkladiti se.

*Oklagija, f. Nudelwalker, m. (Holz zum Teig auswalken).

Oklanjati, njam, v. a. pf. das Gebet verrichten (von Türken).

Oklapiti, pim, v. a. pf. (durch Spe-
kulation) gewinnen.

Oklasina, f. der entkörnte Kukuruz-
kolben.

Oklaštriti, rim. v. a. p. f. Ohaštriti.

Öklati, okoljem, v. a. p. herumbeißen,
an mehreren Stellen heißen, zer-
beißen; — se, v. u. p. n. p. psi.
sich gegenseitig herumbeißen.

Oklatiti, tim, v. u. p. herabschlagen.

Okle. }

Oklen. } adv. woher.

Oklepan, pna, v. adj. sehr alt (ver-
ächtl.)

Oklepati se. pam se, v. r. pf. sich
voll fausen.

Oklepine, f. pl. gebrochenes Stroh.

Okleština, f. (cern.) die Schwurge-
bühr (ona plata što se daje onima
koji se za drugoga kunu).

Okletnik, m. Verschwörer, m.

Okletva, f. Verschwörung, f.

Oklévalo, m. Zauderer, m.

Oklévati, vam, v. n. i. zögern, An-
stand nehmen.

OKL

3 237

8-

OKO

Oklevetati, većem (tjem), v a. p. (krsl.) verleumden.

Oklicnuti, nem, v. u. pf. ein wenig Unrath machen.

Oklinjati se, njem se, v. u. i. sich verschwören.

Oklizati se. zam se, v. i. pf. ausgleitschen, ausgleiten.

Oklizivati se, vam se, v. r. i. ausgleiten.

Okliznuti se, nem se, v. r. pf. ausgleiten.

Oklizotine, f. pl. Leckerbissen (die glatt hinabgleiten).

Okljusiti se, sim se, v. r. pf. beschämt werden.

Oklop. m. Kurass, Harnisch, m.

Oklópiti, pim, v. a. p. 1. austrüsten, Kurass anlegen, bepanzern; 2. bedecken; 3. konja. besteigen, ein Pferd.

Oklópiti, pim, v. u. pf. obód u šesira, den Hutrand herabhangen lassen.

Oklopnik. m. Kúrassier, m.

Oknežiti, žim, v. a. pf. zum knez machen.

Okniti, nim. v a. pf. särben mit kna (Färbepulver für die Haare).

Oknjastiti, tim. v. a. p. lähmen, lahni machen; i. n. p. lahm werden.

Oknjašten, a, o, part. verstümmelt, geschämt.

Okno, n. 1. Schacht, m. 2. Fach, u. Abtheilung, f. im ambar (Magazin); 3. (sirm.) Fensterscheibe, f. 4. Deshnung des Ablaufscanals, f.

Oko (okol), praep. m. gen. um, herum.

Oko, n. 1. Auge, n. 2. slěpo —, Schläfe, f. 3. Duell, m. 4. die Stelle, wo im Wasser eines Flusses oder Sees sich die Färbung anders zeigt; 5. Fach, n. Abtheilung, f. (im Magazin); 6. Brückenbogen, m. 7. oko i kěrmelj, (cèrn.) Rebenauge,

n. 8. oči, iu, f. pl. die Augen (im Kopfse); 9. oka, n. pl. die Augen auf den Würfeln.

Oko, okola, m. (cèrn.) Lager, «.

Okolica, f. Umkreis, m. Umgegend,

Okolina, f. Gegend, f.

Okoliš, m. Kreis, m.

Okolišiti, šim, v. a. pf. herumgehen (wie die Kaye um den Brei).

Okolišni, a, o, adj. Kreis-, Bezirks-.

Okolišnice, f. pl. das Holz um den Mühlstein, damit das Mehl nicht verschüttet werde.

Okoliti, lim. v. u. pf. umringen.

Okolni, a, o, adj. in der Umgegend besindlich, benachbart.

Okolnost, f. Umstand, m.

Okolo, praep. mit gen. um, herum; — adv. beinahe, beiläufig.

Okoločep. m. ein erdichtetes Kraut, als Ingrediens eines Liebestrankes.

Okolomatiti, tim, v. a. p. rund

Okolomatjivati, tjujem. v. u. i. umher besezen (3. B. ein Kleid mit Schnüren).

Okolovština, f. s. Okolnost.

Okomak, mka. m. der entkörnte Kuruzkolben.

Okomice, adv. Stoßweise, mit einem Stoßc.

Okominja, f. s. Okomak.

Okomiti, mim, v. a. p. abhülsen, abblättern, ausgeschälen, entkörnen; okomiti oko na što, sein Auge worauf wersen.

Okomito, adv. bergab.

Okomni, a, o, adj. benachbart.

Okonjiti se, njim se, v. n. p. ein Pferd bekommen.

Okópati, pam, v. u. p. umgraben, Okopávati, vam, v. a. i. umhauen.

Okopiliti se, lim se, v. r. pf. wenn ein einjähriges Schaf (Ziege) trächtig wird und wirft.

OMO

-3 212 -

ONO

Omodriti, rim, v. a. p. blau machen;
—, v. n. p. blau werden.

Ömosor, m. (yr.) ein Stück der Vi-
schofskleidung.

Omojiti, jim, v. a. pf. zu meinem ma-
chen, sich zueignen.

Omorika, f. Fichtenbaum, m. f.
Smrěka.

Omöriti, rim, v. a. pf blau machen.

Omörje. u. coll die Dichten.

Omotati, am, v. a. p. umwinden, auf-
winden.

Omramoriti se. rim se v. n. p. zu
Marmor werden.

Omraza. f. Gehässigkeit, f. Entzwei-
ung, f.

Omrazit, a, v. adj. wederlich

Omraziti, zim, v. a. p. verhaftet ma-
chen; —se, v. n. p. s kim i komu,
sich entzweien, verhaftet werden.

Omrestiti, tim. v. a. pf. begatten (von
Börgeln).

Omuciti, čim, v a. p. mit Mehl be-
streuen.

Omućine. f. pl. gerütteltes Ueberbleib-
sel von Wein (z. B. in einer dunkeln
Flasche).

Omúdrati, ram, v. u. pf. entscheide

Omúdriti, rim, } werden.

Omuknuti, nem, v. u. p. verstummen,
f. Muknuti.

On, a. v, pron. er, sie, es

Onada,

Onadaj,

Onadar, } adv. (fern.) damals, j.

Onade, Onda

Onader.

Onadijer,

Onadanj, dnja, v. adj. damalig, f.

Onadasnji, a, v. (Ondasnji.

Onaj, ona, ono, pron. jener, jene,
jenes.

Onajz, m. (sémé), Anik, m.

Onajzovica, f. Anisk branntwein, m.

Onakav, kva, v. adj. jener Art.

Onaki, ka, v.

Onako. ude. auf jene Art; so (unent-
geltlich).

Onakov, a, v. adj. f. Onakav.

Onakovac, vca, m. } kad se kazuje,

Onakvica. f. } kako je tko ko-
ga ružio, ein Solcher, eine Solche,
um anzudenten, wie Jemand übel
von Einem gesprochen habe, vgl.
Ovakovac, Ovakvica, Takvica.

Onamo, adv. dorthin.

Onćas, adv. alsegleich, in dem Augen-
blicke.

Onda, } adv. damals.

Ondak, {

Ondašnji, a, v. adj. damalig.

Ondě, adv. dort, daselbst.

Onděšnji, a, v. adj. dortig.

Ondolen. ude. von dort, f. Odandě.

Onemagati, am, v. n. i. } die Kräfte

Onemoći, možem. v. u. p. } verlieren

Oněmiti, mim. v. u. p. verstummen, f.
Němiti.

Onepošteniti, nim, v. u. p. entebren.

Onerediti se dim se, v. v. p. seine
Diethourst verrichten.

Onesvěsnuti, nem, v. u. p. in Obn-
macht fallen, bewußtlos werden, f.
Onesvěstiti se.

Onesvěstiti se, tim se, v. n. p. in
Obumacht fallen, um den Verstane
kommen.

Onevoljiti,ljim, v. a. S v. u. p. arm
machen, arm werden.

Oni, a. v. pron. jener, jene, jeues, j.
On, Onaj.

Onjusiti, šim, v. a. p. verliechen, ke-
schnüffeln.

Onoditi, dim, v. u. p. machen.

Onolićak, čka, v. adj. f. Onolik.

Onolik, a, v. adj. so groß.

Onoliko, adv. so viel.

Onolizni, a, v. adj. so groß.

OPA

244 &

OPÈ

Opatov, a, o. adj. des Abtes, dem
Abte gehörig.

Opatski, a, o, adj. Abten.

Opaučiti, čim, v. a. pf. eines ver-
sehen.

Opaz, m. die Gut, Acht, Vorsichtig-
keit, f.

Opazan, zna, v, adj. vorsichtig, be-
hutsam.

Opaziti, zim, v. a. p. bemerken.

Opazka, f. Bemerkung, f.

Opaznost, f. Behutsamkeit, f. f. Opaz.

Opéina, f. f. Obéina.

Opéiti, čim, v. n. i. f. Obéiti.

Opeći, pećem, v. a. p. brennen, an-
brennen; — se, n. p. na suncu,
von der Senne verbrannt werden.

Opeka, f. gebrannter Ziegel, Back-
stein, m.

Opělo, n. der Gesang beim Leichenbe-
gräbniß.

Opěneziti, zim, v. a. p. ins Geld ver-
wandeln, verkaufen; — se, v. n. p.
zu Geld kommen.

Opěniti, nim, v. a. p. abschäumen.

Opepeliti, lim, v. a. p. | äschern;

Opepljaviti, vim, v. a. p. | ne dade

Opepeljivati, opepeljujem, | mu ni
v. a. i. opepeliti
(n. p. mačka mišu), ohne Gnade,
ohne Umstände abtun; — se, in
der Redensart: ne da se ni opepe-
liti, läßt sich kein Wort sagen.

Operak, rka, m. dreieckiges Brett (beim
Eindecken des Tuches mit Schindeln
benöthigt man an den Ecken solche
Bretter).

Operdašiti, šim, v. a. p. f. Izpèrda-
šiti.

Operina, f. Waschwasser, n.

Operušati, šam, v. a. p. entsiedern,
die Federn abrupfen.

Opervaziti, zim, v. a. p. verbrämen.

Opešati, am, v. a. pr. (slor.) ermü-

den, f. Struditi se, Umoriti se, Su-
stati.

Opet, } adv. wieder, wiederum, aber-

Opeta, } malß.

Öpetak, tka, m. Schle (der Opan-
ken), f.

Opetovati, tujem, v. u. i. (čechisch)
wiederholen, f. Ponavljati.

Öpěvati, am,

Opěvati (opjě-
vati), am .

Opèreati, cam, v. n. pf. sich mit einem
ganzen Lamin begrasen, sich es gut
schmecken lassen.

Opèreati, ca, v. a. pf. jarac kozu,
bespringen (vom Ziegenbock).

Opèrèito, odr. unwillig.

Opèrdive, f. Tändelei, f.

Opèrduj! geh hör auf!

Opèrdine, f. pr. schlechter Rest, m.

Opèrha, f. sněžana, Bestreuung (von
Schnee), f.

Opèrhnuti, nem, v. n. pf. aufsprin-
gen (z. B. die Lappen von der
Kälte).

Opèrliti, lim. v. a. pf. absengen, ab-
krennen.

Opèrljati, ljam, v. a. pf. besudeln,
beschmugen.

Opèrljuša, f. Sanderde, f.

Opèrnatiti, tim, v. n. pf. sich beste-
dern.

Opèrsina, f. Kuraß, m. Harnisch, m.

Opèrsiti se, sim se. v. r. pf. an der
Brust sich wund reiben.

Opèrsati, šam, v. a. pf. (cern.) sněg,
bestreuen.

Opèrsnjak, m. Brustfleck, m.

Opèrtiti, tim, v. a. pf. belasten.

Opèrzniti, nim, v. a. pf. beim Aus-
weiden ein Eingeweide verlegen (einen
Darm durchschneiden, daß der Koth
herausfällt).

Opèržiti, žim, v. a. pf. absengen.

OPI

245

OPO

Opica, f. (slov.) Affe, m. f. Muna.
Munica, *Majmun.

Opijati, am, v. a. i. berauschen; —
se, sich berauschen, f Opiti.

Opiljci, g. opiljakah, m. pl. die Zeil-
späne.

Opip, m. 1. Betaften, Begreifen, n. 2.
Behutsamkeit, f.

Öpipati, am, v. a. p. betaften, be-
fühlen.

Opipati, pam, v. a. pf. abklauben.

Opirati se, rem se, v. n. i. sich auf-
lehnen, stützen; widerstreben, sich wi-
versehen, f. Oprěti se.

Opirnjača, f. Waschlappen, m.

Opis, m. Beschreibung, f.

Opisati, pišem, v a. p. beschreiben,
umschreiben.

Opišati se, šam se, v. r pf. pißen.

Opiti, opijem, v. a. p. f. Opijati.

Opiti, opijem, v. a. pf. (cern.) bei-
ßen (von der Schlange); opila ga
zmija.

Opizmiti se, mim se, v. n. p. na
koga, aus Mache feindselig werren.

Opkop (ohkop), m. Schanze, f.

Öplakati, placem, v. a. p. beweinen.

Oplakati, placem, v. a. p. ausschwem-
men, beiputen, f. Poplakati.

Oplakivati, kujem, v. a. i. ſ. Öpla-
kati.

Oplata, f. 1. Verkleidung, f. (der
Tbür, des Densterei; 2 Sactleinwand, f.

Oplatiti, tim, v. a. pf. verkleiden, ver-
schalten.

Oplaviti, vim, v. n. p. 1. blond wer-
ben; 2. v. a. blau särben.

Oplaza, f. die Erdkrumme, welche der
Pflug überspringt und die ungeactert
bleibt, daher: oplaznuti, nem, v. a.
pf. überspringend achtern.

Oplećak, čka, m. der obere Theil des
weiblichen Hemdes.

Opleće, n. kurzes Frauenhemd, n.

Oplemeniti, nim, v. a. p. ateln, ver-
edeln.

Oplën, m. beim Schlitten der Balken,
der oben heide Theile verbindet.

Oplëniti, nim, v. a. p. ausplündern,
austrauben.

Oplësniviti, vim, v. a. p. verschim-
men.

Oplesti, pletem, v. a. p. flechten,
ums flechten; — čarape, rukavice,
stricken; — se, das Haar flechten.

Oplëšiviti, vim, v. a. & n. p. kabl
machen und kabl werzen.

Opleten, a, v, part. geschiechten, ge-
strickt.

Oplëti, oplëvem und opliem, v. a.
p. auëjäten.

Oplëven, a, v. part. ausgejätet.

Oplëviti, vim, v. a. p. f. Oplëti.

Opljunuti, nem, v. a. pf. in die Hände
spucken.

Oplotiti, tim, v. a. p. umzäunen.

Oplovit, a, v. adj. bequem, breit (von
Kleidern).

Opna, f. Häutchen, Jellen, n. Horn-
haut im Auge, f.

Opocinuti, nem, v. n. p. l. ausruben.

Opocivati, am, v. n. i. |

Opodovici, čim, v. a. pf. des Saug-
Imas berauben (die Kuh, Ziege).

Opoganiti, nim, v. a. p. verunreinigen,
eureichen

Opogovorati, am, v. a. i. entschuldigen,
verbeidigen, f. Opogovoriti.

Opogovor, m. Entschuldigung, f.

Opogovoriti, rim, v. a. p. f. Opogo-
varati.

Opojati, jam i jem, v. a. p. besingen,
einen Todten, die Grabgebete über ihn
lefen.

Opojiti, jim, v. a. p. Jemanden be-
trinken, berauschen, trunken ma-
chen.

Opoměna, f. Crinnerung, Mahnung, f.

ORÉ

248

B

OSA

reutern des Getreides unter der Reu-
ter bleibt.

Orěh, m. f. Orah.

Orepak, pka, m. das leichte und schlechte
Getreide, das beim Worfeln neben
das schwere vertragen wird.

Orepina, f. beim Fuchsbalg die untere
Hälste.

Orias, m. f. Gorostas.

Orićak, éka, m. Pflugreute, f. s. Otka.

Oris, m. Abriß, m. Schilderung, f.

Öriti, rim, v. a. i. niederreißen; — se,
r. n. i. 1. erhalten, erschallen, wieder-
hallen, dröhnen; 2. fürzen

Oriz, m. Reis, m

*Orjatin, m. schlechter Kerl, Lümel, m.

Orjatka, | Schlumpe, f.
Orjatkinja, {

Orlaš, m. der Adlerthaler.

Orlić, m. 1. junger Adler, m. 2. Hahn
an der Flinte, m.

Orlina, f. großer Adler, m.

Orlov, a, o, adj. Adler-.

Orlovi nokti, m. pl. Geisblatt, n.

Orlušica, f. Weibchen des Adlers.

Orlušić, m. junger Adler.

Orman, { m. Kasten, Schrank, m.
Ormar, {

Orni, a, o, adj. Pflug-.

Ornica, f. Ackerland, n.

Oró, rla, m. f. Oral.

Orositi se, si se, v. 1. pf. bethauen.

*Oroslan, m. f. Lav.

*Oroz, m. Hahn, m. (auch der an der
Flinte).

*Orsag, m. Land, n. f. Rusag.

Oršenica, f. Art Schiff.

Ortačica, f. Handlungsgesellschaft-
rin, f.

Ortačiti, čim, v a. i. koga < kim,
zum ortak machen; — se, v. 1. i.
ortak werden.

Ortački, a, o. adj. Compagnie.

*Ortak, m. Compagnon in einer Han-
delsunternehmung.

Orta-kluk, m. Handlungsgesellschaft, f.
— kov, a, o, adj. des Compagnons;
— kovati, kujem, v. n. i. Compa-
gnon sein; — kovica, f. Frau des
Compagnon.

Orubiti, him, v. a. p. 1. umsäumen;
2. abschälen.

Orudje, n. Werkzeug, n. — težačko,
Achtergeräth, n.

Orumeniti, nim, v. a. & n. p. röthen,
roth machen; erröthen, roth werden.

Orunjaviti, vim, v. n. p. rauh wer-
den, sich behaaren.

Orutaviti, vim, v. n. p. f. Orunjaviti,
Okosmatiti.

Oružati, am, v. a. p. bewaffnen.

Oružje, n. Waffe, Rüstung, f.

Oružněti, nim, v. a. pf. häßlich wer-
den.

Oružnica, f. Zeughaus, Arsenal, n.

Os, m. & f. Ares, f

Osa, f. Wisspe, f.

Osadniti, nim, v. a. p. (konja) au-
reiten; —, r. n. p. (osadniti se),
Sattelwunde betonnen.

Osahnuti, nem, v. n. pl. welken.

*Osakatiti, tim, v. a. p. zum Krup-
vel machen; —, v. a. p. zum Krup-
vel werden.

Osal, sla, m. Ziel, m. f. Magarae

Osalj, oslja, m. Art Scepsisch.

Osam, num. acht.

Ösama, f. Einfamkeit, f.

Osamariti, rim, v. a. p. satteln (mit
einem Saumsattel).

Osamdeset, num. achtzig.

Osamdeseti, a, v. adj. achtzigste.

Osamlesetoro, n. Anzahl von achtzig.

Osamiti, mim, v. a. p. allein lassen,
— se, v. n. p. allein bleiben.

Osamnaest, num. achtzebn.

Osamnaesti, a, v. adj. achtzebnte.

OSA

249

OSK

Osamnaestoro, n. Anzahl von acht- zehn.

Osamnuti (osavnuti), nem, v. n. pf. morgen werden, f. Osvanuti.

Osao, sla, m. f. Osal.

Osat, sta, m. Distel, m.

O sebi, adv. napose, für sich, besonders.

Osebičiti, čim, v. a. pf. vinograd, koji nije bio zagernut, okopati při put u prolétje.

Osebujni, a, v. adj. f. Osohit.

Osěcati, am, v. a. & v. i. f. Odsěcati; — se na koga, einen anfahren.

Osěčina, f. (croat.) Art Gebäude.

Osěčati, čam, f. Osětiti.

Osěći, dem, v. a. p. 1. abbayon; 2. bestimmen; 3. abnehmen, osěkla voda;

4. den Fruchtstengel ansehen (vom Kukuruz), joss nisu kukuruzi osěkli.

Osěděti, dim, v. n. p. gran werden.

Osědiličina, f. (usidjelirat, die siegen gebliebene alte Jungfer.

Osedlati, am, v. a. p. / satteln

Osedlavati, van, v. a. i. / mit einem Rechtsattel.

Osedlisan, a, v. adj. pvet. für osedlan, gesattelt.

Oségurati, am, v. a. p. / versichern,

Oséguravati, am, v. a. / affekuriren.

Osék, m. Abhang, m. osěkom, in Bausch und Bogen.

Osé 2, f. Ebbe, f

Osačnuti, nem, 2. a. p. schneuzen; — se, v. a. p. sich schneuzen; —

2. se na koga, einen anfahren; osěknuti, v. n. p. abnehmen, fallen (das Wasser), f. Osěcati.

Osele, adv. (odsele) von nun an.

Oseliti, lim, v. a. pf. koga, einen übersieveln.

Osěniti, nim, v. a. pf. überschatten.

Osetan, tna, v. adj. empfindlich, fühlbar.

Osětiti, tim, v. a. p. /

1. fühlen,

Osěčati, am, v. a. i. /

empfinden;

— se, v. n. i. merken, wahrnehmen;

2. osetila se žena, schwanger geworden; 3. übel gestimmt werden (pvet.)

(pvet.)

Osětljiv, a, v. adj. empfindlich.

Osěvci, m. pl. (g.-vakah) kleiges Mehl.

Osěvine, f. pl. Kleie, f.

Osidrati, am, v. a. p. mit dem ausgeworfenen Anker befestigen (pvet.)

Osilan, Ina, v. adj. gewaltthätig.

Osiliti, lim, v. n. pf. gewaltig werden.

Osim, praep. mit gen. außer.

Osina, f. 1. eine große Wespe; 2. der Bart an der Achre.

Osinac, nea, m. f. Osa.

Osinjak, m. Wespenneest, n.

Osinoriti, rim, v. a. pf. abgrenzen.

Osion, a, v. adj. f. Osilan.

Osip, m. Ausschlag (eine Hautkrankheit).

Osipaca, f. Art Weinreben.

Osipati, pam (pljem), v. a. pf. ausseinanderfallen lassen.

Osipati se, pljem se, v. n. p. 1. auseinanderrollen; 2. besäet werden.

Osipljiviti, vim, v. n. pf. engbrüstig werden.

Osiromašiti, šim, v. n. p. verarbeiten.

Osirotěti, tim, v. a. & v. n. p. verwaiset machen; verwaiset werden, verwaisen.

Osje, n. (coll.) Achrenspitzen.

Osjenač, osijenča, m. (rag.) Wermuth, m.

Oskočiti, čim, v. n. p. f. Odskočiti.

Oskomina, f. das Stumpfwerden der Zähne (von Säuren).

Oskoruša, f. Sperberbaum, Speierling, m. das Obst von einem Speierling, Arlesbeere, f.

OSK

250

K

OSO

Oskoruševac, vca, m. ein Stock von Sperberbaum.

Oskornševina, f. Speierlingholz, u.

Oskorušovica, f. Branntwein von Arlesbeeren.

Oskruniti, im, v. u. p. f. Oskvěrnuti.

Oskubsti, v. u. p. das Haar ausrausfen.

Oskudan, dna, v. adj. nothdürftig.

Oskudica, f. Mangel, m. Dürstigkeit, f.

Oskudnost, f. (hrsl.) Armuth, f. Manzel, m.

Oskvěrnuti, nem, v. u. p. beslecken, entheiligen.

Oslabiti, bim, v. a. f. u. p. schwächen; schwach werden; nachlassen.

Oslač, f. Senf (in gekochtem Most eingemacht), m.

Oslačiti se, čim se, v. r. pf. die Salzigkeit verlieren (vom Meerwasser).

Osladiti, dim, v. a. p. | versü-

Osladjivati, djujem, v. a. i. | fsen.

Oslaniti se, nim se, v. r. pf. salzig schmecken.

Oslanjati se, am se, v. n. i. 1. sich flügen, f. Nasloniti se; 2. sich verlassen (auf Jemand), j. Osloniti se.

Oslaviti, vim. v. n. pf. n. p. sněg, kad zapadne, überhand nehmen.

Oslěd, m. Ebbe, f.

Oslépiti, pim, v. a. p. blind machen, blenden; —, v. u. p. erblinden, blind werden.

Osloboditi, dim. v. a. p. 1. bespreien; 2. lossprechen; 3. freisprechen (einen Lehrling); 4. aufmuntern; — se, v. r. pf. Muth bekommen.

Osloniti se, nim se, v. n. p. na koga, auf einen vertrauen.

Osluškivati, am i kujem, v. u. i. horchen.

Osmačka, f. achteimeriges Faß, n.

Osmagnuti, nem, v. a. pf. sengen.

Osmak, m. 1. Art Maß; 2. ein Thier von acht Jahren.

Osmakinja, f. 1. achtjährige Stute, f. 2. achteimeriges Faß.

Osmanika, m. ein Getreidemaß in Cernagora (3¼ oka).

Osmehnuti se, nem se, c. i. pf. (eim mol) zulächeln.

Osmerica, f. Anzahl von acht (Personen).

Osmero, n. eine Zahl von acht.

Osmeronožica, f. Filzlaus, f.

Osmerostruk, a, v. adj. achtfach, achtfältig.

Ösmërtiti, tim, v. u. pf. koga, tödten.

Osměvati se, am se, v. u. i. zulächeln.

Osmi, a, v. adj. achte.

Osmiea, f. Achter (im Kartenspiel), m.

Osmina, f. 1. Octav, f. 2. Achtel, n.

Osmociti se, čim se, v. r. pf. zum Brod essen (z. B. Erbsen).

Osmoliti, lim, v. u. p. mitech vereschmieren.

Osmoljiti, kjim, v. u. pf. u. p. nos, hängen lassen (die Nase).

Osmorica, f. j. Osmerica.

Osmraditi, dim, v. a. p. verunreinigen; mit Gestank erfüllen.

Osmuditi, dim. v. u. p. absengen (z. B. ein Schwein, die Haare), anbrennen.

Osmudjivati, djujem, v. a. i. j. Osnunditi.

Osněžiti, ži. v. u. pf. schneien.

Osnivati, am, v. ä. i. anbäumen, anzetteln; gründen, Grund legen, j. Osnovati.

Osnova, f. Zettel, m. Weberkette, f. Aufzug, Entwurf, m.

Osnovati, nujem, v. u. p. j. Osnivati.

Osnutak, tka, m. der Aufzug (bei den Webern), bevor er an den Weberstuhl kommt.

Osó, osla, m. f. Osal, Magarae.

OSO

-2 251 &-

OST

Osoba, f. Person, f. Individuum, n.
Osoban, bna, o, adj. persönlich.

Osobina, f. Sondergut, n. (was
Osobština, } nicht unter der gemein-
schaftlichen Hausverwaltung steht).

Osobit, a, o, adj. besonders.

Osobito, adv. 1. besonders, vorzüglich,
2. besonders, für sich.

Osobitost. f. Eigenthümlichkeit, f.

Osobnica, f. seine Eigene.

Osoj, m. J. Osoje.

Osojan, jna, o, adj. dicht, schattig,
dunkel.

Osoje, n. das Dicht, der dabe Wald,
in den keine Sonne kommt; schatti-
ger Ort.

Ösoka, f. Saßt, m.

Osoliti, lim, v. o p. einſalzen.

Osoran, rna, o. } adj. barsch, derb.

Osorit, a, o. } gähzornig.

Osorljiv, a, o.

Osovina, f. Achse (am Rade), f. J.
Os.

Osovljen, a, u, adj. aufgerichtet.

Osovlji, a, e, adj. Weßpen.

Osovštiv, a, o, adj. schattig.

Ospa, f. f. Osip. Aspa.

Ospice, f. pl. die Pochen, die Blattern,
pl. f. Boginje.

Ospicav, a, o, adj. blatternarbig.

Osramotiti, tim, v. a. p. in Schande
bringen, beschämen.

Osrědan, dna, o. } adj. 1. zentral;

Osrědnji, a, e, } 2. mittelmäßig.

Ostajati, jem, v. n. i. 1. verbleiben;
2. zurückbleiben.

Ostajati, ostojim (ostajao), v. n. pf.
aushalten, verbleiben, — se, v. r.
pf. befreit werden.

Ostali, a, o, adj. übrig; u ostalom,
übrigens.

Ostan. m. Stachel (zum Antreiben), m.

Ostanak, m. 1. Nachkomme, m. 2.
Verbleiben, n. 3. Ueberbleibsel, u.

Ostanuti, nem, v. n. p. f. Ostati.

Ostarěti, rim, v. n. p. alt werden.

Ostatak, tka, m. Rest, m. Ueberbleib-
sel, u.

Ostati, anem, v. n. p. verbleiben; —
od holesti, prebolěti, genesen; — od
koga, hinter Jemand zurückbleiben.

Ostava, f. Hinterlage, f. Depot, n. f.
*Aman*tt.

Ostaviti, vim, v. a. p. } 1. verlassen,

Ostavljati, am, v. a. i. } hinterlassen,
lassen; — bradu, den Bart wachsen
lassen; 2 aufheben, verwahren; —se,
sich abgewöhnen, bleiben lassen.

Ostermiti, mim, v. u. pf. (cern.)
schräg legen.

Ostěrva, f. der Pfahl vor dem Hause,
um die Gewehre daran zu hängen.

Ostěrvee, n. Inselchen, n.

Ostěrviti se, vim se, v. v. pf. ein Aas
zu fressen bekommen (vom Hunde).

Ostěrvljanin, m. (pl. — ljani), Insel-
bewohner, m.

Ostěrvljanka, f. Inselbewohnerin, f.

Ostěrvo, n. Insel, f. Eiland, n. Wörd, m.

Ostěrvski, a, o, adj. Insel-.

Osti, ih. f. pl. Fischgabel, f. Dreizack, m.

Ostika, f. Eßig, m.

Ostilj, m. der Stiel der Fischgabel.

Ostinuti (ostidnuti), nem, v. n. p. er-
kalten.

Ostipsati, sam i pšem, v. u. pf. in
Alaun sieden.

Ostožje, n. 1. Stange, um welche der
Schober angelegt wird, f. 2. Schober, m.

Ostraga, adv. von hinten.

Ostriéi, ižem, v. a. p. abscheren, mit
der Schere abschneiden.

Ostrizati, am, v. a. i. f. Ostriéi.

Ostroga, f. 1. Rebenpfahl, m. 2.
Sporn, m.

Ostrokati se, kam se, v. r. pf. mit
der stroka (Art Schafblattern) be-
haftet sein.

OST

252

OSV

Ostrov, m. (nordslavisch), Insel, f. f.
Ostěrvo, Ætok.

Ostručati, čam, v. u. pf. groždje, kel-
tern.

Ostruga, f. 1. Sporn, m. 2. f. Kupina.

Ostrugati, ružem, v. u. p. abschaben,
abraspein.

Ostruzine, f. pl. die Abschäbsele.

Ostružiti, žim, v. a. pf. bei der stru-
ga (Schafhürde) hinauslassen.

Ostudeniti se, nim se, v. n. p. sich er-
kalten.

Ostupati, pam, v. n. i. abtreten.

Ostupati, am, v. a. p. n. p. sukno u
stupi, auswalken; je cam, stampfen.

Ostupiti, pim, v. u. pf. abtreten.

Ostve, f. pl. (gen. ostavah), Dreizack
der Fischer.

Osuda, f. Verurtheilung, f. Richter-
spruch, m.

Osudbina, f. Urtheil, u.

Osuditi, dim, v. a. p. 1. aburtheilen,
das Urtheil fällen; 2. verurtheilen.

Osudiv, a, v, adj. verdamnlich, ver-
werflich.

Osudjenica, f. Verurtheilte, f.

Osudjenik, m. Verurtheilte, m.

Osudjivati, djujem, v. a. i. f. Osuditi.

Osukati, sučem, v. a. p. n. p. konac,
zwirnen, abwinden.

Osumporiti, rim, v. a. p. anschwefeln,
mit Schweiſel anschmieren.

Osupnuti se, nem se, v. n. p. (slov.)
erſtaunen, f. Zapanjiti se.

Osuriti, rim, v. u. & n. p. dunkel-
grau machen und werden, blaffarben.

Osušiti, šim, v. u. p. austrocknen.

Osuti, ospem, v. u. pf. auseinander
fallen lassen.

Osuti se, spem se, v. n. p. 1. ausein-
anderrollen; 2. besäet werden; 3.
Ausſchlag bekommen.

Osužhati, bam, v. a. pf. den Kukuruz
ſsen.

Osužnjiti se, njim se, v. r. pf. ein Ge-
fangener werden.

Osvada, f. Beschuldigung, Ankla-
ge, f.

Osvaditi, dim, v. u. p. anklagen, be-
schuldigen.

Osvajati, am, v. a. p. sich zueignen,
errobern.

Osvanjivati, njujem, v. u. i. (rag.)
f. Osvitati.

Osvanuti, nem, v. u. p. 1. tagen, an-
brechen; 2. vom andprechenden Tag
erreicht werden.

Osvećivati, čujem, v. a. pf. 1. wei-
hen; 2. — koga, rächen Jemanden;
3. — se, v. r. i. kome, sich rächen
an Jemanden.

Osvedočiti, čim, v. u. pf. bezeugen.

Osvem, adv. außer.

Osvěstiti, tim, v. a. p. 1. aufklären;
2. begreiflich machen; — se, v. a.
p. zu sich kommen, zur Besinnung
kommen.

Osveštavati, vam, v. a. i. weihen.

Osvět, m. f. Osvětak, Osvit.

Osveta, f. Rache, f.

Osvětak, m. der Anbruch des Tages.

Osvetan, tna, o, adj. rachfsüchtig, rach-
gierig.

Osvetiti, tim, v. a. pf. 1. weihen.
Wasser; 2. — koga, rächen; 3. —
se, v. r. p. komu, sich rächen an
Jemanden.

Osvětlati, am, v. a. p. Glanz geben;
— obraz, Ehre machen.

Osvetljiv, a, o, adj. rachfsüchtig.

Osvetnica, f. Rächerin, f.

Osvetnik, m. Rächer, m.

Osvěrnuti se, rnem se, v. r. pf. sich

Osvěrtati se, tam se, v. r. i. um-
ſehen, umblicken.

Osvit, m.

Osvitak, tka, m.

Osvitati, osvićem, v. n. i. 1. sichtbar

OTA

254

F

OTO

Otajnost. f. } Geheimniß, n. f. Tajna.
Otajstvo, n. }

Otakanje, n. das Abziehen (des Weines), n.

Otakati, tačem, v. a. i. abziehen (den
Wein), f. Otočiti.

Otale, adv. f. Odatle.

Otaljati, ljam, v. a. pf. } gut aus-

Otaljavati, vam, v. a. i. } führen.

Otančati, am, v. a. & n. p. dünn wer-
den; verdünnen.

Otanjiti, njim, v. a. p. verdünnen.

Otar, m. Altar, m. f. Otar.

Otarak, rka, m. Abwichtuch, n.

Otarasiti, sim. v. a. pf. abfertigen

Otava, f. Grunmet, n. Dehmd, n.

Otčevina, f. 1. Vaterland, n. 2. yäter-
liches Gut, f. Otačhina.

Ořeati, těčem, v. n. p. 1. abschließen,
ablassen; 2. n. p. ruka, noga,
anschwellen.

Oteći, těčem, v. n. p. f. Otečati.

Otegnuti, nem, v. a. p. strecken; —
se, sich ausstrecken.

Otegotiti, tim, v. a. p. beschweren.

Oteliti, lim, v. a. p. kalben, ein Kalb
werfen, — se, v. r. p. kalben.

Otemeljiti se, njim se, v. r. p. sich be-
festigen.

Oterati, am, v. a. p. f. Odtěrati.

Otesati, otesem, v. a. p. behauen.

Oteti, otmem, v. a. p. wechselmen
rauben.

Otezati, otožem, v. a. i. 1. f. Otegnuti;
2. zögern, anschlieben; — se, sich
sträuben, f. Nevati se, Ognuzati se,
Ustručavati se, Oklěvati.

Otežati, žam, v. n. p. 1. schwei werden;
2. schwer fällig werden.

Otěrean, a, v. partl. zerlumpt.

Otěreati, cam, v. a. pf. abschleifen.

Otěrgati, am, v. a. p. ablesen (die
Trauben).

Otěrgnuti, nem (otěrgnuh, otergoh),
v. a. p. 1. hervorreißen; 2. abreifen,

ablesen (Trauben); 3. anfangen,
oterze rasti.

Otěrkljati, ljam, v. a. pf. loze, pschä-
len, anpfählen.

Otěrliti, lim, v. a. pf. lan, schlagen.

Otěrnuti, nem, v. n. p. schaudern;
otěrnula mi je ruka, noga, die
Hand, der Fuß ist mir eingeschlagen;
zubi mi otěrnu, ich habe lange Zähne
bekommen, f. Utěrnuti.

Otersiti, sim, v. a. pf. fertig machen
(posao); — koga. abfertigen.

Oterti, otrem n. otarem, otró, v. a. p.
abwischen.

Oterti se, trem se, v. r. pf. 1. sich
abwischen; 2. sich wund reiben.

Oteržito, adv. deutlich und bestimmt

Oticati, icem. v. n. i. f. Otečati.

Otići, idem, otidoh i odoh, otisao,
v. n. p. fortgehen.

Otik. f. m. Pflugreute, f.

Otičač. f. m. Abwichtuch, Handtuch, a

Otimati, am i. njem. v. a. i. 1. f.
Oteti, — se, sich entziehen, sich
losmachen.

Otirač, m. Abwichtuch, Handtuch, a

Otirati, rem, v. a. i. abwischen.

Otsnuti, nem, v. a. p. 1. hinregod-
den, abstoßen; 2. auftopfen; 3. weg-
rücken; 4. sich wenden; 5. anfangen;
— se, v. r. pf. u svět. sich in die
weite Welt hineinwerfen; 2. sich
wenden; 3. herabstürzen.

Otiši, idem, f. Otići.

Otišao, šla, v. partl. von Otići, jen
acqanaen.

Otiți, idem, v. n. p. f. Otići.

Otka. f. Pflugreute, f.

Otmica. f. Entführung, f. Raub am
Mädchens.

Otmicat, m. Mädchenträuber, m.

Otočanin, m. Insulaner, m.

Otočiti, čim, v. a. p. f. Otakati.

OVN

257

OZL

Ovneći, a, e, adj. Widder.

Ovnić, m. kl. Widder, m.

Ovnina, augm. von Ovan, Widder, m.

Ovnji, a, v, adj. ſ. Ovnujski.

Ovnovina, f. schöpsenes Fleisch, n.

Ovnujski, a, o, adj. Widder.

Ovogodišnji, } a. e. adj. heurig,

Ovogodnji, } diesjährig.

Ovoličak, čka, n. adj. ſ. Ovolik.

Ovolik, a. o, adj. so grus.

Ovoliko, adv. so viel.

Ovolišni, a, o, adj. so gros.

Ovolišno, adv. so viel.

Ovostranski, a, o, adj. diesseitig.

Ovošćiti, čim, } v. a. p. wickjen, mit

Ovošiti, tim, } Wachs überziehen.

Ovrániti, nim, v. a. p. schwarz machen, schwärzen.

Ovratnica, f. 1. Halsschmuck, m. 2. Goldbrässen, m. (Seefisch).

Ovratnik, m. Kragen, m.

Ovrěći, versem v. a. p. (Oversiti) austreten das Getreide (dreschen).

Ivsen, a, o, adj. Haber.

Ivsenica, f. Haserbrot, n.

Ivsik, m. Ackertrespe, f.

Ivsiste, n. Acker, wo früher Haser gebaut worden.

Ivzovina, f. Hollunderholz, n.

Ivud, } adv. hier durch; od —.

Ivuda, } von da.

Izad, ozadi, adv. von Hinten.

Izbilnost, f. Ernsthaftigkeit, f. Ernst, m.

Izbiljski, a, o, adj. ernsthaft.

Izdó, } adv. von unten weg.

Izdol, } adv. von unten weg.

Izdraviti, vim, v. a. p. gesund machen; — v. n. p. gesund werden, genesen.

Izdravljenje, n. Gesundmachung, Gesundung, f.

Izbao, bli, f. Erkältung, f.

Izbao, bla, o, part. erkälter.

Ozebličina, f. dem die Kälte weh thut (Frierling).

Ozebsti, bem, v. n. p. erkalten.

Ozeleněti, v. n. p. grün werden, grünen.

Ozeleniti, nim, v. a. p. grün machen, grün färben; v. n. i. grün werden, grünen.

Ozěrniti se, nim se, v. r. pf. Körner bekommen.

Ozěrnica, f. kad se što malo ostavi, n. p. voća na děrvetu, die Kleinheit.

Ozgar,

Ozgò, } adv. von oben weg, von

Ozgor. } oben herunter, oberhalb.

Ozgora,

Ozib, m. podignuti što na ozib, mit dem Hebel (heben).

Ozim, f. posijao žito na ozim, Wintersaat (säen).

Ozimac, mea, m. (ječam), Wintersaat Wintergerste, f.

Ozimača, f. Art Birnen.

Ozimačna krava, f. (ozimkulja), Winterkuh, f.

Ozimče, eta, n. Winterkalk, n.

Ozimi, à, ò, adj. n. p. žito, Winter (Wintersaat).

Ozimica, f. (pšenica), Winterweizen, m.

Ozimiti, mim, v. n. p. vom Winter erreicht werden.

Ozir, m. ſ. Obzir.

Ozirati se, ram u. rem se, f. Obzirati se.

Ozivati se, vam u. vljem se, v. n. i. f. Odzivati se.

Ozlediti, dim, v. a. p. beschädigen, verleben (die Wunde).

Ozlobiti, bim, v. a. p. quälen, veren, hassen.

Ozloglasiti, sim, v. a. p. in übeln Ruf bringen.

17

OZL

258

PAB

Ozlověditi, dim, v. a. pf. erbittern,
erbosen.

Ozlovoljiti, ljim, v. a. p. betrüben,
traurig machen.

Označiti, čim, v. a. p. bezeichnen, cha-
rakterisiren.

Oznaniti, nim, v. a. p. berichten.

Oznobiti, bim, v. a. p. s. Ozlobiti.

Oznojiti se, jim se, v. n. p. schwiten.

Ozobati, bljem, v. a. pf. n. p. grozd,
rundum abpicken (die Beeren).

Özobina, f. der Stiel, woran die Bee-
ren der Weintraube hangen.

Ozubina, f. das Geld für die Abnützung
der Zähne, s. Žvakalica.

Ozvanjati, am, v. n. i. nachklingen,
nachhallen.

Ozvati, ozovem. v. a. p. (slov.) auf-
bieten, verfündigen, s. Navěstiti,
Napoviděti; — se, v. n. p. auf den
Ruf antworten, s. Ozivati se.

Ozvoniti, nim, v. n. p. s. Ozvanjati.

Ožagriti, rim, v. a. pf. ansengen.

Ožaliti, lim, v. a. pf. betrauern.

Ožalostiti, tim, v. a. p. traurig ma-
chen.

Ožariti, rim, v. a. pf. ambrennen.

Oždrěbiti, bim, v. a. p. } wer-

Oždrěbiti se, bim se, v. n. p. } sen
(von der Stute).

Oždrělje, n. das Untersutter am Bruß-
theil des Frauenhemdes.

Ožeći, žežem, v. a. p. ambrennen.

Ožedjati, am, } v. n. p. durchig

Ožedniti, nim, } werden.

Ožeg, m. Schüreisen, v. s. Vatralj,
Potičak.

Oženiti, nim, v. a. p. eine Manns-
person verheirathen; — se, v. n. p.
eine Frau nehmen, heirathen.

Oženjen, a, o, part. verheirathet (von
einem Mann).

Ožěti, žmem, v. a. p. auspressen, aus-
drücken, s. Ožimati.

Ožica, f. (vom krsl. Lžica) Löffel, m.

Ožičar, m. Löffelmacher, m.

Ožičnjak, m. Löffelblech, n. Löffelhal-
ter, m. (worin die Löffel stecken).

Ožigati, žižem, v. a. i. s. Ožeći.

Ožiljak, ljka, m. Narbe, f.

Ožimati, mam u. mljem, v. a. i. s.
Ožěti.

Oživěti, vem, v. n. p. lebendig wer-
den, aufleben.

Oživiti, vim, v. a. p. erleben, leben-
dig machen, erwecken.

Oživljivati, ljujem, v. a. & u. i. s.
Oživěti, Oživiti.

Ožučiti, čim, v. a. pf. vergällen.

Ožujak, jka, m. März, Lenzmonat, m.

Ožuliti, lim, v. a. p. (cern.) n. p.
dervo, entrinden, s. Oguliti.

Ožuljati, ljam, v. a. pf. (sirm.) n. p.
gumno, behacken.

Ožuljiti, ljim, v. u. p. aufreiben, Schwie-
len machen.

Ožutěti, { tim, v. a. p. gelb machen,

Ožut.ti, { gelb färben; —, v. n. p.
gelb werden, s. Požutěti.

Ožvakati, žvačem u. žvakam, v. a. p.
gerkauen.

Ožvaliti, lim, v. a. p. aufzäumen.

P.

Pa, conj. (pak) 1. aber, 2 und; 3. her-
nach, dann.

Pa, p. insep. bedeutet immer etwas sekun-
däres, kleineres oder eine Nebensache,
z. B. Pabirkovati, panaslědnik, pa-
rožak, pavečera u. s. w. (s. d.)

Pabirak, rka, m. die Nachlese (der
Weintrauben, des Kufuruz u. s. m.
s. Paljetak.

PAK

260

PAN

Pakostiti, tim, v. u. p. schaden, Schaden zufügen.

Pakostnik, m. Bosshastc, m.

Pala, f. 1. lopata kojom se baca voda na pověrtje (kad se zalěva), f. Izpolac; 2. der Schlager (Stock) beim Ballspiel.

Palac, lea, m. 1. Daumen, m. 2. Zoll, m. 3. Nadspeiche, f. 4. Ruder-nagel, m.

Palacka, f. Kuhrkätzchen, n.

Palača, f. Palast, m.

*Palamar, m. Schiffstau, n.

Palamida, f. Ackerkratzkraut, n. sertatula arvens.

Palaš, m. f. Paloš.

Palavra, f. (sírm.) die Schwägerin.

Paledica, f. Glatteis, n.

Palenta, f. f. Žganci.

Palica, f. Stock, Stab, m. f. Štap.

Paličnjak, m. Bohrer zum Stockloch im Joche.

Palije, f. p¹. Schrotleiter, f. (zum Fässerausfladen).

Palijer, m. Art Schießpulver.

Palikuća, m. Brandleger, Mordbrenner, m.

Palište, n. Brandstätte, f.

Paliti, lim, v. a. i. 1. anzünden; 2. sengen.

Palj, m. Stampfe, f.

Paljastura, f. Art Seestisch.

Paljo, f. pl. Kleie.

Paljetak, tka, m. f. Pabirak.

Paljetkovati, kajem, v. u. i. f. Pabirkovati.

Paljevina, f. der Geruch einer abgerannten Sache.

Palj žina, f. 1. Brand, m. 2. Brandschlagung, f.

Paljika, f. Brandstätte (von einem Walde), f.

Paljikovača, f. Prügel, m.

Paljka, f. f. Parča.

Palok, m. na paloku, bei der Hand.

Paloš, m. Pallasch, m.

Palucnuti, nem, v. n. pf. zucken.

Palučak, čka, m. eine kleine unregelmäßige Aue, Nebenaue, f.

Pamet, f. 1. Vernunft, f. 2. Gedächtniß, n. nije mu bilo na pameti, es fiel ihm nicht ein; uzmi se u pamet, merke dirs, gib acht, was du thust; naučiti što na pamet, etwas auswendig lernen.

Pametan, tna, v, adj. vernünftig, gescheit.

Pametar, m. der etwas im Gedächtnisse behält.

Pametiti, tim, v. a. i. sich erinnern.

Pametnik, m. Gescheidte, m. Vernünftige, m.

Pametno, adv. gescheidt.

Pametovati, tujem, v. a. i. f. Pametiti, tim, metiti.

Pametovanje, n. Erinnerung, f.

Pamrak, m. der Hornwurm.

Pamtilo, n. Gedächtniß, n.

Pamtivěk, m. od pamtivěka, seit Menſchengedenken.

Pamučan, čna, o, adj. baumwollen.

Pamučar, m. Baumwollhändler, m.

*Pamuk, f. Baumwolle, f.

Pamuklija, f. Art Apfel.

Pan, m. (slovak.) der Herr.

Panac, nca, m. (cern.) Art Wasserwogel.

Panadjur, m. (gr.) Markt, Messe, f.

Panadjurište, n. Marktplatz, m.

Panagija, f. (griech.) die Allerheiligste, eine Bilter-Diptycha.

Panaslědnik, m. Aſtererbe, m.

Panaslědstvo, n. Aſtererbe, n.

Pandara, f. Art Pflaumen.

Pandja, f. Kralle, f. f. Nokat.

Pandur, m. Wächter der öffentlichen Sicherheit.

Pandurnica, f. Pandurenhütte, f.

PAR

→ 262 ←

PAS

*Parazlama, f. der äußerste Ring an der Flintenröhre.

Parba, f. Prozeß, Rechtshandel, m.

Parbiti, bim, v. a. i. drehen.

Parcov, m. Katte, f. s. Štakor.

Parča, f. eine länglichte, irdene Tepsija (Geschirr).

Parče, eta, n. ein Stück.

Parčence, eta, n. Stückchen, n.

Pargamena, f. Vergament, n.

Pari, f. pl. Art Angel beim Aalfang.

Parić, dim. von Para.

Paričati, čam, v. a. pf. bereiten.

Parija, f. (sirm.) 1. pile od raboša, s. Kvočka; 2. Abschrift, f.

Parionica, f. Gefäß, um die Wäsche zu laugen.

Parip, m. ein gewöhnliches Pferd.

Paripče, eta, n. ein junger parip.

Pariti, rim, v. u. i. 1. wärmen (vodu), dünsten (ruku); 2. mit heißem Wasser abbrühen; 3. welden (oči).

Parjati, jam, v. a. i. verlassen.

Parlog, m. ein verwahrloster Weinberg.

Parložiti, žim, v. a. i. vernachlässigen den Weinberg.

Parni, a, o, adj. Dampf-, Dunst-.

Parnica, f. 1. ein Zug des ausschneidenben Messers; 2. Prozeß, m.

Parničar, m. Prozessirer, m.

Parnjak. m. im gleichen Alter, j. Vërsnik.

Parnuti, nem, v. a. pf, 1. einen Zug thun mit dem Ausschneidemesser; 2. (slov.) paru pustiti, ausathmen, sterben.

Parobrod, m. Dampfschiff, n.

Parog, m. Stock mit einem Haken, um etwas damit nach Hause zu tragen.

Parojak, rojka, m. Nachtschwarm, m. (Wenn der erste Schwarm (përvenac) dasselbe Jahr schwärmt, so nennt man diesen Schwarm parojak).

Parojčiti se, čim se, v. r. i. schwärmen (wenn es der Përvenac thut).

Parok, m. Pfarrer, m.

Parokija, f. Pfarrerj, f. Pfarrsprengel, m. (Nurija).

Parokret, m. Dampfmaßchine, f.

Parokrug, m. Dunstkreis, m. Atmosphäre, f.

Parotina, f. Schramme, f.

Parovoz, m. Dampfwagen, m.

Parožak, žka, m. (parožčić, m.) das Ende (ter Aft) am Hirschgeweihe.

Parusija, f. die höchste Gabe (50 Pianster) an ein Kloster, um für Jemand zu beten; —jaš, m. der Geber einer parusija.

Pás, m. 1. Gürtel, m. 2. (cèrn) Grad der Verwandschaft.

Pàs, psa, m. Hund, m.

Pasači, a, e, adj. 1. polje, Weide; 2. kaiš, Gurtriemen, m.

Pasast, a, o, adj. jarac. svinče, einen weißen Streif am Leibe (wie einen Gürtel) habend.

Pàsati, pašem, v. a. i. umgürten, fig. umzingeln, umgeben.

Pasati se, sam se, v. i. i. beza šta. etwas entbehren können.

Pasidrenovina, f. f. Pasjakovina.

Pasište, n. Weideplatz, m.

Pasjača, f. Hundskopf (als Schimpfwort), m.

Pasjad, f. junge Hunde, Hundeschlecht, n.

Pasjak, m. Hundsdreck, m.

Pasjakovina, f. Kreuzbeere, f. thamnus catharcticus (Linn.).

Pasjaluk, m. hündische Bosheit, f.

Pasje uho, n. Art Pflanze.

Pasji, a, e, adj. hündisch, Hundes.

Pasji stric, m. (badalj). Art Pflanze, euphorbia dioica (Bluš).

Paskvica, f. Nachtschatten, m.

Paski, adv. wie ein Hund.

PAT

264

2-

PEC

Patinuti, ne, v. n. pf. kisa, aufhören, nachlassen.

Patisak, ska, m. (cèrn.) Aufhören, n.

Patisati, tiše, v. r. i. aufhören, nachlassen.

Patiti, tim, v. n. i. leiden, dulden; — se, 1. sich quälen, abmartern; 2. sich vermehren, anwachsen.

Patka, f. Ente, f.

Patkin, a, v, adj. der Ente.

Patkov, a, y, adj. des Enterichs.

*Patlidžan, m. 1. běli, (modri), solanum melongena, L. Gierpflanze, f. 2. cèrveni, solanum lycopersicum, L. Liebeßapfel, m.

Patnja, f. Leiden, n. Dual, f.

Patoka, m. der Lauer beim Branntwein.

Patos, m. (gr. patos) Fussboden, m. f. Pod.

Patosati, tošem, v. a. i. bödnen.

Patrice, f. pl. Rosenkranz (zum Beten), m. f. Krunica, Čislo.

Patrija-r, m. Patriarch, m.; —rev, a, o, adj. des Patr.; —rski, a, o, adj. Patriarchen; —ršija, f. Patriarchat, n.

Patriti, rim, v. n. i. gehören; kome to patri (čije je to)? wem gehört dies?

Patrola, f. Patrouille, f.

Patrolica, f. Patrouille-Schiff, Wachschiff, n.

Patuca, f. Nasenfisch, m. Schneiderfisch, m.

Patůljak, ljka, n. Zwerg, m.

Paučina, f. Spinnewebe, n.

Paučljiv, a, o, adj. voll Spinnewebe.

Pauk, m. Spinne, f.

Paulj, m. Graßhalm, m.

Paulja, f. Art Pflanze.

Paun, m. Pfau, m.

Paunčad, f. (coll.) die jungen Pfauen.

Paunče, eta, n. junger Pfau, m.

Paunica, f. das Weibchen vom Pfau.

Pauznica, f. f. Žiska.

Paužina, f. Besperbrod, n.

Pavečera, f. nachträgliche Abendmahlzeit, f.

Pavedrina, f. kad je nebo sve oblačno, pa se gdě što provedri.

Pavenka, f. Sinngrün, n.

Pavitina, f. běla loza, Waldrebe, f. clematis vitalba, L.

Pavlaka, f. (povlaka), 1. Sahne, f. Polsterrieten, m.

Pavte, f. pl. f. Pafta.

Pavtica, f.

*Pazar, m. Markt, Handelsplatz, m. f. Tërg.

Pazarija, f. Fabriksware, f.

Pazarište, n. Marktplatz, m.

Pazariti, rim, v. a. i. 1. handeln; 2, tauschen, kaufen und verkaufen.

Pazdir, m. f. Pozder.

Pazitelj, m. 1. Verbachter, m. 2. Aufseher, m.

Paziti, zim. v. u. i. lieb haben; —, v. n. i. na koga, Acht haben; — se s kim, sich achten gegenseitig; — od koga, sich hüten, sich in Acht nehmen.

Pazjak, m. ein Gemüse mit Blättern, fast wie die rothe Rübe (Blitva).

Pazka, f. Anmerkung, f. Achtung, Acht, f.

Pazuha, f. Achsel, f.

Pažnja, f. Achtsamkeit, f. die gegenseitige Achtung (zwischen Eltern und Kindern, Freunden u. f. w.).

Pěela, f. Biene, f.

Pěelac, lea, 1. u pripovědki, der Bienrich; 2. Bienenkorb, m.

Pěelica, f. Bienchen, n.

Pěelinj, a, e, adj. Bienen-.

Pěelinjak, m. Bienenhaus, n. Bienenstand, m.

Pecara, f. Branntweinbrennerei, f.

PÈR

270

§

Pèrpor, m. Begattung der Fische.

Pèrporiti se, ri se, v. r. i. sich begatten (von Fischen), f. Biti se.

Pèrporuša, f. Es ist Sitte in Dalmatien, daß junge, ledige Männer bei anhaltender Durre mit grünen Zwiegen von Haus zu Haus gehen, und tanzen und springen, damit Regen erfolge; einer der mitgeht, heißt nun Pèrporuša.

Pèrpošan, šna, o. adj. naseweis, überklug, schnippisch.

Pèrpošiti, šim, v. n. i. sich naseweis benehmen, schnippisch sein.

Pèrpoška, f. (sirm.) ein Spritzer von heißen Wasser oder heißer Milch.

Pèrpuškati se, kam se, v. r i. sich im Sande wälzen (von Hühnern).

Pèrsak, ska, m. Verstung, f. ode u pèrsak, t. j. razpad.

Pèrsa, n. pl. Brust, f.

Pèrsan, šna, o, adj. Brust.

Pèrsast, a. o.,

adj. stark von Brust.

Pèrsat, a. o.

Pèrsci, m. pl. (g. pèrstakali), Muschelart.

Pèrsi, f. pl. (gen. — ih und ihl. Brust, f.

Pèrskati, am, v. a. i. sprizgen, f. Pèrsnuti.

Pèrslučić, m. dim von Pèrsluk.

Pèrsluk, m. Brustlaß, m. Leibchen, „.

Pèrsnice, f. pl. Täfelwerk, n.

Pèrsnuti, nem, v. n. p. sprizgen; plagen.

Pèrsobran, m. Brustwehre, f.

Pèrst, m. Finger, m. Zehe, f.

Pèrsten, m. 1. Fingerring, m. 2. otiški na pèrsten (einer bereits erkies'ten Braut den Brautring bringen, wobei zugleich die Verabredung getroffen wird, wann die Vermählung stattfinden soll), zur Verlobung gehen.

Pèrstenak, m. 1. augm. von Pèrsten; 2. Kamille, f. 3. Art Spiel.

PÈR

Pèrstenje, n. (coll.) die Ringe.

Pèrstenovati, nujem, v. a. p. & i. t. j. děvojku, der Verlebten den Ring anstecken.

Pèrstlé, m. dim. von Pèrst.

Pèrstoret, f. was man mit den Fingern fassen kann, Prise, f.

Pèršati, šem. v. n. i. s. Pèršiti.

Pèršeć, a, e, adj. unbeständig.

Pèršitl, šim, v. n. i. 1. sněg, kiša, stöbern, stäuben, sein schneien, sein regnen; 2. s. Pèrhati.

Pèrsljen, m. Spinnwirbel, m.

Pèrsljiv, a, o, adj. jähzornig; —vac, vca, m. jähzorniger Mensch.

Pèršnjak, m. 1. Brustriemen (beim Pferdegeschirr), 2. Brustleibchen von Pelz, n.

Pèršati, štim, v. n. i. prasseln, rauschen, knistern.

Pèrstiti, tim, v. a. i. (cern.) treten.

Pèrsat, m. / Art Schinte (ital pèr-

Pèršuta, f. / sciutto).

Pèrten, a, o, adj 1. Lein-, von Flachs oder Hans; 2. schlecht.

Pèrtenina, f. Leinzeug, n.

Pèrtenjača, f. Quersack (torba) von Leinwand.

Pèrti (prěti), prem (in der Zusammensetzung mit do, na, pri, za), / Doprěti, Napřěti u. s. w.

Pèršina, f. Schneebahn, f.

Pèrtichte, n. Linnenzeug, n.

Pèrtiti, tim, v. u. i. beladen; —put, die Bahn brechen, bahnen; — se u što, sich mengen.

Pèrlhag, m.

Gepäck, „

Pèrljaga, f.

Pèrljaš, m. Schwäger, m.

Pèrljati, am, v. a. i. 1. schwägen, plauschen; 2. langsam und ungeschäftarbeiten; 3. tragen.

Pèrvača, f. der etwas zum erstenmal thut, Ansfänger.

PIV

274

B

PLA

Pivara, f. Bräuerei, f.

Pivnica, f. Keller, m.

Pivničar, m. Kellner, m.

Pivo, n. Vier, n.

*Pizma, f. Groll, Racheifer, m.

Pizmen, a, o, adj. einem auffäbig, rasch edürstig.

Pizdra, f. Schimpfname für ein Frauenzimmer.

Pjan, a, o, adj. f. Pijan.

Pjanac, nca. m. f. Pijanae.

Pjančina, f. f. Pijančina. andura, f. Schimpfwort für ein bestrunkenes Frauenzimmer.

Pjanost, f. | Betrunkenheit, f. f. Pijan-

Pjanstvo, n. } stvo.

Plac (piac). m. Marktplatz, m.

Placarina, f. Marktzoll, m.

Plač, m. Weinen, n.

Plačan, čna, o, | adj. weinend.
Plačevan, vna, o, |

Plačidrug, m. Mitweiner, m.

Plačko, m. ein Kind, das gern weint.

Plačljiv, a, o, adj. der gern weint.

Plačno, adv. weinerlich.

Plaća, f. Bezahlung, f.

Plaćati, am, r. a. i. zahlen, bezahlen.

Plaćenik, m. Söldling, m.

Pladanj, dnja, m. Teller, m. f. Tanjur.

Plah, a, o, adj. scheu, furchtsam; cilig, rasch, heftig.

Plaho, adv. scheu; rasch.

Plahost, f. 1. Scheue, f. 2. Eilfertigkeit, f.

Plahovati, hujem, v. a. i. (rag.) Muthswillen treiben, ženi čověka da ne plahuje.

Plahovit, a, o, adj. f. Plah.

Plahta, f. Leintuch, Bettuch, Tischtuch, n.

Plair, m. (sirm.) ein scheuer Ochs.

Plajvaz, m. Fleistift, m. Reichblei, n.

Plakati, plačem, v. a. i. schwemmen, schlemmen, abspülen; — se, v. i. i. kao patka, jich ausbaden.

Plakati, plačem, v. a. i. weinen, beweinen; — se, v. n. i. weinen.

Plakavica, f. 1. die Weinerin; 2. eine schwarze Einfassung der Aermel, zum Zeichen der Trauer.

Plaknuti, nem, v. a. p. ausschwemmen.

Plam, m. f. Plamen.

Plamati, mam, v. a. i. (vern.) flammen.

Plamen, m. Flamme, f.

Plamen, a, o, adj. flammend.

Plamenik, m. (sirm.) Rotplaus, m.

Plamenit, a, o, adj. flammend.

Plamenjača, f. die zustarke Sonnенlize.

Plamičak, čka, m. hyp. ven Plamen.

Plamtiti, mtim, v. n. i. flammen, f. Planuti.

Plandište, n. der Ort, wo das Bieß die Mittagszeit im Schatten der Bäume zubringt.

Planditi, dim, v. n. i. f. Plandovati.

Plandovanje, n. das Anruhen des Biebes im Schatten der Bäume während der Mitragshize; Müßigsein, n. Muße, f.

Plandovati, dujem, v. n. i. außraften im Schatten der Bäume während der Tageshize (vom Biehe); müßig sein.

Planika, f. Meerkirische, f. arbutus unedo.

Planina, f. Hochgebirge, n. Alpe, f. Bergwald, m.

Planinae, nca, m. Bergbewohner, m.

Planinar, m. (cern.) Sennhirt, m.

Planinka, f. die Wirthschafterin ka einer Sennerci, f. f. Stanarica.

Planinski, a, o, adj. n. p. ptica, Grbirgsk.

Planja, f. Hobel, m.

Plantati, am, v. n. i. f. Plamtiti.

Planuti, nem, v. n. p. auflödern, außflackern, f. Plamtiti.

Plasa, f. n. p. leda, Stück Bis, n.

POB

280

POC

wenig aufhalten; 2. vergessen, s. Zaboraviti.

Poboravljati, ljam, v. a. i. vergessen.

Pobosti, bodem, v. a. p. 1. die Dchsen dazubringen, daß sie streiten, s. Podbosti; 2. zusammen stoßen; 3. in die Erde stoßen, pflanzen, s. Pobadati; —se, v. n. p. 1. sich gegenfeitig stechen; 2. einander todt stechen.

Pobožan, žna, o, adj. andächtig.

Pobožnik, m. Andächtige, m.

Pobožno, adv. andächtig.

Pobožnost, f. Andacht, Frömmigkeit, f.

Pobrabonjati se, njam se, v. r. p. (von der Ziege und dem Schafe), den Koth von sich geben.

Pobrajati, am, v. a. i. abzählen.

Pobranati, nam, v. a. p. (croat.) egen.

Pobrati, berem, v. u. p. aufklauben, abklauben, s. Pobirati.

Pobratim, m. 1. Wahlbruder, Adoptivbruder, m. 2. s. Jednoměsečící.

Pobratimiti, mim, v. a. p. s. Pobratiti.

Pobratimov, a, o, adj. des Wahlbruders.

Pobratimstvo, n. Wahlbruderschaft, f.

Pobratiti, bratim, v. a. p. koga, zum Bruder adoptiren; —se, s kim, sich verbründern.

Pobratstvo, n. s. Pobratimstvo.

Pobravica, f. (cern.) několiko bravah što je manje od 50, eine kleine Herde Schafe.

Pobrijati, brijem, v. a. p. nachrasi.

Pobrijavati, vam, v. u. i. ren.

Pobrinuti se, nem se, v. u. p. ein wenig sorgen, s. Brinuti se.

Pobro, bra, m. (im freundlichen Umgange), s. Pobratim.

Pobrojiti, jim, v. u. p. abzählen, s. Pobrajati.

Pobučiti, čim, v. a. p. in Allarm kringen; —, v. u. p. lärmen ein wenig.

*Pobudaliti, lim, v. u. p. s. Poluděti.
Pobuditi; dim, v. a. p. 1. erwecken, erregen; 2. aufmuntern, ernuntern.

Pobudjivati, djujem, v. a. i. s. Pobuditi.

Pobugariti, rim, v. a. p. zum Bulgaren machen; —se, Bulgar werden.

Pobuna, f. Aufruhr, m.

Pobuniti, nim, v. a. p. rebellisch machen, empören.

Pobunjivati, njujem, v. u. i. aufwiegeln.

Pobůsati, sam, v. a. p. mit grünem

Pobůsiti, sim, v. a. p. Nasen über-

Pobušavati, vam, v. a. i. ziehen.

Pocelica, f. Art Kepsbedeckung.

Pocěpati, pam, v. u. pf. 1. zerspalten; 2. hinabsaufen; —se, v. r. pf. seine Kleider zerreißen.

Pocěrkati, am, v. n. p. verrecken, kreppen.

Pocěrljeniti, nim, v. u. & n. p. s. Pocěrveniti.

Pocěrniti, nim, v. u. p. schwarz machen; —, v. u. p. schwarz werden.

Pocěrpati, am, v. a. p. s. Pocěrpsti.

Pocěrpiti, pim, v. a. p. s. Pocěrpsti.

Pocěrpsti, pem, v. u. p. ausschußen.

Pocěrvati se, vam se, v. r. pf. wurmsichig werden.

Pocěrveniti, nim, v. a. p. roth machen; —, v. u. p. roth werden, erröthen.

Pociganiti, nim, v. a. p. zum Zigeuner machen; —se (pocigančiti se), Zigeuner werden.

Pocikivati, kujem, v. u. i. schreien.

Pociknuti, nem, v. u. pf. ausschreien.

Pocikuša, f. Zischerin, f.

Pockniti, nijem, v. u. p. etwas verschlehen.

Poculica, f. Kepshinde (der Weiber in Kroatien), f.

POD

-3 294

bes, dessen Spitz verfüttert worden;
2. Unterlage, f. Boden, m.

Podionik, m. f. Dionik.

Podirati, rem, v. a. i. herausreißen;
—mač, einen Säbel ziehen; —uzda-
he, Seufzer ausstoßen; etwas Ausge-
machtes wieder hervorziehen.

Poditi, dim, v. a. i. den Boden legen,
bedielen, f. Podpoditi.

Podiviti se, vim se, v a. p. sich wun-
dern ein wenig.

Podivjačiti, čim, v. n. p. wild

Podivjati, jam, } werden, freiwill-

Podivljati, ljam, } dern.

Podizati, dižem, v. a. i. f. Podići.

Pod-jabuka, f. govedje meso od puta
izpod prepona, Weichsleisch, u.

Pod-jariti, rim, v. a. i. 1. vatru, an-
sachen; 2. reizen, anregen,

Pod-jaman, mna, o, adj. falsch, lückig,
f. Podhiban.

Pod jamiti, mim, v. a. p. unterminiren.

Pod-jamnik, m. Hinterlittige, m.

Pod-jarmica, f. na jarmu ono dervo
sto stoji oslu izpod gěrla (pod-
gěrljača), Kehlstück des Toches, n.

Pod-jarmiti, mim, v. a. p. unterjochen.

Pod-jarmivati, vam i jarmljujem, v.
a. i. f. Podjarmiti.

Pod-jažje, n. mešto izpod jaza i ma-
tornjaka, Stück Land zwischen einem
Hauptsussse und Kanal.

Pod-jědati, am, v. a. i. } unterres-

Pod-jěsti, jedem, v. u. p. } sen, unter-
wühlen.

Podjipati, podjipamo, v. a. p. auf-
springen (von einer Menge).

Podkaditi, dim, v. a. p. } räu-

Podkadjivati, djujem, v. u. i. } chern,
anräuchern.

Podkapati, pam, v. a. i. untergraben,
f. Podkopati.

Podkašati, šam, v. a. i. unten knapp
an der Erde abmähen.

POD

Podkěrpa, der Eingang an der Achsel
am Hemde; 2. der Eingang der hal-
ben Sohle am Schuhe.

Podkěrpiti, pim, v. a. pf. kožu, einen
Pelz an den nackten Stellen unkenm-
bar mit wollenen Stücken unterscheiden.

Podkěrpljati, ljam, v. a. i. unternähen.

Podkidati, dam, v. u. i. } 1. koga,

Podkinuti, nem, v. a. pf. } einem einen
Bein unterschlagen; 2. unten abbre-
chen.

Podkisli, f. p'. Streifen, die das fal-
sende Wasser zurücklässt.

Podkivati, vam, v. a. i. beschlagen,
f. Podkovati.

Podkonjak, m. von den 6 - 8 Pfleg-
ochsen einer der zwei Hintersten.

Podkop, m. Untergrabung, Mine, f.

Podkopati, pam, v. a. p. f. Podka-
pati.

Podkov, } f. Hufeisen, u.

Podkova,

Podkovica,

Podkovati, kujem, v. a. p. beschlagen.

Podkožiti se, žim se, v. r. pf. gutes
Aussehen bekommen.

Podkožnjak, m. Furunkel, m. (Ge-
schwür).

Podkrasti, kradem, v. a. p. veruntreuen,
bestehlen; —se, sich einschleichen.

Podkućnica, f. f. Podvornica.

Podkùpiti, pim, v. u. p. erkaufen, be-
stechen.

Podkupljivati, ljujem, v. a. i. f. Pod-
kùpiti.

Podkusiti, sim, v. u. p. } versuchen,

Podkusati, šam, v. a. i. } aufsechten.

Podlagati, gam i žem, v. a. i. unter-
legen, unterwerfen, unterschüren.

Podlanica, f. 1. die flache Hand, de-
bela slanina s podlanice, Hand reit;
2. Art Seefisch.

Podlažanj, žnja, m. Reibscheid, n. (un-
ter der Langwied des Wagens).

FOL

285 ¤

POD

Podleći, ležem, v. a. p. unter-
Podlegnuti, legnem, liegen; 2. wagen.

Podlog, m. 1. Unterlage, Sohle, f. 2.
Podloga, f. Fußschämmel, m.

Podlokati, loče, v. a. p. t. j. voda
brěg, von unten wegwaschen, unter-
waschen, unterspülen.

Podložan, žna, o, adj. unter jeh.n.

Podložanj, žnja, f. Podlažanj.

Podložara, f. Supplerin, f.

Podložiti, žim, v. a. p. unterlegen,
unterwerfen; — (Vuk), unterschu-
ren, f. Podlagati.

Podložnica, f. Untergebene, f.

Podložnici, nikah, m. pl. Tritte (am
Podložnjaci, njakah, Webestuhl).

Podložnik, m. Untergebene, Unter-
than, m.

Podložnost, f. Unterwürdigkeit, Unter-
thänigkeit, f.

Podlupiti se, pim se, v. r. pf. 1. sich
wund gehen; 2. vom Brot, wenn die
verdere Rinde von der Mitte durch
eine Höhlung absteht.

Podlužje, n. so heißt der südöstliche
Theil Sirmiens an der Save (von
Lúg).

Podmaći, maknem, v. a. p. darunter

Podmaknuti, knem, rücken, unterschie-
ben, f. Podmicati.

Podmazati, maž m, v. a. p. unten an-
streichen; bestechen.

Podmazivati, zujem, v. a. i. f. Pod-
mazati.

Podměravati, vam, v. a. i. abmessen,

Podměriti, rim, v. a. p. } abwägen,
das Maß oder die Wage probiren.

Podměsiti, sim, v. a. p. (kvasac u
těsto), einsäuern den Brobteig.

Podměsiti se, sim se, v. r. p. podme-
silo se malo ovo kěrme, Fleisch be-
kommen, zunehmen.

Podmet, m. Unterlage, f. Un-

Podmetak, tk. m. terleghölz, n.

Podmětati, tam, v. a. i. unterrühren
(eie Suppe mit Mehl).

Podmetati, metjem, v. a. i, unterle-

Potmetnuti, nem, v. a. p. } gen, unter-
chen, f. Podvěrči.

Podmezgati, gam, v. n. pf. Saft be-
tommen (von Bäumen im Frühjahr).

Podmicati, mičem, v. a. i. f. Podmak-
nuti.

Podmigljiv, a, o, adj. höhnisch.

Podmiriti, rim, v. a. p. } befriedi-

Podmirivati, rujem, v. a. i. } gen.

Podmita, f. Bestechung, f.

Podmititi, tim, v. a. i. bestechen.

Podmitjivati, mitjujem, v. a. i. f.
Podmititi.

Podmladak, dka, m. 1. Jugend, f. 2.
Nachwuchs, Sprößling, m.

Podmukalac, kavca, m. tückischer Mensch.

Po lmukao, kla, o, adj. heimtückisch,
schalkhaft.

Podmuklost, f. Lücke, f.

Podmuklo, adv. heimtückisch, schalkhaft.

Podnajam, jma, m. Afterbestand, m.

Podnapiti se, pijem se, v. r. pf. sich einen kleinen Nausch antrinken, f. Ponapiti se.

Podnašati, šam, v. a. i. ertragen, dul-
den, f. Podnositi, Podnesti, Pod-
něti.

Podne, dnevá, n. Mittag, m.

Podnebesje, n. das All unter dem
Himmel.

Podnebesni, na, o, adj. zu Podnebes-
je gehörig.

Podnehje, m. Himmelstrich, m. Kli-
ma, n.

Podnesti, nesem, v. a. p. 1. unter

Podněti, nesem, etwas bringen; 2.
ertragen; 3. angehen, jeli vino do-
bro? može podněti, ist der Wein
gut? geht an, passirt; 4. dušom —,
auf sein Gewissen nehmen; ako ti

POD

286

POD

věra može podněti, wenn es dein
Glaube erlaubt.

Podnětiti, tim, v. a. p. anfachen, an-
zünden, f. Podpaliti.

Podnica. f. daska kojom je što popo-
djeno, Unterstützbrett, n.

Podnimati, am, v. a. i. } unterneh-

Podnimiti, im, v. a. p. } men; —
se, mim se, v. r. p. den Kopf auf
den Arm stützen.

Podnizati, nižem, v. a. i. mit Schnü-
ren unterhalb garniren, unten ver-
zieren.

Podnižiti, žim, v. a. p. f. Poniziti.

Pod nogu, adv. bergab.

Podnositi, sim, v. a. i. 1. unter etwas
tragen; 2. ertragen, dulden; 3. ge-
statten, geschehen lassen, erlauben, ne
podnosi mi véra, 4. gut steben, f.
Prilikovati; 5. podnosi, geht an,
passirt; — se, sich betragen, auf-
s führen, f. Podnašati, Podněti.

Podnoži, f. pl. podnožnici, m. pl.
(g. nikah) Tritte (am Webestuhl), f.
Podložnici.

Podnožje, n. Fußschemmel, m.

Podnukati, am, v. a. p. ermuntern.

Podoba, f. Aehnlichkeit, f.

Podoban, hna, o. adj. 1. ähnlich, dar-
nach aussehend; 2. fähig, tauglich.

Podobar, bra, bro, adj. ziemlich
gut.

Podobnost, f. 1. Aehnlichkeit, f. 2. Fähig-
keit, Tauglichkeit f.

Podobrano, adv. ziemlich gut.

Podobriti, brim, v. a. p. verbessern,
f. Poboljšati; — se, v. r. p. einem
gut werden.

Podobro, adv. ziemlich gut.

Podojiti, jim, v. a. p. die Brust rei-
chen; —, (slov.) f. Pomuziti.

Podojnica, f. des Säuglings heraubtes
Schaf.

Podolje, adv. weiter unten.

Podorati, rem, v. a. pf. } unterpfü-
Podoravati, vam, v. a. i. } gen.

Podoštravati, vam, v. a. i. n. p. ko-
lac, zuspitzen von unten.

Podostriti, rim, v. a. p. f. Podostra-
vati.

Podotaviti se, vim se, v. r. p. unter
dem Grummet sich wieder mit Gras
bewachsen.

Podpadati, dam, v. a. i. f. Podpasti.

Podpala, f. Anschürung, Anfeuerung, f.
Unterheizholz, n.

Podpaliti, lim, v. a. p. } anfachen,

Podpaljivati, lujem, v. u. i. } anzünden
von unten.

Podpasač, m. Bruchband, n.

Podpasati, pašem, v. a. p. aufgür-
ten.

Pôdpasti, padem, v. n. p. fallen unter
etwas.

Podpašaj, m. (croat.) Art Waffen-
schärpe.

Podpetak, tka, m. die Stege an der
Stiefelhosen.

Podpetiti, tim, v. a. pf. das Fersen-
leder einbiegen.

Podpèrd, m. Spott, m.

Podpèrdač, m. Höhner, m.

Podpèrdica, f. Gespött, n.

Podpèrdiyati se, dujem se, } kome
v. r. i. čemu,

Podpèrdnuti se, nem se, } Nase
v. r. pf. rümpfen,
einen bespötteln.

Podpèrsina, f. Brustriemen, Brust-
gurt, m.

Podpèrt, ta, o, part. (od podprěti)
unterstützt.

Podpirati, ram i rem, v. a. i. unter-
stüßen.

Podpiriti, rim, v. u. p. } anfachen,

Podpirivati, rujem, v. a. i. } f. Podpa-
liti, Podpaljivati.

Podpis, m. Unterschrift, f.

POD

288

POD

Pódrubiti, him. v. u. p. unterhalb ein-
säumen.

Područeje, n. Wirkungskreis, m. Ge-
richtsbarkeit, f. Distrikt, m.

Područnik, m. Untergebener, m.

Pódrug, a, v, adj. anderthalb

Podrugačiti, čim, v. u. p. ändern, ver-
ändern.

Podrugati se, gam se. v. u. p. aus-
spotten.

Podrugivati se, vam se i gujem se,
v. a. i. f. Podrugati se.

Podrugljiv, a, v. adj. höhnisch.

Podrugljivac, vca, m. höhnischer Mensch,
Verhöhner, Hohnsprecher, m.

Podrum, m. 1. Erdgeschoss, u. (što je
po drumu); 2. Keller, m. f. Ko-
noba, Pívnica.

Podsad, m. 1. Brut, f. Gezüchte, n.
2. (Scheltwort) pasji podsade!

Podsěcati, am, v. a. i. | unten ab-

Podsěći, sěčem, v. u. p. | hacken, ab-
hauen.

Podsedati, dam, v. a. i. belagern.

Podsedliea, f. Decke unter dem Sat-
tel, f.

Podsěsti, sědem, (dn. m) v. n. pf. be-
herrschen, in seiner Macht haben.

Podsiriti, rim, v. u. i. mlěko, laben,
gerinnen machen.

Podsloniti se, nim se, v. r. i. na što,
sich anlehnen.

Podsměh, m. das Lachen über etwas.

Podsměvati se, vam se, v. n. i. komu,
auslachen, belächeln.

Podstava, f. Futter, n. Substitution, f.

Podstaviti, vim, v. u. p. | füttern (ei-

Podstavljati, ljam, v. a. i. | nen Rock).

Podstavnik, m. Substitut, m.

Podstirati, ram u. rem, v. n. i. f. Po-
dastirati.

Podstrěti, strem, v. a. p. f. Podsti-
rati.

Podstupiti, pim, i. n. p. 1. sich stel-

len unter etwas; 2. sturmen (eine
Festung), — se, (stov.) sich erkühnen.

Podsunac, nea, m. (rag.) Sonnenwende
(Blume), Helianth, f. helianthus an-
nuus.

Podsunčan, a, o, adj. unter der Sonne
besindlich.

Podšiti, šijem, i. a. p. | (n. p

Podšivati, vam, v. a. i. | škornje,
čizme), zum zweiten Mal besohlen
(doppeln, öſterr.)

Podučavati, vam, v. u. i. | belehren.

Podučiti, čim, c. a. p.

Podudarati se, ram se, v. n. i. | über-

Podudàriti se, rim s-, v. n. p. | ein-
kommen, nemože éud da nam se-
podudari. f. Sudariti se.

Podug, a, o, adj. ziemlich lang.

Poduhvatiti, tim. v. a. p. von unten
anfassen.

Podukrâjno, adv. heinahe voll.

Podulje, adv. etwas länger, f. Poduže.

Podunavac, vca. m. Donauanwohner, m.

Podunavka, f. Donauanwohnerin, f.

Podunavlje, n. Land längs der Tenau, u

Podupirač, m. 1. Unterstüzer, m. 2 Stü-
ze, f. 3. Ständer, m. (Pet.)

Podupirati, ram u. rem, v. o. i. un-
terstüzen, anſpreigen.

Poduporanj, rna. m. Stüze, f.

Podupřěti, prem, v. a. p. f. Podupi-
rati.

Podustati, stan, v. n. p. podustala
kérv, unterlaufen mit Blut.

Podušiti, šim. v. a. p. ersticken, dam-
ſsen.

Podušje, n. Gabe um der See. redlen, f. Leichengeld, n.

Poduvřěti, vrem, (vreo, věrla), v. a. pf.
von unten herauf stoßen.

Poduzeti, zmem, v. a. p. ergreifen
poduzela me zima, vatra

Poduže, adv. f. Podulje.

Podužic, f. pl. kleine Schulden.

POK

296

POL

Pokunjati, njam, v. n. p. eine Weile schlummern, kränkeln.

Pokunjiti se, njim se, v. n. p. den Kopf hängen lassen.

Pokùpiti, pim, v. a. p. 1. außammeln; 2. konju dizgen, anlegen die Zügel; — se, sich zusammenziehen.

Pokùpiti, pim, v. a. p. auf-

Pokupovati, pujem, kaufen.

Pokurjačiti, čim, v. a. p. zum Wolf machen; — se, zum Wolf werden.

Pokusalica, f. (cèrn.) Tresser, m.

Pokusati, am, v. a. p. mit dem Löffel alles auſessen.

Pokusiti, sim, v. r. p. versuchen, Pokušati, šam, probiren.

Pokvariti, rim, v. a. p. beschädigen, verderben.

Pokvasiti, sim, v. a. p. benezen.

Pol, adv. halb, Hälfte, f.

Pòla, f. Hälfte, f. ein Stück Leinwand als Bestandtheil eines Leintuches, Hembes u. s. w.

Poláča, f. (cèrn.) Palaſt, f. Palača.

Polagare, adv. fachte, langsam.

Polagati, lažem, i. a. pf. 1. ein we-

Polagivati, gujem, v. a. i. nig lügen; 2. nachlügen.

Polägati, gam u. lažem, v. a. i. 1. niederlegen; 2. dem Vich Futter wor-werfen; 3. einen Zweig ablegen, abfenken; — se, v. r. pf. skim, sich mit Jemand vertragen, mit einem Löffel essen.

Polahko, adv. langsam, fachte.

Polak, adv. halb, Hälfte, f. s. Pol.

Polako, adv. s. Polahko, Polagano.

Polakomiti se, mim se, v. n. p. na što, heftige Begierde nach etwas bekommen, habfüchtig werden.

Polakšäti, šam, v. a. p. erleichtern.

Polakše, ade. comp. etwas langsam.

Polamati, mam, v. a. i. brechen, f. Polomiti.

Polanda, f. (riba), eine Art Thunſchleinerer Gattung.

Polaskati, am, v. n. p. schmicheln ein wenig.

Polastica, f. Erleichterung, f. (Vuk).

Polatiniti, nim, v. a. p. (rag.) zum Latinin (Katholiken) machen; — se, v. 1. p. Katholik werden.

Polaz, m. Abgang, m. Ab-

Polazak, zka, m. reise, f.

Polazan, zna, o. adj. Abschieds-, zur Abreise gehörig.

Polaziti, zim, v. n. i. abreisen, — koga, v. a. i. besuchen; — se s kim, sich gegenseitig besuchen.

Polaznik, m. Besucher, m. Besucherstatter, m.

Polaznina, f. Honavar für den Besuch, Collegiengeld, u.

Polaža, f. Nachlügner, m.

Polažaj, m. Weihnachtsbesuch, m.

Polažajnik, m. der erste Besucher zu Weihnachten.

Poldan, dana u. dneva, m. s. Podne.

Poldrug, a. o. adj. s. Podrug.

Poleći, ležem, v. n. p. sich legen.

Poleći, ležem, v. a. p. ausbrüten.

Poledica, f. Glatteis, n.

Polediti se, dim se, v. n. p. glatteisen, Glatteis entstehen.

Poledjina, f. Rückenstück, n.

Poleg, praep. s. Polag.

Polegati, am, v. n. i. s. Poleći.

Poleguške, adv. vrěbati što, geduckt.

Poleno, n. cěpanica, Scheitholz, n.

Polet, m. Auſſlug, Auſſlug, m.

Poletar, m. flücker (Flügger)

Poletarac, rca, m. Vogel.

POL

323

POL

Polětati, tam i tjem, v. n. i.} sich
Poletěti, letim, v. n. p. } zum
Flug anschicken.

Polěti, lijem, v. a. p. begießen.

Polěvalo. n. Gießkanne, f.

Polěvati. vam, v. a. i. s. Polěti.

Polezan, zna. o, adj. (russ.) nützlich.

Poležaka, f. Kukuruzbrod, das zu lange
im Feuer gelegen.

Poležati, žim, v. u. p. ein wenig lie-
gen.

Polica. f. Gestell, n. Wandleiße, f.

Poličar, m. Hausdieb, m. (der von
dem Westell stießt).

Poličica. f. Hasel-, Weißbretchen, n.

Polić, m. Halbe; —, (s'ov.) eine
Maß (zwei Halben).

Polijelej, m. (gr.) Krenlenchter, m.

Polipsati, psem. v. u. p. nacheinander
umkommen, krepiren.

Polizati, ližem. v. a. p. ablecken.

Poljačina, f. Art Krankheit (Weichsel-
zopf?).

Poljak, m. 1. Pole, m. 2. Art Krank-
heit, f. Poljačina; 3 Feldwächter m.

Poljana. f. eine kleine Erne, Platz, m.

Poljar, m. 1. Feldwächter, m. 2. Be-
wohner desischen Landes.

Poljarina. f. Feldwachterlohn, m.

Polje, n. Feld, n. na polje. adv. hin-
aus; na polju, draußen, von draußen
sen; těra me na polje, Zwang zum
Nothdurft verrichten.

Poljeno, n. Scheit Kienholz, n.

Poljevit, a. o. adj. reich an Feldern.

Poljice, n. kleines Feld.

Poljodělstvo, n. Ackerbau, m.

Poljska, f. (zemlja), Pohlen, n.

Poljska metla, f. (sirm.) Spreublu-
me, f. xeranthemum annuum.

Poljski, a, o, adj. 1. zum Felde ge-
hörig; 2. polnisch.

Poljubac, bea, m. Kuß, m.

Poljubiti. him, v. u. p. (koga u ruku,

kome ruku), küssen; —se, v. r. pf.
s kim, sich küssten.

Poljuljivati, ljuljujem, v. a. i. bewegen.

Polnoći, n. indecl. Mitternacht, f.

Polog, m. 1. unterlegtes Ci in einem
Rest, welches die Hühner lockt, um
dort zu legen; 2. das Niederlegen des
Getreides.

Poloj, m. 1. Untiese, f. 2. ein der
Ueberschwenmung ausgesetzter Art.

Polojiti, jim. v. a. p. mit Unschlitt
beschmieren.

Polojito, adv. seicht.

Polokati, ločem, v. a. p. ausschlürfen
(wie der Hund), fig. aussaufen.

Polom, m. (cèrn.) Niederlage, f.

Polomiti, mim. v. a. p. alles nachein-
ander brechen, f. Polamati.

Polomka, f. Art Tanze.

Pološiti se. šim se, v. 1. pf. erkranken.

Polovače, eta. n. Daß von einem hal-
ben Cimer

Polovan, vna. v. adj. halb abgetragen.

Polovica,

f. Hälfte, f.

Polovina,

f. Hälfte, f.

Polovnica. f. 1. Halbfrucht, f. (Weizen
mit Roggen gemengt); 2. Halbkreu-
zerstück, n.

Poloviti, vim, v. a. p. eisfangen, zu-
sammenfangen, —, v. a. i. halbiren.

Polovnik. m. 1. pol vagana, halber
Mezen; 2. Nachwem, Tresterwein, m.

Polovnjak, m. Getreidemaß von 20
oka (45 Pfund).

Položak, žka, m. 1. unterlegtes Ci (j.
Polog), 2. (sirm.) überhaupt ein Ci.

Položaj, m. Thürstock, m.

Položar, m. der Dieb der unterlegten
Cier; —ra, f. Diebin, f.

Položiti, žim, v. a. p. legen, stellen;
— zakletru, den Eid leisten; — og-
ranak, einen Zweig ablegen, absenken;
— konju sěna, vorlegen.

Položke, adv. liegend.

POL

-3 238

POM

Položnica, f. Absenker (bei den Re-
ben), m.

Polubog, m. Halbgott, m.

Polubrat, m. (po otcu ili po materi),
Bruder, m. bloß väterlicher oder bloß
mütterlicher Seits.

Polučak, m. Getreidemaß von 9 oka
(in Dalm.).

Polučiti, čim, v. n. pf. erlangen.

Poluděti, dim, v. n. p. von Sinnen
kommen, närrisch werden.

Poludnevan, vna, o, adj. mittägiq.

Poludnik, m. Mittagslinie, f. Meri-
dian, m.

Poluga, 1. Stange (von Holz oder
Metall), f. 2. Hebel, Hebebaum, m.
f. Navor.

Poluglasan, sna, o, adj. halbtönig.

Polugodišnjica, f. Trauermahl, ein hal-
bes Jahr nach dem Tode des Ver-
sterbenen.

Polugrošnica, f. (sèrb.) Münze von
einem halben Pfister.

Polukav, a, o, adj. ein wenig ver-
schmißt.

Polukrug, m. Halbkreis, m.

Pulumèrtav, tva, o, adj. halbtodt.

Polumotak, tka, m. Art Knäuel.

Polunjiti se, njim se, v. r. pf. sinster
vor sich hinsehen.

Polunoć, f. Mitternacht, f.

Polunoćnica, f. Mette, f.

Poluoka, f. ein Maß (eine halbe oka
enthaltend).

Poluotok, m. Halbinsel, f.

Polupati, pam, v. a. p. 1. zerschlagen;
2. schlagen ein wenig; —se, s kim,
sich prügeln, raufen im Gefecht.

Polusestra, f. (po otcu ili po materi),
Schwester, f. bloß väterlicher oder
bloß mütterlicher Seits.

Polusirov, a, o, adj. halbroß.

Polutak, m. (sirm.) Märzhaase, m.

Polutan, m. der nur halb einem Volks-

stamm angehört, weil der Vater oder
die Mutter nicht davon ist.

Polutkinja, f. (cèrn.) Art Weinmaß.

Poluvača, f. Reißig, n.

Poluvěrac, rea, { m. Kezer, Häretiker,
Poluvěrnik. { m.

Polužiti, žim, v. a. p. ablaugen.

Polza, f. (krsl.) f. Korist.

Póma, f. Palme, f.

Pomaći, maknem, v. a. p. rücken,
wegrücken.

Pomagač, m. Helfer, m.

Pomagajte (město pomažite), helst, zu
Hilfe!

Pomaganja, f. das Rufen um Hilfe.

Pomaganjati, njam, v. n. p. Hilfe ru-
sen.

Pomagatelj, m. Gehilfe, Helfer, m.

Pomagati, gam i mažem, v. a. i.
helfen.

Pomajka, f. Wahlmutter, Adoptivmut-
ter, f.

Pomajkati, ka, f. Pomanjkati.

Pomagjariti, rim, v. a. p. magharifi-
ren; — se, Magyar werden.

Pomaknuti, nem, v. a. p. rücken, f.
Pomicati, Pomaći, Poměstiti.

Pomaljati, am, v. a. i. sehen lassen;
— se, sich hervorzeigen, hervorragen,
f. Pomoliti.

Pomalo, adv. langsam, allmälig, flück-
weise.

Pomama, f. Wuth, f.

Pomaman, mna, o, adj. toll, wuthend.

Pomamice, adv. wuthend.

Pomamiti, mim, v. a. p. 1. toll, wü-
thend machen; 2. nachlocken; — se,
wuthend, toll werden.

Pomamljivati, lujem, v. a. i. f. Po-
mamiti.

Pomamno, adv. toll, wuthend.

Poman, mna, v, adj. bestißen, auf-
merksam.

Pomanji, a. e. adj. etwas kleiner.

POM

301

F-

PON

oči, verdunkeln; — se, 1. sich trüben (vom Wetter); 2. (eern.) potmutili se ljudi, sich entzweien.

Pomuzti, zem, v. a. p. ausmelken.

Ponačiniti, nim, v. a. p. } ausbefern,

Ponačinjati, njam, v. a.i. } restauriren.

Ponajviše, adv. meistens, größtentheils.

Ponapiti se, pijem se, v. u p. sich satt trinken, einen kleinen Rausch bekommen.

Ponapraviti, vim, v. a. p. } š. Pona-

Ponapravljati, ljam, v. a. i. }činiti.

Ponaprěda, adv. etwas vorwärts.

Ponase, adv. für sich, abgesondert, j. Napose.

Ponašati, šam, v. a. i. herumtragen; — se, sich benehmen, anführen, stolziren.

Ponačiti, čim, v. a. p. ein wenig unterrichten.

Ponavljati, am, v. a. i. erneuern, wiederholen.

Poneděljak, ljka. } m. Montag, m.

Poneděljnik, { Montag, m.

Ponedioničar, m. der am Montag fastet (aus Anbacht oder der Buße wegen).

Ponedionik, m. j. Poneděljak.

Ponehari, adv. zu spät, vorbei (es ist).

Poněmčiti, čim, v. a. p. germanisiren; — se, ein Deutscher werden.

Ponestajati, jem, v. n. i. } zu Ende,

Ponestati, stanem, v. n. p. } zur Reiße gehen, ausgehen.

Ponesti, nesem, } v. a. p. tragen; —

Poněti, nesem, } se, f. Ponašati se.

Ponići, niknem, } v. n. p. den Kopf,

Poniknuti, nem, } die Augen niederwärts richten; aufkeimen.

Ponikao, kli, f. das Hervorgesproßene.

Ponikvica, f. u planini medju šumom polje, das Gebirgsfeld, die Waldlichte.

Ponirati, re, v. n. i. t. j. voda, sich unter die Erde verlieren.

Poništiti se, tim se, v. r. pf. den Muth sinken lassen, sich herabwürdigen.

Poniziti, zim, v. a. p. erniedrigen, demütigen.

Ponizivati, zujem, v. a. i. s. Poniziti.

Poniznost, f. Demuth, Herablassung, f.

Poniženje, n. Erniederung, f.

Ponj, t. j. po njega, um ihn, für ihn.

Ponjatje, n. (russ.) Idee, f. Begriff, m.

Ponjava, f. Bettuch, Leintuch, n. Dekke, f.

Ponjavski, a, v. adj. Kogen.

Punjegovati, gujem, v. a. p. hegen, begünstigen.

Ponjušiti, šim, v. a. p. beschnufeln.

Ponjva, f. s. Tava.

Ponoća, f. s. Ponoći.

Ponoći, m. indecl. Mitternacht, f. s. Polnoći.

Ponor, m. der Ort, wo sich ein Fluß unter die Erde verliert, Abgrund, m.

Ponoran, rna, v. } adj. abgründig.

Ponorit, a, o, { s. send.

Ponoriti, rim, v. n. p. 1. ein wenig tauchen; 2. j. Ponirati.

Ponos, m. 1. der edle Stolz; 2. (rag.) Trägerlohn, m.

Ponosan, sna, v. } adj. stolz, annas-

Ponosit, a, o, } s. send.

Ponosati, sam, v. a. p. (das Kind) ein wenig tragen.

Ponositi, sim, v. a. p. ein wenig tragen; — se, 1. stolz sein, s. Ponašati; 2. sich aufführen.

Ponosito, adv. stolz.

Ponositost, f. Stolz, m.

Ponošljiv, a, o, adj. stolz.

Ponova, f. Erneuerung, f. Novation, f. (Pet).

Ponovac, vca, m. Neuling, m. (vom frischgefallenen Schnee, bevor noch der erste wegging).

POP

304

POR

Popola, } adv. n. p. razsěći, ent-
Popolak, } zwei schneiden.
Popole, }

Poponae, nea, m. (sirm.) die Acker-
winde, convolvulus arvens.

Popov, a, v. adj. des Priesters.

Popova muda, n. pl. Spindelbaum, m.

Popovae, vca, m. Duendel, m.

Popovati, pujem, v. n. i. Priester
sein.

Popovina, f. die Cinkünfte des Prie-
sterk.

Popovski, a, o, adj. priesterlich.

Popovstvo, m. Priesterthum, n.

Poprati, perem, v. a. p. waschen.

Poprava, f. (sirm.) 1. Ausbesserung, f.
2. Verhöhnung, f.

Popravak, vka, m. Berichtigung, Aus-
befferung, f.

Popravionica, f. Besserungsanstalt, f.
Zuchthaus, n.

Popraviti, vim, v. u. p. { berichti-

Popravljati, am, v. a. i. { gen, aus-
befern, corrigiren.

Popreći, prežem, } v. a. p. umgür-

Popregnuti, nem, } ten (ein Pferd) den
Bauchgurt anziehen, f. Poprezati.

Popřeko, adv. quer darüber.

Popret, m. mit Asche bedeckte glühende
Kohlen.

Popretati, tjem, v. a. i. mit Asche
bedecken (glühende Kohlen), f. Za-
pretati, Pohranjati.

Pöpreti, prem, v. a. p. vernichten.

Poprětiti, tim, v. n. p. drohen ein
wenig.

Poprezati, žem, v. u. i. n. p. konju
podprug ili kolan, anziehen, f. Po-
pregnuti.

Poprigati, am, o. u. p. rösten, in
Schmalz backen.

Poproći, odjem, v. n. p. ein wenig vor-
beigehen, ziemlich weit gehen.

Poprug, m. Bauchgurt, m.

Popucati, am, v. u. p. nach der Reihe
bersten.

Popuriti, rim, v. a. p. 1. u. p. ku-
kuruz, am Feuer braten, rösten;
2. f. Popariti.

Popust, m. Nachlaß vom Preis, Ra-
batt, m.

Popustiti, tim, v. a. p. nachlassen, nach-
geben, f. Popuštati.

Popušiti, šim, v. a. p. 1. ein wenig
rauchen (Tabak); 2. —ulu, duhan,
ausrauchen.

Popuštenik, m. 1. ein Pferd, das nicht
gut verschnitten; 2. ein Dchs, der
nicht in den Pflug gespannt wird,
sondern zur Mast bleibt.

Poputnina, f. Wegzehrung, f. f. Brašno.

Popuzivati, zujem, v. n. i. von der
Stelle weichen; — se, ausgleiten, f.
Popuznuti,

Popuzljiv, a, o, adj. schlüpfrig.

Popuznuti, nem, v. n. p. f. Popuzi-
vati.

Poraba, f. (crout.) Gebrauch, m.

Porad, { praep. mit gen. wegen, f.

Poradi, { Radi.

Porada, f. Art Fischergarn (Mostar).

Poraditi, dim, v. a. p. arbeiten ein
wenig.

Poradjati, am, v. a. i. gebären; — se,
v. n. geboren werden, f. Poroditi.

Poradovati se, dujem se, v. n. p. sich
freuen ein wenig.

Poramak, mka, m. das Achselstück im
Hemd.

Poramenice, f. pl. (rag.) Hosenträger, m.

Poraniti, nim, v. n. p. f. Podraniti.

Porast, m. Wuchs, m.

Porastěti, stim, v. n. p. j. Porasti.

Porasti, rastem, v. n. p. aufwachsen
etwas.

Porašati, ša, v. impers. i. in zarten
Tropfen regnen, Nebel reißen.

Porašta (poradi šta), weßwegen.

POS

307 &-

p. 1. sich schneiden, hauen (in den Finger, Fuß); 2. s kim, sich dualiren auf den Degen.

Posěći, sěžem. v. a. p. 1. s. Posegnuti; 2. (cèrn.) za koga, sich annehmen um Einen.

Posěd, m. 1. Conversation, Gesellschaft, f. 2. Besuch, m. kamara od pošeda (rag.) Besuchzimmer, n.

Posědak, dka, m. (cèrn.) Sitzgesellschaft, f. Besuch, m.

Posědati, am, v. n. p. 1. sich sezen, Einer nach dem Audern; 2. — knja, auf's Pferd steigen.

Posěděti, dim. v. n. p. 1. ein wenig sitzen; 2. ein wenig warten.

Posěděti (posjéděti), dim. i. n. p. gran werden.

Posědnik. m. Besucher, m.

Posědnuti, nem, v. n. p. s. Posěsti.

Posědovati, dujem, v. a. i. 1. besitzen; 2. (rag.) besuchen; — se, v. r. p. s kim, (rag.) einander besuchen.

Posěgnuti, gnem, v. n. p. 1 die Hand strecken nach etwas; 2. za koga, sich annehmen um Einen

Posěje, ah, f. pl. i. Posije

Posěk, m. (zimina), Schwein oder Kind, das für den Winterausfall geschlachtet wird.

Posěka, f. das Niederhauen.

Posěklica, f. Niederhauerin, f. (Spitk. für den Säbel).

Posele, adv. (cèrn.) von nun an.

Poselica, f. (cèrn.) Döfschen, n. Weiler, m.

Posělo, n. s. Posěd.

Posěsti, sědem, v. a. p. u. p. konja, besteigen.

Posestrima, f. Wahlschweister, f.

Posestrimiti, mim. v. a. pf. eine zur

Posestriti, rim, | Wahlschweister wählten.

POS

Posět, m. Besuch, m. Visite, f. s. Posěd.

Posětiti, tim, v. a. p. besuchen.

Posezati, sězem, v. u. i. (cèrn.) sich annehmen.

Posěrbiti, bim. v. a. pf. serbistiren, zum Serben machen; — se, bim se, v. r. pf. ein Serbe werden.

Posěrkati, sěrěem, v. a. pf. gänzlich ausschürfen.

Posěrnuti, nem, v. u. pf. } das

Posěrtni, sěrěem, v. a. i. } Gleichgewicht verlieren, stolpern, umschwanken.

Posigati, am, v. n. i. s. Posizati.

Posijati, jem, v. a. p. säen, sezen.

Posije, jah, f. pl. Kleie, f. (Mekinje).

Posiljati, am, v. a. i. s. Pošiljati.

Posiljka, f. Absertigung, Sendung, f.

Posin, m. } Wahlsohn, Adoptiv-

Posinak, nka, m. } Sohn, angenommener Sohn, m.

Posinitelji, m. pl. Wahleltern (Pet).

Posiniti, nim. v a. p. Sohn nennen, an Sohnes Statt annehmen, adoptieren zum Sobne.

Posipač, m. Streusand, m.

Posipati, pam i pljem, v. u. p. & i. s. Posuti.

Posipka, f. Feuerschausel, f. s. Vatralj.

Posiriti, rim, v. a. p. mit Käse bestreuen.

Posisati, am, v. u. p. aufsaugen.

Posizati, sizem, v. a. i. die Hand wornach auëstrecken.

Poskakati, kačem, v. n. p. nach der Reihe springen.

Poskakivati, kujem, v. u. i. hüpfen.

Poskapati, pljemo, v. u. p. nacheinander umkommen.

Poskati, kam, v. a. i. das Kalb oder Lamm locken.

Poskidati, am, v. a. p. nach der Reihe herabreisen, herabthun.

20*

POT

313 &

POT

se, nem se, v. r. pf n. p. kame-
nom, werfen.

Potepati se, pain se, v. a. i. f. Po-
tipati se.

Potepsti, pem, v. a. p. n. p. kamen
nogom, anstoßen, forststoßen; 2. ver-
geuden; — se, 1. f. Posěrnuti; 2. va-
giren, vagabund werden.

Potepuh, m. Wagabund, m. f. Tepac,
Skitalac.

Potěra, f. Nachjagen, n. Verfolgen, n.

Potěrati, ram, v. a. p. treiben; — se,
sich herumtreiben (im Helfe, im Pro-
zesse u. f. w.).

Potěrivati, rujem, v. a. i. anfangen zu
treiben.

Potes, m. 1. Feldmark, f. (Pet.); 2.
vise njivah ili livadah, koje kaka
obstina ili nekoliko ljudih zagradi
(u Sěrbii). Vuk.

Potesati, tešem, v. a. p. ein wenig
zimmern, behauen.

Potez, m. Zug, Strich, m.

Potezati, težem, v. a. p. f. Potegnuti;
— se, s kim, sich balgen

Potežak, žka, v. adj. etwas schwer.

Potěži, ža, e, adj. comp. etwas schwe-
rer.

Potežiti, žim, v. a. pf. eilen; — se,
v. r. pf. sich bemühen.

Potěrbušice,

adc. auf dem Bauche.

Potěrbuške,

Potěrbušina, f. der Bauchtheil des Le-
bers.

Potěrčati, čim, v. n. p. 1. ein wenig
laufen; 2. zu laufen beginnen.

Potěrgati, am, v. a. p. 1. nacheinander zerreißen; 2. n. p. großdje, alles abpflücken; — se, gamo se, v. r. p. n. p. od směha, versten (ver Lachen).

Potěrgnuti, nem, v. a. p. herverzie-
hen, zücken (das Schwert).

Potěrk, m. Lauf, m.

Potěrkalište, n. die Länge eines Rittes.

Potěrkati, rěem, v. n. p. f. Potěr-
čati.

Potěrkivati, vam u. kujem, v. n. i.
īsters zu laufen beginnen.

Potěrkljati, Ijam, v. a. pf. (croat.)
Pflöcke stecken (für die Fischen).

Potěrkušica, f. Kleinigkeit, f.

Potěrljati, Ijam, v. a. pf. über etwas
hinfahren mit der Hand.

Potěrnuti, nem, v. a. p. u. p. svěće,
nacheinander auslöschen.

Potěrpati, am, v. a. p. nach der Reihe
hineinwerfen.

Potěrpěti, } pim, v. n. p. geduldten
Potěrpljeti, } ein wenig.

Potěrti, tarem, v. a. p. 1. mit Füßen
treten; 2. brechen; — se, tarem se,
1. zu Grunde gerichtet werden;
2. sich reiben (mit der Hand).

Potěrzati, zam, v. u. i. hervorrei-
ßen.

Poticati, tičem, v. a. i. 1. anreizen,
ansachen, f. Potaknuti; 2. — kruha,
vina, noch vorräthig sein, vorhanden
genug sein; 3. etwas unterschieben;
4. potiče (poteče) kuća, es läuft
Wasser hinein.

Potikač, m. Schüreisen, n. Schürha-
ken, m. f. Vatralj.

Potiljak, Ijka, m. Genick, n. Hinter-
haupt, n.

Potipati, pam, v. a. i. f. Potepsti.

Potirati, ram u. rem, v. a. i. f. Po-
těrti.

Potisje, n. Theißthal, n. Theißgegend, f.
Theißgebiet, n.

Potiskati, tiskam u. tištem, v. a. p.
andrücken.

Potiskivati, vam u.
kujem, v. a. i.

drücken, an-
trücken.

Potisnuti, nem, v. a. p.

Potišiti, šim, v. a. p. beruhigen, stil-
len.

Abklären

15

B

Ablassen

složiti, slagati na sežanj, fat (hvat).

Abklären, v. a. bistriti; razbistriti; razvedriti; procědití; čistiti, očistiti.

Abklauben, v. a. brati, obrati; einen Knochen —, glodati, oglodati.

Abkleiden, v. a. svući, svlačiti.

Abklemmen, v. a. odkinuti, stisnutjem razstaviti.

Abklettern, v. n. sići, silaziti.

Abkopfen, v. a. sklatiti, smlatiti; izprašiti; einen derb —, biti, izbiti, tući, iztući koga.

Abkneipen, v. a. odštipnuti, odštipati; odkinuti, odkidati.

Abknüpfen, v. a. odkidati, odkinuti; odlomiti; odněti.

Abknöpfen, v. a. odpùtiti, odkopčiti.

Abknüpfen, f. Abbinden.

Abkochen, v. a. kuhati, skuhati, variti, ovariti, svariti; —ung, f. skuhanje.

Abkommen, v. n. sići, saći, silaziti; vom Wege —, basati, zabasati; (außer Gebrauch kommen), prestati; es hat von etwas abzukonimmen, ima prestati; nicht — können, nemoć doći; von einem Geschlechte —, proizlaziti, proizhoditi od koga; an Kräften —, gubiti snagu.

Abkommen, n. ostaranje (kojega običaja); ein gütliches —, priateljsko pomirenje, pogodba, f. Abkunft.

Abkömmling, m. omladak, potomak; —e, pl. potomstvo, unuci.

Abköpfen, v. a. sěći, rězati věrške (od děrvja).

Abkoppeln, v. a. (die Hunde), rěšiti, razrěšiti, razkopčati hěrte.

Abkrahen, v. a. grebsti, ogrebsti.

Abkriechen, v. n. mil'ti, odmíleti.

Abkriegen, v. a. ratom osvojiti, oteti, otimati; snimiti; zadobiti dio; eine Strafe —, pedepsu podněti.

Abkrümmen, v. a. odměrviti, razměrviti.

Abkrümmen, f. Krümmen.

Abkrusten, v. a. lupiti, odlupiti, koru (shlěba).

Abkühl'en, v. a. hladiti, razhladiti, ohladiti; —end, adj. hladiv; hladan; —fass, n. hladionica; —ung, f. nahlada, razhlada.

Abkündig'en, v. a. glasiti, razglasiti, proglasiti, navěstiti, objaviti; —ung, f. oglas, proglas, objavljenje.

Abkunft, f. rod, kolěno, pleme, potřet, podrětlo; eine —treffen, pогодiti se.

Abkürz'en, v. a. kratiti, skratiti, pokratiti; (im Schreiben) skraćivati, nadmetati title, titlom pisati; einem etwas an Lohne —, odkinuti, odkidati, odtěrgnuti komu što od platje; —ung, f. kratica; skratjenje, pokraćenje; ukinutje.

Abküssen, v. a. izljubiti, izčelivati.

Abladen, v. a. stovariti, raztovariti, razpěrtiti; —er, m. stovarnik, stovarat lj; —ung, f. stovarenje, raztovarenje, razpěrtjivanje.

Ablager, n. konak; —halten, nočiti, prenočiti, konačiti.

Abländen, v. n. odjědriti; dignuti, dizati sidro.

Ablangen, v. a. dos gnuti, dokučiti, dosizati, dokučivati.

Ablaß, m. oprštenje; vollkommener —, oprštenje podpuno, obilno, obilato; — des Wassers, izpuštenje vode; (der Ort, wodurch das Wasser abgelassen wird), jarak; ohne —, bez prestanka; —brief, m. list, pismo od oprštenja; —kram, m. těrgovina, pazar od oprštenjah.

Ablaff'en, v. a. (her—), spustiti, spuštati; odpraviti, poslati (list); Wasser —, izpustiti vodu; einem

Ablativ

→ 16

e

→

etwas —, ustupiti, pripustiti komu
što; am Preise —, popustiti na
cěni; den Wein —, odtočiti, odtakati vino; den Bogen —, odapeti
lůk; — v. n. prestati; von etwas
—, odustati, odstupiti od čega;
etwas fahren —, ostaviti što, proći
se čega; —ung, f. spuštanje,
izpuštenje (vode); ustupljenje; odtakanje; poslanje (lista); odapetje;
prestanak; odstup; —ungsbeschluß,
m. odustajni zaključak.

Ablativ, m. (in der Sprachlehre), ablativ, šesti padež (u slovnici latinskoj), tvoriteljni padež.

Ablatten, v. a. vaditi, izvaditi, povaditi žioke ili letve.

Ablauben, j. Abblatten.

Ablauern, v. a. vrebati, dovrebati,
izvrebati, prežati; die Gelegenheit
—, dočekivati prigodu.

Ablauf, m. odtok; — des Jahres,
konac godišta; — einer Frist, pro-
šaštje roka; nach — eines Mo-
nats, nakon jednoga měseca; —en,
v. n. teći dolě; proći, prolaziti,
izići; den Brief — lassen, odpra-
viti; der Termin ist abgelaufen, mi-
nuo je rok; die Uhr ist abgelaufen,
iztekla je ura; einem den Weg —,
preteći koga; sich die Hörner —,
glavom o zid ili o duvar udariti;
wie wird das ablaufen? što će bit
iz toga?

Ablaugen, v. a. lužiti, olužiti, polužiti.

Abläugn-en, v. a. zatajiti, tajiti;
odreći se, někati, zaněkati, protivosloviti; —ung, zatajenje, tajenje; odrečenje; někanje, zaněkanje; —ungseld, m. očistna zakletva.

Ablauschen, f. Ablauern.

Ablausen, v. a. poiskati, trěbiti, iztrěbiti (uši);

einem etwas —, izlagati što od koga, izmamiti lukavštinom, izvarati.

Abläuter-n, bistriti, f. Abklären; —
ung, f. razbistrenje; cědjenje, pro
cěd.

Ableben, n. směrt, preminutje.

Ablecken, v. a. lizati, polizati, oblizati.

Abledern, v. a. derati, oderati kožu,
guliti, oguliti.

Ableeren, v. a. prazniti, izprazniti
izpraznjivati; den Tisch —, spre-
mati, pospremiti, pokupiti stol,
tèrpezu.

Ableg-en, v. a. snimati, snimiti, skidati, skinuti; Kleider —, svući se; den Degen —, odpasati špadu; Reben —, saditi vinograd; Rechnung —, položiti račun; Zeugniß —, svědočiti; eine Aussage —, izpovědati, kazati što na sudu; einen Eid —, zaklet se, priseći; ein Gelübde —, zavětovati se; eine Prüfung —, položiti izpit; das Gesicht legt ihm ab, ostavljaju ga oči; —er, (Seßling), m. položnica, razklad; povalja, grebenica; —ung, f. položenje; skinutje; — des Eides, zakletje, prisizanje, prissega; —des Gelübdes, zavětovanje; — der Schuld, odduženje; — des Zeugnisses, svědočanstvo.

Ablehnen, f. Ableihen.

Ablehn-en, v. a. odmicati, odmaknuti;
oprověrgnuti; einen Antrag, ein
Amt —, odbaciti, neprimiti pre-
dlog, ured; etwas von sich —, ne-
primiti, kratiti se učiniti štogod;
—ung, f. izgovor, opravdanje,
oprověrgnutje; —ungsrecht, n. pra-
vo odbačenja.

Ablehren, v. a. odučiti, odučavati.

Ableihen, t. a. uzajmiti, uzeti, uzmati u zajam.

Abpfeifen

3

19

3

Abreise

Abpfeifen, v. a. zviždati, izzviždati.

Abpfezen, f. Abkneipen.

Abpflöcken, v. a. obiti, obijati pritkama.

Abpflück-en, v. a. odtèrgnuti, ubrati; brati, tèrgati (cvět il voće); —ung, f. branje; ubranje, odtèrgnutje.

Abpflügen, f. Abackern.

Abplagen, f. Abmartern.

Abplatten, v. a. razplosniti, sploskati; ploskati, plosniti.

Abplaßen, v. n. skočiti, odskočiti, odskakivati.

Abpochen, v. a. odkèrhnuti, odbiti, odkèrnjivati, odbijati kucanjem; einem etwas —, prětnjom što od koga zadobiti.

Abprall-en, Abprellen, v. n. odskočiti; odbiti se; —winkel, m. odbojni kut.

Abpressen, v. a. ožeti; izažeti; fig. na silu oteti, otimati.

Abprozen, v. u. snimiti, skinuti top s kolah.

Abprügeln, v. a. biti, tući, lupati, iza lupati, izbiti, izbatinati.

Abpuffen, v. a. derati, guliti, oderati, oguliti (kožu); šakom, pesnicom lupati, izlupati.

Abpußen, v. a. čistiti, izčistiti, očistiti; das Licht —, useknuti svěču; fig. karati, pokarati.

Abquälen, f. Abmartern.

Abquittiren, v. u. Jemanden über etwas, dati komu namirnicu věrhu čega.

Abrahmen, v. a. pokùpiti, vaditi skorup ili věrhnje s mlěka.

Abranden, v. a. ahrändeln, izvaditi, dignuti okrajak; die Münzen —, rubiti, porubiti, obrubiti novce.

Abrainen, f. Abmarken.

Abrasieren, v. a. odrašpati; porašpati, ostrugati rašpom.

Abruthen, v. a. odgovarati koga od čega; —ung, f. odgovaranje.

Abrauchen, v. n. japiti, vapiti, lapiti izvapiti, pušiti se, izkaditi se, izpušiti se.

Abraufen, v. a. ugrabiti; sich — v. r. hěrvati se; nahěrvati se.

Abraum, m. strugotine, tarotine, pilotine, iverje, granje itd.; odpadci, sve što odpada, kad se što radi.

Abräumen, v. a. čistiti, počistiti; kùpiti, pokùpiti; spremati; ukloniti.

Abraupen, v. a. (einen Baum), trěbiti, iztrěbiti gusenice.

Abrechnen, v. a. odračunati, odkinuti, ukinuti na računu; sračunati; mit einem —, proračuniti se, učiniti račun, razlog; —ung, f. odkinutje, odbitak, sračunanje; račun.

Abrechten, v. a. pravdom zadobiti, izpravdati.

Abrede, f. dogovor, ugovor; —nehmen, dogovoriti se, pogadjati se; in — stellen, tajiti, někati, zanekati.

Abreden, a. a. uročiti, dogovorit se; odgovarati koga.

Abregeln, v. u. měriti, izměriti, upravljati.

Abregnen, sich, v. r. i. es hat sich abgeregnet, nadaždělo se je; prestala je kiša.

Abtreiben, v. a. těrti, otěrti, ribati, izribati; —ung, f. trenje, otěrtje, izribanje.

Abreichen, v. a. dokučiti, doseći, dosizati; pružiti, pružati.

Abreifen, v. a. skinuti, skidati obruče.

Abreißen, v. u. redati, naredati, nizati, nanizati, snizati.

Abreise, f. odlazak, polazak; —en, v. n. poći, polaziti, otići; krenuti se na put.

2*

Abschabsel

21

Abschlag

Abschlag

Abschab-sel, n. strugotine; —en, v. u. strugati, ostrugati.

Abschachern, v. a. einem etwas —, kúpiti, kupovati što od koga.

Abschachteln, v. a. gladiti, ugladiti.

Abschaff-en, v. a. (einen Bedienten), odpraviti, odpustiti; — aus einem Orte, odpraviti koga iz města; (Gesehe), uništiti, odazvati, ukinuti zakon; —ung, f. odpravljenje, odpust; uuištenje, odazvanje, pometnutje, ukinutje, dotěrgnutje.

Abschauseln, v. a. bacati, baciti na stran, čistiti, očistiti lopatom.

Abschäzen, f. Schäzen.

Abschaum, m. pěna; fig. izvěržak, smet, pomet, izmet.

Abschäum-en, v. a. snimati, snimiti, kùpiti, pokùpiti pěnu, opěniti; —ung, f. opěnjenje, opěna, snimajje pěne.

Abscheit-en, v. a. lučiti, razlučiti, razstaviti; — v. u. umrěti, preminuti; — n. směrt, preminutje, umor; —ung, f. lučenje, razstavljenje; razstanak.

Abschein. f. Abglanz.

Abscheren, v. u. ostrići, ošišati; obrijati

Abscheu, m. ježnja, groza, měrzost; einen — haben vor etwas, měrzěti na što.

Abscheuchen, f. Verscheuchen.

Abscheuern, v. u. očistiti, oribati (posudje).

Abscheulich, adj. oduran; gadan; ruzan, gèrd; grozan; grozovit; —keit, f. odurnost; gadnost; gèrdoba; rugota; grozovitost.

Abschichten, v. a. lučiti, razlučiti, odlučiti.

Abschick-en, v. a. slati, odaslati, poslati, odpraviti; —ung, f. slanje, odaslanje, poslanje, odpravljenje.

Abschieben, v. a. odmicati, odmaknuti; ukloniti; odtisnuti, odturiti; odvaliti; etwas von sich —, pravdati se, opravdati se; — Jemand von Ort zu Ort, goniti koga od města do města; — sing, m. odagnanac gonjenac; —ung, f. odgon.

Abschied, m. oproštaj, razstanak; odlazak, polazak; (Entlassung), odpust gerichtlicher —, odluka, osuda, dosuda; —nehmen, oprostiti se; den — geben, odpraviti, odpustiti; —sbrief, m. ostavka, odpust, list od oproštaja; — der Soldaten, (—s-urkunde, f.) odpustnica; — sgefühl, n. ostavka, moljba, prošnja od odpusta.

Abschiefern, sich, v. l. plěniti se, lúpiti se na ploče, olúpiti se.

Abschießen (einen Pfeil 1c.), v. a. pu; štati, pustiti, odapeti, baciti strěluSchießgewehre —, puknuti, opaliti, užgati pušku; einen —, nadnišaniti, nadstrěljati koga; — v. n. stěrmo padati; odticati; gubiti (boju).

Abschiffen, v. n. zajědriti, odjědriti; v. a. prevezti, odvezti, poslati (na brodu), prevoziti; —ung, f. polazak, odlazak (na brodu); prevoz, odvoženje (po vodi).

Abschilder-n, v. u. orisati, opisati; —ung, f. oris, opis, risovanje.

Abschinden, v. a. derati, oderati, guliti, oguliti; sich —, ubiti se, ubijati se poslom.

Abschirren, v. a. ein Pferd —, razpraviti konja.

Abschlachten, v. u. ubijati, ubiti; poklati, zaklati.

Abschlässen, v. n. odapeti se, odaplnjati se.

Abschlag, m. (abgeschlagene Zweige), okresi, ověršine; odboj, odbitak;

Abschlägig

322

Abschneiden

odkinutje (od cěne); auf —, na račun; das ist ein großer —, to je velika razluka; in — kommen, gubití cěnu; padati čemu cěna; —en, v. a. odbiti; smlatiti; odšěí; einen Stoß —, odvěrnuti, ukloniti od sebe udarac; sein Wasser —, pustiti vodu, pišati, pomokriti se; ein Zelt —, dignuti šaťtor; einen Angriff —, odbiti, uzbiti navalu; (versagen), uzkratiti, nedati; — ein Gesuch, odreći, ne primiti molbu; prošnju; — eine Frist, nepristati na rok; ein Geschuch als abgeschlagen vormerken, naznačiti, da molba nije primljena; — v. n. (von Waaren), gubiti, padati; popuštati (zima).

Abschlägig, adj. — e Antwort, ukratjenje; eine — e Antwort erhalten, nezadobiti, nesteći ništa.

Abschläglich, adj. u. adv. na račun.

Abschlagszahlung, f. plaćanje na odbitat; —ung, f. odbijanje, odsеченje itd.; fig. uzkratjenje.

Abschlämmen, v. a. plaviti, izplaviti, čistiti, izplákati.

Abschleichen, v. n. krasti se, ukrasti se, otići izpod žita.

Abschleifen, v. a. brusiti, izbrusiti, nabrusiti; einen jungen Menschen —, izobraziti; —, v. a. (Kleider 1c), derati, izderati oděću; odvezti na saonah; — v. n. odsankati se.

Abschleimen, v. u. snimati, snimiti slinu; čistiti, očistiti.

Abschlendern, v. n. šemetati, odšemettati.

Abschlenkern, v. a. (gem.) bacati, odbaciti; razbacati; tresti, otresti.

Abschleppen, v. u. oglodati, oderati; smucati.

Abschleudern, v. a. metati, baciti praćom.

Abschließen, v. a. (einen Gefangenen) razkovati, razkivati; zatvoriti, zaključati; eine Rechnung —, zavěršiti, zaključiti, dověršiti, namiriti račun; die Handlungsbücher —, urediti knjige těrgovačke; — eine Anleihe, ugovoriti zajam; einen Handel —, pazariti; Frieden —, pomiriti se, napraviti, sklopiti mir; — eine Ehe, sklopiti, zaključiti ženitbu.

Abschlüpfen, f. Entschließen.

Abschlürfen, v. a. sěrkati, posěrkati.

Abschluß, m. svěrha, konac; — der Caffe, zaključ pěneznice; — des Contractes, sklopljenje pogodbe.

Abschmähen, v. a. gěrditi, izgěrditi.

Abschmaßen, v. a. cmoknuti, cmokati, izcmokati.

Abschmeckend, adj. pokvaren,

Abschmeicheln, v. a. izlagati, izmamljivati, izlagivati.

Abschmeißen, f. Abwerfen.

Abschmelzen, v. u. topiti, raztopiti, otopiti, taliti, raztaliti.

Abschmieren, f. Ausschmieren.

Abschmutzen, v. n. mazati, omazati, izpěrljati.

Abschnallen, v. u. odkopćati, odpůtiti, razpůtiti.

Abschnappen, v. a. eine Feder, ein Schloß —, odapeti, odapinjati; v. n. odskoknuti, odskočiti.

Abschnäuzen, v. a. useknuti; okresati.

Abschneiden, v. a. odrězati; odsěći; die Kehle, den Hals —, klati, zaklati; einem die Ehre —, ogovarati, ogovoriti koga; unten —, podrězati; podsěći; Getreide —, žeti, požeti; die Zufuhr einer Feſtung —, obsědati, obsěsti gladom tvěrdju; —ung, f. odrězanje, odsěčenje, itd.; fig. — der Ehre, klevetanje, ogovaranje, opadanje.

Abschnitt

3 23

B-

Abschren

Abschnitt, m. odsěk, odsěčak; komad;
— in Büchern, odsěk, presěk, dio,
članak; — einer geometrischen Fi-
gur, odsěk, — eines Verses, od-
mor; —sel, n. strigotine, trěske,
odrězine, overšine, obrězotine.

Abschnüren, v. a. odvezati, odrěšiti.

Abschocken, v. a. děliti, razděliti na šestdesetke.

Abschöpfen, v. a. snimati, snimiti;
cěrpiti.

Abschoß, m. polazina, danak od po-
lažka.

Abschrauben, v. u. odvinuti, odšara-
fiti.

Abschreck-en, v. a. plašiti, poplašiti,
strašiti, prestrašiti, prepadati, pre-
panuti; einen Fisch —, politi, po-
levati ribu octom; —ung, f. upla-
šenje; prepadanje, strašenje; strah.

Abschreiben, v. a. prepisati, prepisi-
vati; (löschcn) pismeno oporeći,
izpisati nepokretnost iz zemljišni-
ce; sich fast die Finger —, malo
ne polomit pěrste od velika pi-
sanja; —gebühr, f. pisarina; iz-
pisna, —r, m. prepisivalac, pre-
pisalac.

Abschreiten, v. a. korakom, il na ko-
rak měriti, izměriti; otiči, odlá-
ziti, ukloniti se.

Abschreien, sich, v. r. derati se, vikati
navikati se.

Abschrift, f. prepis, kopia, dvopis;
—lich, adj. prepisan, kopiran; —
adv. u prepisu, u kopii.

Abschrote, f. sěkač.

Abschultern, v. a. svaliti, svaljivati,
snimiti, snimati s ledjah.

Abschuppen, v. a. strugati, sastrugati
ljuske.

Abschürzen, v. a. odpasati', razpaši-
vati.

Abschuss, m. (des Waffers) padanje,

odticanje vode; — des Berges,
bok, stěrmina, obronak, rivina.
urvina; — der Farbe, blědjenje,
potamnjenje boje.

Abschüssig, adj. stěrm, nizběrdit, stěr-
menit, věrletan, kom, komast;
—keit, f. stěrmen, stěrmina, stěr-
menitost, nizběrdica, komac.

Abschützen, v. a. děrmati, uzděrmati,
tresti, potresti.

Abschütten, v. a. odlěvati, odliti;
odsipati, odsuti.

Abschützen, v. u. odustaviti, odustav-
ljati.

Abschwächen, f. Entkräften.

Abschwären, v. n. gnojiti se, ognó-
jiti se i odpasti.

Abschwärmen, v. n. rojiti se.

Abschwärzen, v. u. gubiti, izgubiti
boju cěrnu; — v. a. cěrniti, po-
cěrniti.

Abschwaßen, v. u. izmamiti, izlagati.

Abschweiß-en, v. n. ukloniti se, ukla-
njati se; odvratjati se, odvratiti
se; zabasati; —ung, f. zabas; tu-
maranje.

Abschwemmen, v. u. prati, oprati;
plaviti, izplaviti, izplàkati.

Abschwimmen, v. n. plivati, odplivati;
sich —, v. r. umoriti se plivajući.

Abschwinden, f. Abzehren.

Abschwören, v. a. die Religion —, od-
metati se, odmetnuti se, odricati se,
odreći se věre; (beeiden) zakleti se;
(eidlich widerrufen) odkleti se, za-
kletvom odreći se čega; —ung, f.
odmetnutje; odricanje; někanje,
zaněkanje.

Absegel-n, v. n. jědriti, odjědriti;
—ung, f. odjědrenje, odlazak, po-
lažak (broda).

Absehen, v. a. (ersehen), viděti, po;
znati po čem; von einem etwas —,
naučiti se što od koga gledajući-

Absehen

24

es ist auf dich abgesehen, tebi je
namenjeno, na tebe ide.

Absehen, n. nakana, nakanjenje, namera, biljega, zaměrak.

Abseifen, v. a. sapunati, osapunati.

Abseihen, v. v. procěditi, cěditi.

Abseite, f. krilo od kuće; — eines
Daches, strěha; — einer Münze,
pismo.

Abseits, adv. na strani, u prikrajku.

Absend-en, v. u. slati, poslati, odpraviti; —er, m. pošiljač; —ung, f. odaslanje, poslanje, odpravljenje.

Abseng-en, v. u. paliti, opaliti, popaliti; —ung, f. paljenje, popala.

Absenk-en, v. a. (herunterfenken), prignuti, prigibati, skučiti; polagati, položiti, valjati, povaliti (lozu, děrvje itd.); spustiti, spuštati u dubljinu; —er, m. položnica, razklad, grebenica (od loze itd.)

Absent, adj. nepritomni; —tabelle, f. skrižaljka nepritomnih.

Absehen, v. a. dolě postaviti, položit
na tle; Gewehr —, spustiti, snimiti
od obraza pušku; den Reiter —,
bacit sa sedla; Waaren —, pro-
davati; razpačati; — vom Amte,
izbaciti koga iz ureda; vom Dienst
—, izvěrči iz službe; im Schrei-
ben —, počimat od čela; Kälber,
Lämmer —, odbiti, zalučiti; vom
Lande —, odmaknuti se od kraja;
im Reden —, oduhnuti; ohne ab-
zusehen, na dušak, bez prestanka;
es wird Schläge —, bit će batinah;
—ung, f. položenje; izvěrgnutje;
snětje, prolazak, prodja; prestanak.

Absein, v. n. nebiti tu, biti daleko,
odsutan biti; —, n. nebitje, od-
sutje.

Absicht, f. cilj, zaměrak, nakanjenje,
namisao, naměra, naměna; in der
—, poradi, radi, cěća; in — mei-

Absparen

ner, porad mene; Absichten haben
auf etwas, kaniti, směrati; kučati,
imati misao na što.

Absieben, v. a. sijati, prosijati.

Absichtlich, adf. navlašni, namišljen;
— adv. hotoma, hotomice, naro-
čito, navlaš; —keit, f. navlašnost,
navaličnost.

Absieden, v. n. variti, svariti, sku-
hati, odvariti.

Abstingen, v. u. pěvati, odpěvati, iz-
pěvati.

Absitzen, v. n. odsědati, odsěsti; —
v. a. eine Schuld, den Arrest, od-
sěditi dug, zatvor.

Absolut, adj. podpun, savěršen; —e
Stimmenmehrheit, f. nadpolovićna
većina glasovah.

Absolviren, v. a. oprostiti; odrěšiti,
odrěšivati; (die Studien) svěršiti
nauke, izučiti škole; absolvirter
Schüler, izučeni djak.

Absolden, v. u. platiti i odpraviti,
platjati i odpravljati.

Absonder-bar, adj. razlučiv; —lich, f.
Besonders; —n, v. a. razlučiti;
razstaviti, odvojiti; sich von An-
dern —, odlučiti se, lučiti se od
drugih; —ung, f. razlučenje; raz-
stavljenje; odlučenje; razluka.

Abspalten, v. a. odcěpiti, razčepiti.

Abspänen, f. Entwöhnen.

Abspann-en, v. u. (Pferde), izpregnuti,
odprezati, popustiti, odapeti (žicu
il uže), na pedalj měriti, izměriti;
—ung, f. odpreg, odprezanje; izpre-
gnutje, — der Kräfte, odapetje,
slabost u tělu.

Abspänstig, adj. tudj. protivan, ne-
priklonjen, neprignut; — mauen,
odtudjiti, svaditi, svadjati; —
werden, odtudjiti se.

Absparen, v. u. štediti, prištediti na
čem.

Abspeisen

-3 25 &-

Abstehlen

Abspeisen, v. a. nahraniti, hraniti;
pojěsti; einen Kranken —, pričestiti
bolestnika; einen mit leeren Wör-
ten —, hraniti, pitati koga praz-
nimi rěčmi, ušanjem, obećivanjem.

Abspielen, v. a. odigrati; izigrati,
igrati.

Abspiegeln, v. u. odsiati, odsiava-
ti.

Abspinnen, v. a. (eine Schulb) odpresti,
platiti prelom.

Abspißen, v. a. šiljiti, zašiljiti, zao-
štriti, zadělati.

Absplittern, v. a. razcěpkati; — v. n.
cěpati se, razcěpati se.

Absprache, f. Abrede.

Absprechen, v. a. (einem etwas) lišiti
osudom sudbenom; obsuditi, pre-
suditi da tko što izgubi; einem das
Leben —, na směrt obsuditi; einem
die gesunde Vernunft —, kazati o
kom, da neima mozga; einem Kran-
ken das Leben —, bezusati o zdravju
bolestnika; — v. n. über etwas
—, izreći presudu o čemu; darüber
ist bereits in erster Instanz abgespro-
chen, već je ta stvar presudjena u
1. stupnju (sudištu).

Abspreißen, v. a. podupřěti, podupirati.

Absprengen, v. u. odkidati, odkinuti;
odkěrhnuti.

Absprießen, f. Abstammen.

Abspringen, v. n. skočiti, odskočiti;
pucati, puknuti (žica); lůpiti se,
cěpkati se; von jemandes Partei —,
odpadnuti, odmetnuti se od koga.

Absproffen, f. Abstammen.

Absprößling, f. Abkömmling.

Absprung, m. skok; odskok; puko-
tina; odmet, odpad; das ist ein
großer —, velika je razluka.

Abspülen, v. a. odmotati, odviti.

Abspülen, v. a. splaviti, prati, oprati,

pomiti; odroniti, izplákati (voda
obalu).

Abspuler, m. odmatalac; — in, f.
odmatalica.

Abstammen, v. n. proizlaziti, dolaziti.

Abstammen, v. a. kresati, okresati ;
dlětom odbiti.

Abstammung, f. rod; proizhodjenje;
podrět, podrětlo, koléno, potom-
stvo.

Abstand, m. daljina; raznost, razlika;
odstupljenje, odstup; razstojanje.

Abständig, adj. različan, razan; suh,
měrtav.

Abstatten, v. a. Dank —, hvaliti,
zahvaliti; Besuch —, posětiti, po-
hoditi, polaziti; einen Gruß —,
učiniti naklon, pozdraviti; seinen
Glückwunsch —, ěestitati; —ung,
f. des Dankes, hvala, zahvaljenje;
polaz, pohod, pošet; (Abfuhr) od-
pravljanje; (Abzahlung) izplata.

Abstäuben, v. a. prašiti, izprašiti,
oprašiti, těrti, otěrti il izbiti prah.

Abstäupen, v. a. šibati, izšibati.

Abstechen, v. a. (schlachten) klati,
zaklati; eine Karte —, ubiti; einen
vom Pferde —, sturiti koga sa
sedla; einen Fluß —, odvratiti
rěku; ein Lager —, obilježiti ta-
bor; den Wein —, otočiti vino;
— v. n. razlikovati se; neprista-
jati jedno k drugomu.

Abstecken, v. a. (das Angesteckte), ski-
nuti, snimiti, izvaditi; einen Gar-
ten —, obilježit koljem medjaše
od věrtla.

Abstehen, v. n. razstojati, biti da-
leko, biti udaljen; von einem Wor-
haben —, odstupiti, odustati od
svoje naměre; osušiti se (děrvo);
poginuti (riba); ustojati se (vino).

Abstehlen, v. a. krasti, ukrasti; fig.
naučiti se kradom.

Absteifen

-3 26 -

Abthun

Absteifen, v. a. ukočiti; poduprěti.

Absteig-en, v. n. sići; silaziti; od-
sěsti, svratiti se; absteigende Linie,
nizhodna loza; —quartier, n. svra-
tište, konak.

Absteinen, v. n. medjaše stavljati,
postaviti.

Abstell-en, v. a. Mißbräuche, Gebre-
chen —, ukloniti, ukinuti zle obi-
čaje, mane; — zum Militär, dati
u vojnike; —ung, f. ukinutje; —
zum Militär, odpravljanje u voj-
nike.

Abstemmen, f. Abstammen.

Absterben, v. n. umrěti; poginuti;
pomrěti; ugasnuti; —, n. směrt,
preminutje.

Absteuern, f. Ablanden.

Absticken, v. a. vezti, prevezti.

Abstich, m. kopia (od kalupa ili mě-
doreza); fig. razlika, raznost.

Abstiften, v. a. Iemand von der Wirth-
schaft, razseliti koga od kućanstva.

Abstimmen, v. a. odapeti, popustiti
(žtcu); glasovati; — v. n. neskla-
dati se, neslagati se; —ung, f.
glasovanje.

Abstoßen, v. a. odrivati, odrinuti;
odbiti; sbaciti, porinuti; strugati,
blanjati; eine Schuld —, oddužiti
se; sich —, izlizati se turanjem;
— v. n. odjědriti, krenuti se.

Abstract, adj. razstavljen; —adv. raz-
stavljeno; —ion, f. razstavnost,

Abstraf-en, v. a. pedepsati, kaštigati,
kazniti; —ung, f. pedepsa, kaštiga;
pedepsanje, kažnjenje.

Abstrahiren, v. a. razstaviti; razstav-
ljati; — v. n. razstavno misliti.

Abstreichen, v. u. sraziti; odtegnuti
raz; obrisati; sgladiti; izšibati;
naoštriti, nabrusiti; izbrisati.

Abstreifen, v. a. die Haut —, odliniti,
odlupiti kožu; das Laub —, brati,

obrati listje; die Handschuhe, —
svući rukavice.

Abstreiten, v. a. (einem etwas) izprav-
dati, zadobiti pravdom; durch
Worte —, nedopuštati, protivoslo-
viti.

Abstuf-en, v. a. lomiti, odlomiti ko-
mad po komad; razrediti na stnp-
nje; stupovati; —ung, f. stu-
povnost.

Abstülpfen, v. a. (den Hut) spustiti
obod, krila na šeširu.

Abstumpf-en, v. a. tupiti, zaguliti,
obtupiti; —ung, f. tupost; spa-
vačivost (silah duhovnih).

Absturz, m. propast, jaz; stèrmen,
vèrlet.

Abstußen, v. a. sěći, odsěći, rězati,
odrězati; osakatiti; tupiti, zatupiti;
kratiti, pokratiti.

Absuchen, v. a. poiskati (uši il buhe):
die Raupen —, brati, obrati, trè-
biti gusenice.

Absud, m. uvarak.

Absüßen, v. a. sladiti, osladiti.

Abt, m. opat.

Abtäufen, v. a. poditi, podpoditi, pa-
tosati, obiti, daskama.

Abtakeln, v. a. razpraviti, razoru-
žati, razpremiti brod; —ung, f.
razoružanje broda, razprema.

Ahtanzen, v. a. odtancati, odigrati;
otancati; sich —, iztancati se, na-
tancati se, naplesati se, naigrati se.

Abtei, f. opatia; —pfründe, f. opato-
vina; —lich, adj. opatov; opatski,
opatovski.

Abtheil, m. dio; —en, v. a. dělit,
razděliti; (mit einer Wand) preti-
niti, pregraditi; — in zwei Theile,
razpoloviti; —ung, f. razděljenje,
razdio.

Abthun, v. a. (z. B. einen Mantel)
skidati, skinuti, odgèrnuti kaba-

Aebtiffin

27

3

Abwandelbar

nicu; — die Verlaffenschaft, odpraviti zaostavštinu, einen Miffethäter —, pogubiti (zločinca); dokončati, dovèršiti; izplatiti (račun).

Aebtiffin, f. opatica.

Abtlich, adj. opatov; opatski, opatovski.

Abtödten, v. a. trapiti, iztrapiti (tělo).

Abtraben, v. n. kasati, odkasati.

Abtrag, m. platjenje, platež; einen — thun, nadoknaditi, nadoměstiti; —en, v. a. (ein Gebäude ic.) razoriti, rušiti, porušiti zgradu, razgraditi; (eine Schuld) platiti (dug); nositi, iznositi, poderati, izlizati (oděću); —ung, f. razorenje, porušenje; platjenje, odduženje.

Abträufen, f. Abtriefen.

Abtreiben, v. a. odtěrati, odagnati, odgoniti; Gewalt mit Gewalt, uzbitu silu silom; die Leibesfrucht —, usměrtiti utrobu, plod iz utrobe; ein Pferd —, moriti, umoriti konja; das Silber —, čistiti, očistiti srebro; —ung, f. odtěranje; usměrtjenje, pobačenje ploda iz utrobe.

Abtrennen, v. a. poriti, odporiti; lučiti, odlučiti; —ung, f. porenje, odporenje; lučenje, razluka.

Abtret'en, v. a. gaziti, sgaziti; einem etwas —, ustupiti, prepustiti; —, v. n. otići, izstupiti, izići; bei einem — svratiti se k komu; von etwas —, proći se, okaniti se, odustati od čega; —ung, f. ustup, ustupljenje, prepuštenje; odstupljenje, izašastje; —ungs-, ustupni; —ungsurkunde, f. ustupnica.

Abtrieb, m. sěčenje děrlja.

Abtriefen, v. n. kàpati, skàpati, izkàpati; fig. biti od koristi.

Abtrinken, v. u. izpiti, izpijati; ein Guthaben —, popiti, zapiti dug.

Abtritt, m. izašastje, odstupljenje;

(heimliches Gemach), izhod, prohod, zahod; seinen — nehmen, izići, otići.

Abtrocknen, v. u. sušiti, osušiti, izzušiti; tèrti, otèrti; — v. u. sušiti se, osušiti se, sahnuti, usahnuti, uvehnuti.

Abtröpfeln, Abtröpfen, v. n. kàpati, izkàpati, skàpati.

Abtroßen, v. a. dobiti, zadobiti, stići po prětnji, sěrdi.

Abtrumpfen, v. a. ubiti, ubijati (u igri); valjano odgovoriti.

Abtrünnig, adj. odpadan, odmetan; — werden, odpasti, odmetnuti se; odricati se, odreći 8°; — machen, učiniti, uzrok biti, da se tko odmetne; —e, m. odmetnik, odpadnik; —, f. odmetnica, odpadnica; —keit, f. nevěra, odmetnost, odpadnost.

Aburtheil'en, v. a. suditi, osuditi, presuditi koga; —ung, f. osuda.

Abverbienen, v. a. odslužiti; seine Sünden durch Fasten —, oprati grěhe svoje postom, odpaštati.

Abverkündigen, v. u. napovědati, navěstiti (ženitbu).

Abvieren, v. a. četveriti, učetveriti.

Abvisiren, v. u. měriti, izměriti (vissinu).

Abwage, f. raznica, raznost visine (od dva města).

Ab- und zugehen, v. n. dolaziti i odlaziti; odhoditi i dohoditi.

Abwägen, v. a. měriti, izměriti, vagnuti, vagati; etwas von einer grössern Menge —, odměriti; fig. razsuditi, promisliti.

Abwanken, v. u. valjati, ovaljati.

Abwälzen, v. a. valjati, svaliti, koturati, odvaliti; fig. etwas von sich —, oprati se, opravdati se.

Abwandelbar, adj. sprezav (glagolj)

Abwärmen

3 28

3

Abwichsen

—n, v. a. sprezati; —ung, f. sprezanje.

Abwärmen, v. a. grijati, ugrijati.

Abwarten, v. a. čekati, počekati; nastojati, služiti, posluživati, dvoriti; sich —, čuvati se, paziti se; —ung, f. čekanje; nastojanje, dvorba, posluga.

Abwärtz, adv. niz; dolě, pod nogu; — sibzen, sědit u prikrajku.

Abwasch-en, v. a. oprati, umiti; —faß, n. umivaonica, pomijara; —wasser, n. pomije; —ung, f. pranje, opranje; umivanje.

Abwässern, f. Wässern.

Abwechseln, v. a. měnjati; proměniti; — mit Beamten, — preměštati urednike; — v. n. měnjati se, izměniti se; —nd, udj. měnjući; izměničan, izměnit; popuštajući; — adv. na izměnu, izměnice; popuštajući; — adv. na izměnu, izměnice; popuštajući; —ung, f. měnjanje; izměna.

Abweg, m. stranputica; auf —e gerathen, zabluditi, zabasati.

Abwegs, adv. s puta, od puta, izvan puta, stranputice.

Abwehen, v. a. odduhnuti, odduvati, spuhnuti, spuhati, nositi, odnositi, odněti, tresti, oklatiti, otresti (větar).

Abwehren, v. a. ukloniti, uklanjati, prěčiti, nedati; braniti, zabraniti, prepovědati; odgoniti, odbijati, odagnati, odbiti.

Abweichen, v. a. močiti, namočiti, smočiti, razstaviti močeć; — v. n. odlůpiti se, razstati se od vlage, razkvasiti se.

Abweichen, v. n. uklanjati se, odvratiti se, odstupiti, odustati; proći, prolaziti; razlikovati se; — von der Meinung Anderer, neslagati ne-

sudarati se s drugima u mněcnju; im abgewichenen Jahre, lani, prošaste godine; —ung, f. uklanjanje, uklon; —ungszirkel, m. uklono šestilo; —ungsinstrument, n. uklonik.

Abweiden, v. a. pásti, popásti.

Abweisen, v. u. motati, smotati, odmotati.

Abweinen, v. u. plakati, plačem zlodobiti.

Abweis-en, v. a. odbaciti, odreći, neprimiti, odbiti (n. p. tužbu čiju); odpraviti; Jemanden vom Vermögen, izključiti koga od imovine; —ung, f. uzkratjenje, odpravljenje.

Abweisen, v. n. gubiti boju bělu; — v. a. běliti; poběliti.

Abwelken, v. n. uvehnuti, usahnuti.

Abwenden, v. a. odvratjati, odvratiti; prěčiti, preprěčiti; odgovoriti, ukloniti; —ig, adj. tudj, nepriklonjen; — machen, odvratjati, odvěrnuti; die Gemüther — machen, odtudjiti, svaditi, zavaditi; —ung, f. odvratjenje, odvěrnutje i t. d.

Abwerfen, v. a. sbaciti, svěrći, svěrgnuti; razgraditi, razvěrći (most); svaliti (děrvo); viel —, mnogo dosositi (korist, probitak); das Joch —, oprostiti se jarma; — v. n. kotiti, okotiti, lěći, izlěći.

Abwesen-d, adj. odsutan, neprisutan, nepritoman, nenazočan, nepribitan; — sein, nebiti u městu; —heit, f. odsutstvo, odsutnost, nepritomnost, nepribitnost, nebitje, nenazočnost; — vom Lande, kad nije bio u zemlji.

Abwehen, v. a. lizati, izlizati; brusiti, izbrusiti; glodati, oglodati.

Abwichsen, v. a. voštiti, navoštiti; biti, lupati, izbiti, izlupati.

Abwickeln

→

29

→

Academie

Abwickeln, v. a. odmatati, odmotati; odvijati, odviti; razvijati, razviti.

Abwiegen, f. Abwägen.

Abwinde, f. motovilo, vitao; —en, v. a. odmatati, odmotati; odvijati, odviti; motati; spustiti na vitao.

Abwirken, v. u. derati, oderati (prase); tkati, satkati.

Abwischen, v. a. těrti, otěrti; brisati, obrisati; čistiti, očistiti.

Abwuchern, v. a. dobaviti kamatujući.

Abwürdigen, v. a. sniziti, poniziti.

Abwürfeln, v. a. nadkockati.

Abwurf, m. proizvod, dohodak, prihod.

Abwürgen, v. a. gušiti, zagušiti, zadaviti, zadušiti, zagutiti.

Abwürzen, v. a. začiniti, začinjati.

Abzahlen, f. Bezahlen.

Abzahl-en, v. a. brojiti, izbrojiti, odbrojiti; —ung, f. brojenje, izbroj, račun.

Abzanken, v. u. karom zadobiti.

Abzapfen, v. u. odčepiti; otočiti; Blut —, kěrv pustiti; —ung, f. otakanje; puštanje kěrvi.

Abzäumen, v. a. razuzdati, snimiti uzdu.

Abzäunen, v. u. ogradjivati, graditi, ograditi, pregraditi (plotom).

Abzaufen, v. a. čupati, razčupati, očupati.

Abzehr-en, v. a. trošiti, potrošiti; sich —, gubiti se, sušiti se, trošiti se; —ung, f. suha nemoć, jektika, tišika.

Abzeichen, n. znamenje.

Abzeichnen, v. a. risati, narisati, orisati, nacěrtati; —ung, f. risanje; oris, nacěrt, osnova.

Abzerren, v. a. potezati, potegnuti.

Abzetteln, v. u. razsnovati, razasnvati.

Abzieh-en, v. a. skidati, skinuti; svlačiti, svući; den Hut —, odkriti se; von der Summe —, odbiti; —vom Loßne, odkinuti, odkernjiti što od plaće; Wein —, otočiti, pretočiti; die Haut —, derati, oderati, guliti, oguliti; ein Messer —, natezati, nategnuti britvu, oštriti; die Hand von einem —, pomoć komu usteignuti; (abdrücken), naštampati, snimiti; (in der Rechenkunft), oduzeti, odnimati; — v. n. otići, odstupiti; uzmaknuti, ustupiti; von der Wache —, izměniti se; aus der Wohnung —, odseliti se; —ung f. Abziehen, n. odnimanje, snimajje; otakanje; deranje; destiliranje; —ungsvermögen, n. razstavna moć.

Abziehen, v. n. ciljati, gadjati, směrati, zaměrati, nišaniti; das zielt auf nichts Gutes ab, to nesluti na dobro.

Abzirkeln, v. a. izšestiliti, šestilom měriti, izměriti, okružiti.

Abzüchtigen, v. a. pedepsati, kazniti, kaštigovati.

Abzug, m. odlazak, polazak; uzmak; odbitak (na računu); snimak (u štampi); jarak; — flagge, f. stěg od polazka, polazna zastava; — geld, n. polazina; —post, f. odbitna stavka; — schmaus, m. sobet od palazka, polazni sobet, polazna gostba, čast.

Abzupfen, v. a. opipati, očupati, počupati; očinkati.

Abzwacken, v. a. odštipnuti.

Abzwecken, v. u. nakaniti.

Abzwicken, v. u. odštipnuti.

Abzwingen, v. a. silom oteti, otimati silovati.

Acacie, f. Schotendorn.

Academie, f. akademia.

Accent

30

Achter

Accent, m. akcent, naglasak; glas, priglas, udarac glasa; veränderter (falscher) —, zanos; mit falschem oder verändertem Accent sprechen, zanositi.

Accentuiren, v. u. akcentuirati.

Accept-ant, m. akceptant, primilac, prihvatnik; —ation, f. akceptacia, primljenje, prihvat; — per l'onor di lettera, po počasti podpisa; —s-provision, f. prihvatnina; —iren, v. a. akceptirati, primiti, primati, prihvatiti měnicu.

Accessorisch, adj. pristupan, uzgredan; — adv. pristupno.

Accesß, f. Zutritt.

Accibenz, f. pridohodak, pripadak.

Accise, f. potrošnina, akciza, daća; —bar, adj. potrošnini, daći podvěržen; —einnehmer, m. primalac od potrošnine; —frei, adj. prost, slobodan od potrošnje; —freiheit, f. sloboda od potrošnine; —stube, f. daćnica, potrošnica.

Acclamation, f. uzklik; (Wahl) izbor uzklikom.

Accompagniren, v. u. sprovoditi, sprovesti.

Accord, m. akord, glas, soglasje; pogodba; —iren, v. a. udesiti, ugoditi, složiti, udešavati, slagati (žice); pogadjati se; dopustiti; — v. n. sudarati se; dogovoriti se.

Accreditiren, v. a. Jemanden, pověriti koga.

Accouch-eur, f. Geburtshelfer; —iren, v. n. primati (děte pri porodu).

Accurat, adj. prav, točan, izvěrstan; —esse, f. točnost.

Accusativo, m. tužiteljni, četvěrti padež.

Ach, i. ah, vajme, o, ojme, jao.

Achat, m. akat (kamen dragi).

Achse, Ares, f. os, osovina; auf der

—, na kolih, po kopnu, kopnom, po suhu.

Achsel, f. rame; pleće; pazuha, pazuho; die — zucken, stisnuti s pleći; es auf die Leichte — nehmen, nebrinuti se mlogo; unter die — nehmen, uzet pod pazuho; —ader, f. ramená žila; —hand, n. ramenik; —hein, n. kost od ramena, ramená kost; —sleck, m. ramenica; —höhle, f. pazuha, pazuho; —riemen, m. ramenica, ramen (za upěrtit torbu); —zucken, u. stiskanje s pleći.

Achsennagel, m. čivia, lunjak, klinac od osovine.

Acht, num. osam.

Acht, f. pazka, opaz, pomnja; (Aechtung), progon, prognanje, propis; — haben auf jemanden, paziti na koga; sich in — nehmen, čuvati se, uzeti se na um; aus der — lassen, zanemariti, zapustiti; in die — crklären, izagnati, prognati, propisati.

Achtbar, adj. častan, pošten, vrědan poštovanja; — keit, f. poštenje, čast.

Aecht, f. Echt.

Achte, adj. osmi.

Achteck, n. osmerokutje; —ig, adj. osmerouglat, osmerokutan.

Achtei, n. osmina, osmi dio, osmica.

Achten, v. a. častiti, štovati, počitovati, poštovati; imati obzir, paziti; motriti; mněti, suditi, misliti; für gut —, děržat za dobro; wornach ihr euch zu — habet, po čem se vladat imate.

Aechten, v. u. izagnati, prognati, propisati, progoniti.

Achtens, adv. osmo.

Achter, m. osmica; —lei, adj. osmerověrstan.

Achtach

31

Adamsapfel

Acht-fach, —stückig, adj. osmerogub;
osmerostruk; —füßig, adj. osmero-
nog; —großchenstück, n. osmak, no-
vac od osam großićah.

Aechtheit, f. Echtheit.

Achthalb, adj. sedam i pol.

Achtjährig, adj. osmogodac, od osam godinah.

Achtlos, adj. nepazljiv, neopazan,
nemaran, nemarljiv; — fügkeit, f.
nepazljivost, neopaznost, nemarnost,
nemarljivost.

Acht-mal, adv. osamkrat, osam putah;
—monatlich, adj. od osam mešecih;
—pfündig, adj. od osam funtih.

Achtsam, adj. pomnjiv, pazljiv, opa-\zan, marljiv; —keit, f. pomnja,
pazljivost, opaznost, marljivost.

Achtseitig, adj. osmerostran, od osam stranah.

Achtserklärung, f. prognanje; propi-
sanje.

Achtspännig, adj. u. adv. s osmeri-
com (konjah), na osam, od osam
konjah.

Achttagig, adj. od osam danah.

Achtung, f. poštovanje, čast, — vor
dem Gesehe, poštovanje, počitova-
nje zakona; pazka, opaz, pomnja;
—svoll, adj. u. adv. s poštova-
njem.

Achtung, f. Achtserklärung.

Acht-winklig, f. Achteckig; —wöchentlich,
adj. od osam neděljah; — zehn,
num. osamnaest; — zehnte, adj.
osamnaesti; —zig, num. osamde-
set; —ziger, m. —zigjährig, adj. od
osamdeset godinah; — zigste, adj.
osamdeseti.

Aechzen, v. n. jecati, jeknuti; — n.
jecanje, jek.

Acker, m. njiva, oranica; — hau, m.
teg, poljodělstvo, težanje poljsko;
—feld, n. oranica, njiva; —frohne,

f. rabota, tlaka; —furcht, f. braz-
da; —gaul, m. težački, oraći konj;
—geräthe, n. sprava od poljoděl-
stva, težačko orudje; —mann, m.
orač, ratar, rataj, orataj; —männ-
chen, n. (Bachstelze), pliska, pa-
stěrica (ptica); ovčarica, goveda-
rica; —münze, f. poljska metva
(trava); —n, v. a. orati, uzorati;
—pserd, n. f. Ackergaul; —pflug-
flechte, f. gužva oračica; —rettig,
m. rotkva poljska (korěn); —scholle,
f. Erdscholle; —winde, f. poponac,
slak; —zins, m. danak, daća, po-
reza od njivah.

Act, m. (im Schauspiele), ein, akt;
— gerichtlicher, einjenje sudno.

Acten, pl. f. akta, spisi, pisma; Pro-
zeß—, parnični spisi; Acten- (in
Zus.) što se tiče spisah, spisni; —
auszug, m. izvadak iz spisah; —
mäßig, adj. po spisima; —stück,
n. spis; —verzeichniß, n. kazalo
spisah.

Actie, f. akcia, dělnica; —ngesellschaft,
f. dělničko družtvo; — nhan-
del, m. těrgovina s akciama; —
inhaber, m. akcionar.

Action, f. bitka, boj.

Activ, adj. čineći; —es Wahlrecht,
n. pravo izbirati.

Activ-Forderung, f. (t.) dělatno iska-
nje.

Activschulb, f. dug čineći; —en haben,
imati na dugu; Passivschulden ha-
ben, biti dužan, imati duga.

Activirung, f. (t.) uvedenje v dě-
latnost.

Actorische Caution, f. (t.) tužiteljska sigurnica.

Atuar, m. aktuar, (t.) spisnik, spi-
silac.

Adamsapfel, m. lumia, jabučica (u gěrlu).

Adaptirung

32

3

After

Adaptirung, f. prilagodjenje, prispo-
dobljenje, preradjenje prema po-
trěbi.

Addiren, v. a. adirati, pridavati, sbranjati, skupiti.

Addition, f. adicia, pridavanje, sbranjanje; — al, adj. dodatni.

Addresse, f. napis, adresa, dopis.

Adel, m. plemstvo, plemenština; vlástela, plemići; —herrschaft, f. aristokracia, plemovladarstvo; —hof, f. Edelhof; —ig, adj. plemenit; vlasteoski; —ige, m. plemić, vlástelin; —n, v. a. plemenititi, povlasteliti, učiniti plemićem, dati plemenštinu; — šbrief, m. list, pismo plemstveno; —schaft, f. — stand, m. plemstvo, stalež plemstva.

Ader, f. žila; (im Gestein), žica; die goldene, —, zlatna žila, šulj; —lassen, kèrv pustiti, otvoriti žilu; —ig, adj. žilav, pun žilah; —laß, m. puštanje kèrvi; —laßbäuschen, n. koktalić (pri puštanju kèrvi); —laßeisen, n. backavica, lanceta; —lassen, v. a. kèrv pustiti, otvoriti žilu; —laßzeug, n. sprava za puštanje kèrvi.

Adjectiv, n. adjektiv, pridavno (ime).

Adjubiciren, v. a. prisuditi, dosuditi.

Adjunct, m. pristav.

Adjungiren, v. a. dati, odrediti (komu koga u pomoć), pridružiti.

Adjutant, m. adjutant, pomoćnik;
(t.) pobočnik.

Adjutum, n. (t.) pomoćka.

Adler, m. orao; —klauen, f. pl. orlovi nokti, pandje; —naše, f. nos orlov, orlovski, od orla.

Administration, f. uprava; —sbehörde, f. upravna oblast; —s zweig, m. grana struka uprave.

Admiral, m. admiral, vojvoda po-

morski; —in, f. admiralica, admiralovica; —ität, —schaft, f. admiralstvo; — sflagge, f. stěg, admiralski; —sgaleere, f. galia admiralska; —schiff, n. brod, korablja admiralska.

Adoptiren, v. a. siniti, posiniti.

Aboption, f. posinstvo, posinjenje.

Adoptivkind, n. posinče (posinak, poćerka); — mutter, f. pomajka; — vater, m. poočim.

Advent, m. prišastje, došastje (gospodinovo).

Adverb, Adverbium, u. adverbij, prislov.

Advitalität, f. dosměrtje.

Advitalitätserrecht, n. dosměrtno uži-
vanje.

Advocat, m. advokat, parac, odvětnik.

Advocaten-, adj. odvětnički.

Advocatur, odvětničtvo.

Advociren, v. u. parčiti.

Affe, m. majmun, opica, muna, mu-
nica.

Affen, v. u. porugivati se, rugati se;
varati, prevariti.

Affect, m. afekt, strast, vatrenost; —
ation, f. prenavljanje, prečinjanje;
—iren, v. u. prenavljati se, pre-
činjati se, pretvarati se; —irt,
adj. prenavljan, prečinjan, pre-
tvaran.

Affengeficht, n. obraz, lice od majmu-
na, majmunov obraz; — liebe, f.
bezumna, slěpa ljubav; — naše, f.
tup, majmunov nos.

Aefferei, —ung, f. ruga, porugivanje,
ruganje; —in, f. majmunica, žensko
od opice.

After, m. zadnjica, stražnjica; gem. guzica, dupe, pèrkno, rit; in Zusammens. pod-, pa-, nadri-, lažni; — alabafter, m. alabastrit; —arzt, m. nadrilékar; —beredsamkeit, f. nadri-

Allianz

35

3

Aeltermutter

adj. svemoguć, svemogućan; — gütig, adj. sveblag, predobar, neizměrno dobar; —gütigkeit, f. sveblagost; —heit, f. ukupnost, svost; —hier, adv. ovdě, tù.

Allianz, f. savez.

Alliir-en, v. a. savezati se, sjediniti se; —te, m. saveznik.

Alljährlich, adj. svakogodišnji; —, adv. svake godine, na godinu, na lěto; — macht, f. svemoguéstvo, svemogućnost; —mächtig, adj. svemoguć; —mäßlig, adj. lagan, polagan; —, adv. lagano, malo po malo.

Allmende, f. zajednica, skupno dobro.

Allonge, f. prodiljka (měnična).

All-sehend, adj. svevideć; —seitig, adj. svestran; od sviju; —stündlich, f. Stündlich; —tag, m. poslen dan; —tägig, —täglich, adj. svakidanji, svagdanji; fig. novadan, običan; —, adv. svaki dan, po svaki dan; —tagsgesicht, n. obično lice; —tagskleid, n. oděća, haljina svakdanja.

Alluvion, f. naplav, kěrš.

Allwaltend, adj. svevladan; —weiße, adj. premudar; —weißheit, f. premudrost; —wissend, adj. sveznan, sveznajuć; —wissenheit, f. sveznanje, sveznanstvo, sveznanost; —wo, f. Wo; —zeit, f. Allzeit; —zu, —zuviel, adv. prevše, previše, odveć, odviše; —zumal, —zugleich, adv. svekoliko.

Almanach, m. almanak; kalendar; zabavnik.

Almosen, n. milostinja; lemozina, poděla, uděla, dar, zadušbina; —amt, n. —pflege, f. milostinjstvo; lemozinarstvo, zadušbinstvo; —bůchse, f. lemoznica, kutia za lemozinu; —ier, —pfleger, m. lemozinar, zaušbenik;

—kasten, m. škrinja za lemozinu, lemoznica; —sammlung, f. sabiranje, kùpljenje lemozine.

Alve, f. aloa; —holz, n. aloevina.

Alvse, f. éepa (riba).

Alp, m. mòra, mùra; —en, f. pl. planine; Alpe (bèrda švajcarska); —fuß, m, salamunovo slovo.

Alphabet, n. azbuka, f. Alfabet.

Als, conj. kad, kada; kao, kako; nego, od; na priliku; —ob, —wie, —wenn, kao da; —hass, neg, nego da.

Alsbald, conj. odmah, udłj, taki, skoro.

Alsdann, adv. onda; tad, tada.

Also, adv. tako; akle, dake.

Aelster, f. svraka (ptica).

Alt, adj. (im Gegensatz zu neu) star; vet (veth), vegd; doban; davan; na dobi, pri dobi, pri godinah; in —en Zeiten, u staro doba; (altväterisch), starinski, starostavan; er ist 20 Jahre —, ima dvaest godinah, ima mu dvaest godinah; wie — ist er? koliko mu ima godinah?

Alt, m. alt (glas).

Altan, m. doksat; balkun, londja.

Altar, m. oltar, žěrtvenik; —blatt, n. kip od oltara; —decke, f. pokrivač od oltara; —lehen, n. cěrkveni feud (dar); —leuchter, m. světnjak od altara; —stück, f. —blatt; —tuch, n. obrus od oltara.

Altbacken, adj. (Brot) star, bajat (kruh).

Alideutsch, adj. staroněmački.

Alten, pl. f. Aeltern.

Alter, n. starost; vrême; davnina; doba, starina; věk; von —scher, op starine.

Aelterlich, adj. roditeljski.

Altermann, m. starešina.

Aeltermutter, f. pramati, prahaba.

3 *

Aeltern

3

36

3

Amtsabschrift

Aeltern, pl. roditelji.

Aeltern, altern, v. n. starati, ostarěti.

Aelternlos, adj. sirota, bez roditellah.

Alterschwach, adj. slab od starosti;
—sklasse, f. razred pojodinama.

Alterthum, n. starina, davnost; —s-
forscher, kundiger, m. staroznanac;
—kunde, f. staroznanstvo, davno-
znanstvo.

Aeltervater, m. praděd, praotac.

Aelteste, m. starešina; najstarii.

Altfränkisch, adj. starofranački; sta-
rinski.

Altgeige, f. Bratsche.

Alt-gesell, m. pèrvi dětić (u zanatu);
—gläubig, adj. starověran; —gläu-
v:je, m. starověrac.

Altist, m. altista.

Altklug, adj. mudar, pametan; pèr-
pošan; —thun, pèrpošiti.

Aeltlich, adj. postar, starahan.

Altmeister, f. Altermann.

Alt-modisch, adj. starinski; —mutter,
f. baba; —vater, m. děd; praotac,
praroditelj; —väterisch, adj. sta-
rinski; —vordern, m. pl. praotci,
pradědi, stari; —weibermährchen,
n. babja pričica, pripověst.

Alumnaticum, n. pitomčevina.

Alumnus, m. pitomac.

Am (an dem), prp. na; věrh.

Amalgamiren, f. Verquicken.

Amarant, m. trator, strator (cvět) ;
—en, adj. tratorov, stratorov;
—enfarbe, f. tratorova boja; —en-
farbig, adj. tratorast, stratorast.

Amarelle, f. kajsia; trěšnja.

Amarellenbaum, m. kajsia; trěšnja
(děrvo).

Amazone, f. amazonka; —nkleid, n.
haljina amazonska.

Amboß, m. nakovanj, nakovalo;
—schmied, m. kovač.

Ambra, m. ambra; —holz, n. děrvo

ambrom dišuće; —traut, n. am-
brina (trava).

Ambrosia, f. ambrosia, jestivo, jestoj-
ska nebeska, pitja bogovah.

Ameise, f. mrav, mravinac.

Ameisen-bär, m. mravožder; —ei, n.
jajce od mrava; —hause, m. mra-
vinjak; —lōwe, m. mravolav, ska-
rambež mravožderni.

Amelmehl, n. inkaša, štirka.

Amen, n. amen, amin; tako budi.

Amethylst, m. ametist (dragi kamen).

Amiant, m. amiant, asbest (kamen).

Amme, f. dojkinja, dojka.

Ammenmährchen, f. Altweibermährchen.

Ammer, f. stěrnadica, stěrnadka, žutka
(ptica).

Ammer, f. trěšnja.

Amnestie, f. amnestia, (t.) odrěšba,
oprostnica.

Amnestirung, f. odrešenje, oprostenje.

Amortisir-en; v. a. eine Urkunde, u-
směrtiti izpravu; —ung, f. usměr-
tjenje.

Ampfer, f. Sauerampfer.

Amphibium, (pl. —ien), n. amfibia,
živo vodokopno, t. j. živuće na
kopnu i u vodi.

Amphitheater, n. amfiteatar.

Amsel, f. kos (ptica).

Amt, n. ein, služba, (t.) ured; dužnost,
děržanstvo; (Hochamt), velika misa;
(Gilde) cch; (Distriet) kotar, okruž-
je, srez, područje; —er, f. —haus,
n. sudnica, (t.) uredionica; —frau,
f. častnica; častnikovica; —los,
adj. bez službe.

Aemtlich, adj. uredovni.

Amt-mann, sudac, sudia; častnik;
—männin, f. sudinja; častnica;
častnikovica; —mannschaft, f. sud-
čia; kotar, područeje.

Amts-, adj. što se tiče ureda;
uredski; —abschrift, f. uredski pre-

Amulet

37

8

Anbiß

pis; —bezirk, m. uredski kotar;
—blatt, n. uredski list; —bote, m.
pristav službeni; —bruder, m. ko-
lega, sudrug, drug, družbenik (u
službi); —diener, m. sluga, služ-
benik; —eib, m. službena prisega,
zakletva; —eifer, m. službena
revnost; —gehülse, genoß, m. f.
Amtsbruder; —handlung, f. uredo-
vanje; die — hat statt zu finden,
ured ima postupati, (t.) uredsko
činjenje ima se preduzeti; —kleid,
n. službena, činovna haljina; —ko-
sten, pl. službeni troškovi; —pflicht,
f. službena dužnost; —pflege, f.
Amtsverrichtung; —platz, m. ure-
dište; —schöffer, m. haznadar, bla-
gajnik službeni; —schreiber, m.
službeni pisar; —stiegel, n. služ-
beni, uredski pečat; —forge, f.
službena skèrb; —stube, f. sud-
nica, uredionica; —verrichtung, f.
služba, uredsko opravljenje; —ver-
walter, m. naměstnik službeni;
—vogt, m. nastojnik službe; —vog-
tei, f. nastojničtvo službeno; —wirk-
samkeit, f. uredska dělatnost.

Amulet, n. prilěk, amajlia, zapis, moći.

An, prp. na; k, ka; pri; věrh;
kod; do; u.

Anachvret, m. pustinjak, samoživac.

Analogie, f. analogia, spodobnost,
nalika; —isch, adj. analogički, spo-
doban; nalik.

Analyse, f. Zergliederung.

Ananas, f. ananas.

Anarchie, f. (t.) bezvladnost, f. Gesetz-
losigkeit.

Anatomie, f. anatomia; —iker, m.
anatom, razudnik; —iren, v. a.
anatomirati, razuditi; —isch, adj.
anatomički, razudan.

Anbau, m. teg; usěv; obdělavanje,

težanje (zemlje); sijanje žita; do-
zidanje; —en, v. a. dělati, težati
(zemlju), sijati (žito); dozidati;
— v. r. naseliti se, nastaniti se;
—er, m. težak, težatelj.

Anbefehlen, v. a. zapovědati, zapo-
věditi, narediti; priporučiti.

Anbeginn, m. početak, počelo, po-
stanak.

Anbehalten, v. a. zaděržat na sebi
(haljinu itd.).

Anbeissen, v. u. zagrizti; ugrizti; die
Fische beißen nicht an, ribe neće da
hvataju.

Anbelangen, f. Anlungen, Betreffen.

Anbellen, v. a. lajati na koga.

Anberaum-en, v. a. obilježiti; odre-
diti, ureći, uricati; —ung, f. obi-
lježenje; odredjenje, urečenje.

Anbethen, v. a. klanjati, štovati; —er,
m. poklonik, klanjalac; štovalac;
—ung, f. poklon, klanjanje; što-
vanje, poklonstvo; —ungswürdig,
adj. vrědan poklonstva.

Anbetracht, in — glede, u obziru,

Anbetreffen, f. Anlangen.

Anbetteln, v. a. navaliti na koga proš-
njom.

Anbei, adv. pored toga; u isto doba;
věrh toga.

Anbiegen, v. a. prigibati, prignuti;
prilagati, priložiti, pridavati, pri-
dati.

Anbieten, v. u. nuditi, ponuditi koga čime, priporučiti; sich — v. r. nuditi se, ponuditi se; — v. n. ponuditi, obećati; —ung, f. ponuda.

Anbinden, v. a. privezati; fig. einen
—, darovat koga na dan godovni;
mit einem —, uhvatiti se s kojim:
kurz angebunden sein, naprasit biti.

Anbiß, m. ugrizak, ujedina, namama
mekà, fig. ručak, doručak.

Anblasen

3

38

3

Andrang

Anblasen, v. a. puhati, duvati, fig. poticati, potaknuti.

Anblecken, v. a. kesiti se, okesiti se na koga.

Anblick, m. pozor, pogled; beim er- sten —, na pèrvi pogled; —en, v. a. gledati, pogledati.

Anblöken, v. a. blejati, blejnuti na koga.

Anbohren, v. a. bušiti, probušiti, vèr tati, provèrtati, navèrtati; ein Faß —, načeti, otvoriti bačvu.

Anbrechen, v. u. (Wein, Käse), načeti; — v. n. der Tag bricht an, svitje, svanjiva; die Nacht bricht an, smèrk- njiva, mrak se hvata.

Anbrennen, v. a. užgati, zagorěti; pa- liti; upaliti (trud); udariti žig; — v. n. užgati se.

Anbring-en, v. a. doněti, postaviti, metnuti, vèrći, položiti; predlo- žiti; (Kleider), navući, (ansuchen) moliti, tražiti; eine Klage —, po- tužiti se; Waaren —, prodati; (anwenden), uporaviti, upotrèbiti; jemanden —, naměstiti koga; sein Geld —, potrošiti; seine Beweise —, razložiti svoje dokaze; — n. predlog; objavljenje; donos, po- sao; —er, m. izvěstnik; predlož- nik; tužitelj; donositelj.

Anbruch, m. načetje; početak; — des Tages, osvitak, sudanje, svitanje, zora; (Fäulniß), gnjilost, trulost.

Anbrüchig, adj. (saulend) natruo, nag- njio; —er Zahn, izjeden zub; kiseo (od voća, vina itd.)

Anbrühen, v. a. opariti, popariti, pa- riti.

Anbrüllen, v. a. rikati na koga.

Anbrummen, v. a. mèrmljati, zamèrm- ljati.

Anbrüten, v. a. počet sěditi na jajih; ein angebrūtetes Ei, izleženo jaje.

Andacht, f. pobožnost, bogoljubnost; molitva.

Andächtelei, f. licuměrstvo, bogomolj- stvo; —ig, adj. pobožan, bogo- ljuban, bogabojeć; —ler, m. licu- měrac, bogomoljac.

Andenken, n. uspomena, spomen; mein Mann seligen —, moj pokojni muž; zum —, za uspomenu; behalte mich im —, spomeni se o meni; (Denk- mal), spomenik, pametnik.

Ander, adj. drugi; ini; ostali.

Aendern, v. u. proměniti; měnjati; popraviti; podugračiti.

Andernfalls, adv. inako, drugčie; — theils, adv. s druge strane; dru- gako.

Anders, adv. inako, inače, drugčie; —denkend, adj. drugčie misleć.

Anderseitig, adj. drugostran.

Andersgläubig, adj. inověran.

Anderseits, adv. s druge strane; ina- ko; usuprot.

Anderst, f. Anders.

Anderswo, Anderwärts, adv. drugdě, na drugom městu; —wodurch, adv. drugud, druguda, drugudar; — woher, adv. od druguda; —wohin, adv. drugamo, na drugo město.

Anderthalb, adv. jedan i pol, pol- drugi.

Aenderung, f. proměna.

Anderweitig, adj. ini, drugi, ostali.

Andeut-en, v. a. navěstiti, dati na znanje, pokazati, oglasiti, javiti; — in der Malerei, načěrtati, na- značiti; —ung, f. navěštenje, jav- ljenje, obzuanjenje; naznačenje.

Andicht-en, v. a. izmisliti što o kom, potvoriti na koga što, oběditi koga; —ung, f. laž, oběda.

Andorn, m. tetěrljan.

Andrang, m. nagon, navala, navalica, tiska, naloga.

Andrängen

39

3

Anfeinden

Andrängen, v. a. tiskati, natěrati, nagnati, nagoniti.

Andreaaskreuz, n. kríž, kèrst sv. Andrie.

Andrehen, v. a. sukati, nasukati; dodati.

Andringen, v. n. natisnuti se, naveliti, nagnati se, turati se, nagoniti se, tiskati se.

Androhen, v. u. prětiti, groziti se.

Andrücken, v. a. prištampati, štampati.

Andrücken, v. u. pritisnuti, pritiskati.

Aneisern, v. a. poticati.

Aneignen, s. Zueignen.

Aneinander, adv. skupa, zajedno; uporred; jedno k drugomu.

Anekdotе, f. anekdota, pričica, pripovědka, kazalica

Anekeln, v. a. oměrznuti, dosaditi.

Anemometer (Windmesser), m. větroměr.

Anemone, f. sasa (cvět.)

Anempfehlen, s. Empfehlen.

Anerbe, s. Erbe.

Anerben, v. a. zadobiti po rodu; ostaviti u baštinu, naslědstvo; angeerbte Güter, dědovina; angeerbte Vorurtheile, prirodjeni predsudi.

Anerbieten, s. Anbieten.

Anerbieten, n. ponuda, ponudjenje.

Anerkennung, f. priznanje, izpovědnje; (vollle Würdigung), podpuno cinjenje.

Anerschaffen, adj. prirodjen.

Anfassen, v. a. podpiriti; potaknuti, poticati, pobuditi.

Anfächeln, Anfächern, v. a. hladiti.

Anfädeln, v. a. nizati, nanizati.

Anfahren (veralt.), s. Anfangen.

Anfahren, v. u. privezti, dovezti, navezti; fig. einen —, navaliti na koga, osěći se na koga; — v. n. približiti se, pristati; an etwas

—, turnuti, udariti o što; übel —, naměriti se na zlo; angefahren kommen, privezti se, doći na kolih.

Anfahrt, f. pristanak (broda); (Anfurt), pristaja, město gdě se pristaje sa skelom; (im Bergwerke), početak děla.

Anfall, m. napad, navala, nasěrnutje; padnutje; zapadak, pripadak imanja, baština, naslědstvo; (einer Krankheit), nastup; —en, v. a. navaliti, nasěrnuti, udariti; pripadati; angefallene Güter, starina.

Anfang, m. početak, poćelo, načetak; vrělo, vir; uzrok; —en, v. a. početi, započeti, počimati; (etwas unternehmen), podhvatiti se, latiti se; — v. n. početi, pričeti.

Anfänger, m. početnik, novak; — eines Streites, čelovodja, zametnik, začetnik bune.

Anfangs, Anfänglich, adv. od početka, s počela, u početku, s početka; —buchstabe, m. slovo, pisme početno, veliko; —gründe, pl. početci, pěrvi temelji.

Anfassen, v. a. uhvatiti rukom; mit Gewalt —, spodbiti, pograbiti; (anreihen), nanizati; —ung, f. spodbitje, pograbljenje, uhvatjenje.

Anfaußen, v. n. zagnjiliti, zatrunuti, gnjiliti.

Anfecht'en, v. a. navaliti, nasěrnuti, udariti; podkušavati, napastovati, tentati; eine Meinung —, protiviti se, (t.) naskočiti, pobijati, osporiti; ich lasse mich das nicht —, nehajem za to; was sicht ihn denn an? što mu je? —er, m. protivnik; nepriatelj, napastnik; —ung, f. navala, nasěrnutje; běda, nevolja, tuga; napast.

Anseind'en, v. a. měrziti, nenaviděti; ocěrniti, opasti, opadati, cěrniti;

Angebinde

41

3

Angenehm

čega; den Ion —, biti čelovodja;
— v. n. izigrati, početi igrati (u
kartah); —er, m. tužitelj, (t.) pro-
kazalac; (Denunciant), (t.) opo-
vědnik.

Angebinde, n. godovni poklon.

Angeblich, adj. tako nazvan, tako re-
čen; — adv. kako što kažu, kako
se govori.

Angebogen, adj. priklopljen, dodat.

Angeboren, adj. prirodjen.

Angebot, n. ponuda.

Angebrannt, adj. zagoren, ogoren,
(von Speisen), zagoren, prismudjen.

Angebunden, adj. privezan, kurz —,
naprasit.

Angebung, f. očitovanje, tužba, osnova,
savět.

Angedeihen Laffen, v. a. Hülfe —,
dati, dozvoliti pomoć komu.

Angedenken, f. Andenken.

Angegangen, adj. truo, gnjio, pokva-
ren.

Angegriffener, m. naskočenik, napa-
den.

Angehängt, adj. privezan, pridan,
dodan.

Angehänge, Angehenke, n. privezka,
povraz; prilěk, moći.

Angehäufe, n. nahèrpa, namet, na-
nos.

Angehen, v. u. (einen), prositi, zamo-
liti koga za što, navaliti, napasti ;
— v. n. ticati se koga; (erträglich
sein), proći; početi, počimati; tru-
nuti, gnjiliti, das wird nicht mehr
—, neće bit više moguće, die Zin-
sen gehen vom heutigen Tage an,
od današnjega dana počima teći
kamata, was geht das dich an? što
je tebe za to briga? das geht noch
an, može podněti, das Feuer will
nicht —, neće vatra da se užge.

Angehend, adj. nov, novak, budući,

mlad, — adv. u obziru toga, gle-
deèi na to, što se toga tiče.

Angehören, v. n. prinadležati, biti
čiji, dies Kind gehört mir an, ovo
děte je moje.

Angehörig, adj. prinadležeći, —er, m.
prinadležnik, meine Angehörigen,
moji rodjaci, moji ljudi.

Angeklagte, m. tuženik.

Angel, m. petica, kanjol, stožer (od
vratah itd.), baglama.

Angel, f. (zum Fischfang) udica.

Angeld, n. kapara, zapogod, uvěra.

Angelegen, adj. (anstößend), obližnji,
susědan; sich etwas — sein lassen,
brinuti se, starati se zašto; (woran
einem liegt), važan; —heit, f. posao,
probitak, —tlich, adj. važan, na-
prešan, — adv. važno, pomno,
naprešno, brižno.

Angelegt, adj. osnovan, uredjen, pod-
metnut, položen, sagradjen.

Angel-er, m. ribar na udicu; —fört-
mig, adj. udičast, — adv. udičasto,
—haken, m. kuka od udice; —icht,
adj. udičav; —macher, m. udičar;
—n, v. a. loviti na udicu, pecati;
fig. noch etwas —, žuditi, tražiti,
iskati.

Angelob-en, v. a. obećati, zavěćati,
zagovoriti, zareći; —ung, f. obe-
čanje, zavěćanje, zagovor.

Angelruthe, f. prut ribolovni; —schnur,
f. odmetac, povraz; —stern, m.
polarna zvězda; —weit, adv. širom.

Angemacht, adj. začinjen, načinjen.

Angemerkt, adj. ubilježen, zabilježen,
— daß, budući da, videći da.

Angemessen, adj. priměran, pristojan,
— adv. priměrno, pristojno; —heit,
f. priměrnost.

Angenehm, adj. ugodan, prijatan, mio,
ljubezan, — adv. ugodno, prijatno,
milo, ljubezno.

Anger

B

42

B

Anhaben

Anger, m. pašnik, pāšinac, livada;
—blume, f. krasuljak, ovčica, is-
krica (cvět).

Angeschoffen, part. nastréljan, ranjen,
zaljubljen, zatravljen.

Angesehen, adj. poštovan, znatan, odličan, ugledan.

Angesehen, conj. buduć da, jerbo, vidć da.

Angeseffen, adj. naseljen, nastanjen;
— sein, imat nepomičnih dobarah.

Angeičt, n. lice, obraz, obličje, im
—e der ganzen Welt, světn na
očigled, preda svim světom.

Angesichts, adv. pred, preda, na očigled.

Angestammt, adj. dědovski, prirodjen.

Angesteckt, adj. ukužen, zaražen.

Angewandt, adj. uporavljen.

Angewöhnen, v. a. priučiti, priviknuti,
obiknuti; sich etwas —, priučiti se.

Angewohnheit, f. običaj, navada, nauka.

Angewöhnt, adj. priučen, priviknjen,
obikao.

Angießen, v. a. politi, naliti, priliti,
pokvasiti, poškropiti, namočiti, fig.
opasti, ocèrniti, ogovoriti; wie an-
gegossen stehen, stojati kao sliveno.

Anglimmen, v. n. užgati se, užigati se.

Anglistiren, v. a. ingleziti, poingleziti
(konja).

Anglozen, v. u. buljiti, izbuljiti oči
(u koga).

Angrenzen, v. n. medjiti, graničiti.

Angrenz-end, adj. susědan, pograničan; —ung, f. susědstvo, graničenje.

Angreif'en, v. a. pipati; ticati, taknuti; uhvatiti, spodbiti, pograbiti; (gewaltthätig) —, navaliti, nasěrnuti, udariti na koga, popasti; (entkräften), těrti, slabiti; eine Arbeit —, primiti se, latiti se posla; einen mit Worten —, ružiti koga,

napasti, naskočiti na koga; einen
bei der Ehre —, u poštenje koga
dirnuti; das Herz —, ganuti sěrce;
der Rost greift das Eisen an, hèrdja
izjěda gvoždje; sich — v. r. siliti
se, naprezati se; —d, adj. nava-
ljivajuć, nasěrtajuć, udarajuć; —cr,
m. nasěrtalac, napadnik; —lich,
adj. dokučiv, dosežljiv, taknjiv.

Angriff, m. (mit Worten) napad (rěčita); (mit Waffen) nasěrnutje; navala, dirnutje, taknutje; — der Ehre, diranje u poštenje; — an Werkzeugen, děržalo, děržak, rucica; —shündniß, n. udarni savez; —krieg, m. udarni rat; —weiße, adv. udarno; —werk, n. udarna tvěrdja.

Angrinsen, v. a. cěriti se, ocěrati se,
ocěriti se na koga.

Angst, f. těskoća, skèrb, stiska, muka,
nemir; — machen, plašiti, strašiti;
es wird mir —, bojim se, strah
me je; —geschrei, n. vapaj, jauk
od straha.

Aengstig-en, v. a. plašiti, strašiti,
mučiti, zadati, zadavati skèrbi;
—ung, f. mučenje, plašenje, stra-
šenje.

Aengstlich, adj. strašljiv, skèrban,
brižan, nemiran; —keit, f. nemir,
skèrb, skèrbljivost, briga, stiska;
staranje, těskoća, těskoba.

Angstschweiß, m. hladan, studen znoj
(od muke); der — brach ihm auß,
polio ga hladni znoj; —voll, adj.
pun těskoće, straha, muke itd.

Angucken, v. a. viriti, poviriti, zaviriti, zavirivati, gledati, pogledati.

Angürten, v. u. pripasati, pasati,
pripašivati.

Anguß, m. prilěv.

Anhaben, v. n. imat na sebi, nositi;

Anhaften

43

Schuhe und Strümpfe —, biti obu-
ven; einem nichts — können, ne-
moć nauditi komu, nemoć ništa
zla kazat o kom, nemoć mu do
živa ni blizu.

Anhaften, s. Anhängen, Ankleben.

Anhaken, v. a. zakučiti, prikučiti,
zakvačiti; na kuku oběsiti; —
v. n. zakvačiti se, zakučiti se.

Anhalt-en, v. a. (festhalten), ustaviti,
zaustaviti, sustaviti, uloviti, obu-
staviti; (widerstehen), protiviti se;
fig. (zwingen) natěrati, prisiliti,
usiliti, siliti; einen gerichtlich —,
sustaviti, zatvoriti; Waaren —,
zaustaviti; einen zu etwas —, na-
govoriti, potaknuti koga na što;
— v. n. um ein Mädchen —, pro-
sit děvojku; bei einem auf der Reise
—, navěrnuti se; (fortfahren), tra-
jati, obstojati; (aufhören), prestati;
sich an etwas —, uhvatiti se, pri-
miti se čega; —end, adj. marljiv;
neprestan, trajuć; eine —e Kälte,
zima dugotrajna, postojana; eine
—e Krankheit, bolest duga, eine
—e Arznei, lěk stezav, stežući;
— adv. bez prestanka, neprestano;
—er, m. ustavilac, sustavilac;
podpor; —spunkt, m. pravilo; —
zur Nachforschung, uzrok za iztra-
živanje; —sam, f. Beharrlich;
—ung, f. ustavljenje, uzděržanje,
uhvatjenje, pitanje, prosba, tražba,
nagovaranje; trajanje, stavnost, du-
gotěrpnost; prestanak.

Anhämmern, v. a. pribiti, pribijati.

Anhang, m. prilog, dodatak; (Partei),
privěrženstvo, stranka, slědba;
— (Nebenlage) priklop; eines Te-
staments, priložak od testamenta;
der Teufel und sein —, vrag i nje-
gova mati.

Anhängen, v. a. visěti, prijonuti, pri-

janjati, děržati se, uhvatiti se čega;
einem —, biti s kim, děržati s
kim; einer Meinung —, biti misli
koje, slědit ju.

Anhängen, v. a. privěsiti, pridati,
dodati, oběsiti, věšati; einem etwas
—, prišiti komu što; sich — v. i.
prilěpiti se, prijonuti; —er, m.
slědbenik, slědnik, stranae, stra-
njanin; —erin, f. slědbenica, slěd-
nica; —ig, adj. prilěpljen, pridan,
dodan, prijonut, nagnut, viseć, za-
metnut, započet; eine Untersuchung
gegen Jemand — machen, staviti
koga pod iztraživanje; — werden,
doći pred sud; einen Proces —
machen, podići, dignuti pravdu na
koga; —igkeit, f. privěrženost,
nagnutje, prignutje; —lich, adj.
privěržen, prijonut, prignut, nagnut.

Anhauch, m. dah, hak.

Anhauchen, v. a. zadahnuti, zahaknuti,
dihati (na što).

Anhäuf-en, v. a. kùpiti, nakùpiti, na-
gèrnuti, nositi, naněti; fig. umno-
žiti; sich —, nakupiti se, nabrati se;
—ung, f. nakupljenje, nagèrnutje,
nanos, namet; fig. umnoženje, skup,
sastanak.

Anheben, v. u. pridignuti, dodignuti,
dizati; — v. n. početi, počimati,
stati; er hub also an zu reden,
stade, poče govoriti ovako.

Anheften, v. a. prikopčati, prišiti,
prilěpiti, privezati, pristaviti, pribiti.

Anheilen, v. n. zalěčiti se, srasti se;
zarasti; — v. a. lěčiti, zalěčiti,
izvidati.

Anheim, adv. doma.

Anheimfallen, v. n. pripasti, zapasti,
dopasti, doći, pripadati, zapadati,
dolaziti na dio.

Anheimstellen, v. a. dati, pustiti na
volju.

Anheimstellen

Anheischig

44

8

Ankleben

Anheischig machen, sich, v. r. podhvaititi se, obreći se; obećati; ponuditi se.

Anhelfen, v. u. pomoći komu nametnuti, dignuti štogod.

Anhenken, f. Anhängen.

Anher, adv. amo, ovamo, simo.

Anherkunft, f. Ankunft.

Anheß-en, v. a. nauckati, dražiti, nadrážiti; naurkati, nagovoriti, poticati; —er, m. uckalo, uckalac; —ung, f. uckanje, draženje; urkanje, potaknutjc.

Anheut, f. Heute.

Anhöhe, f. visina, visost; brěžuljak, běrdašce, glavičica; věrh.

Anhör-en, v. a. slušati, poslušati, saslušati (svědoke); —er, m. slišalac, poslušatelj; —ung, f. slušanje, poslušanje, posluh; posluhnutje (svědokah); nach —, čuvši.

Anhüpfen, v. n. doskočiti, doskakati, doskakivati; skočiti, skakati na što.

Anis, m. aniš, onliz (sěme); —brannt- wein, m. aniševica; —holz, n. aniševina.

Anjeßt, f. Jeßt.

Ankauf, m. nabava, pribava; kupljenje, kupovanje; kapara; —en, v. a. kupovati, kupiti; pribaviti, nabaviti; sich — v. r. naseliti se, nastaniti se.

Ankäufer, m. kupac.

Anker, m. sidro, lenger; sich vor — liegen, baciti sidro, usidrati se; vor — liegen, počivat o sidru; den — lichten, dignuti, izvući sidro; den — kappen, presčći sidrenjak; — (ein Maß), vědro, bario, barilo; —arm, m. zub od sidra; —boje, f. buja, znamenje od sidra; —ſest, adj. sidrovan, usidran, zasidran; —ſliege, f. lopata od sidra; —geld,

n. sidrovina; —grund, m. město za sidro, sidrište; —haken, m. sidrena kuka; —hafpel, m. sidreni vitao; —holz, f. —stock; —kreuz, n. križ, kěrst od sidra; —kugel, f. račvasto zěrno (u vatroděljah); —loch, n. sidrena rupa, oko; —loß, adj. bez sidra; daß Schiff ist —, brod je pogubio sidra; —n, v. n. usidrati se, spustiti, baciti, bacati sidro; nach etwas —, imati što na misli, iskati, tražiti štogod; —plaß, m. sidrište; —recht, n. pravo od usidranja; sidrovina; —ring, m. kolobar od sidra; —ruthe, —stange, f. cěv, deblo od sidra; —ſchaufel, f. lopata od sidra; —ſchmid, m. sidrar, kovač od sidrah; —ſeil, —tau, n. sidrenjak, konop sidreni; —stock, m. děrvo, panj sidreni; —zeichen, n. f. Ankerhoje; —zoll, m. f. Ankergeld.

Ankett-en, v. a. kovati, prikivati veri; gom, vezati, privezati na lanac—ung, f. prikov, prikovanje, prikivanje.

Ankitten, v. a. lěpiti, prilěpiti, slěpiti.

Anklage, f. tužba, žaoba, obtuženje, korba, ukor; (in Zusamm.) tužbeni; —kammer, f. tužbena komora; —schrift, f. tužbenica; —stand, m. tužbeno štanje; im — sein, pod tužbom biti; in — versehen, staviti pod tužbu; —en, v. a. tužiti, obtužiti; koriti, ukoriti.

Ankläger, m. tužbenik, tužitelj; —in, f. tužiteljka, tužiteljica, tužbenica.

Anklammern, v. u. priskobiti, pripeti skobami; sich —, v. r. uhvatiti se, sgrabiti se za što.

Anklang, m. suglas, odziv.

Ankleben, v. u. lěpiti, prilěpiti, slě-

Ankleiben

-3 45 -

Anlangen

piti; — v. n. prijonuti, uloviti se, prilěpiti se.

Ankleiben, f. Ankleben.

Ankleid-en, v. a. oblačiti, obuči, oděvati, oděnuti; sich —, v. r. obući se, oděnuti se, oblačiti se, oděvati se; —ung, f. oděla, ruho, odora; oblačenje, obuka.

Ankleistern, v. a. keljiti, lěpiti, prikeljiti.

Anklingen, v. n. zvoniti, pozvoniti.

Anklingen, v. n. složiti se, slagati se; odazvati se; mit den Gläsern —, kucati čašami.

Anklopſ-en, v. a. kucati, pokucati; tući, iztući, biti, nabiti; —er, m. kucalo, kolut, alka, biočug (na vratih).

Anknöpfen, v. a. zaputiti, priputiti, prikopčati, zakopčati.

Anknüpfen, v. a. privezati, svezati; fig. početi.

Anködern, v. a. mečiti, namečiti.

Ankommen, v. n. doći, dospěti, stignuti; zur unrechten Zeit —, doći u nevrěme; übel —, naměriti se na zlo; darauf kommt alles an, o tom visi svekoliko; es kommt mir auf eine solche Kleinigkeit nicht an, ja negledam za tako malene stvari; darauf kommt es eben nicht an, nezavisi baš od toga; es auf's Aeußerste — lassen, pustiti vodu do ustah; es kommt mir der Schlaf an, san me hvata; was kommt euch an, što vam je? ich wäre schön angekommen, lěpo bi se bio naměrio lěpo bi nagraisao; es auf den Ausspruch eines — lassen, pustiti, dati komu da osudi; es darauf — lassen, dati, pustiti do toga; wenn es nur darauf ankommt, ako bude samo do toga; bei allen Unternehmungen kommt es viel auf das Glück

an, u svakom poslu se hoće srěća; es kommt mich eine Furcht, eine Luft an, strah me je, volja me je; es kam mich hart an bis..., mnogo me stolajo, dok... f. Anwandeln.

Ankömmling, m. prihodnik, došastnik, došalac.

Ankoppeln, v. a. vezati, savezati, privezati.

Ankörnen, v. a. namamiti, namečiti; mamiti, mečiti.

Ankrahen, v. a. grebsti, nagrebsti.

Ankriechen, v. n. puziti, dopuziti, domilěti.

Ankündig-en, v. a. ozvati, oglasiti, objaviti, oznaniti, navěstiti; —ung, f. oglas, objavljenje, oznanjenje, navěštenje, oziv.

Ankunft, f. došastje, prišastje, dołazak.

Ankuppeln, v. a. vezati, privezati (pse); dobaviti, priskěrbiti (ženu komugodir), oženiti ga.

Ankütten, f. Ankitten.

Anlächeln, v. a. směšiti se, posměnuti se (na koga).

Anlachen, v. a. smijati se, nasmijati se (komu).

Anlage, f. plan, osnova; (das Angefügte), prilog, dodatak, pridavak; (Errichtung), zametnutje, ustav; (natürliche —), sposobnost, talent; (Vertheilung einer Abgabe), poreza; (Abgabe), poreza, namet; (Kapital), glavnica, kapitó; (am Ufer), naplov.

Anlände, f. pristaja, pristanište.

Anland-en, v. n. pristati, pristanuti, doći, dolaziti, stupiti na kopno; —ung, f. pristanak, došastje, prišastje.

Anlangen, v. n. dospěti, doći; um eine Tagsaßung, moliti za ročište; was mich anlangt, što se mene tiče.

Anlängen

3 46

Anlocken

Anlängen, v. u. duljiti, produljiti,
produljivati.

Anlangend, adv. u obziru, u pogledu,
glede, što se tiče.

Anlaß, m. uzrok, povod; prilika, pri-
goda; slika, prikaz.

Anlassen, v. a. (einen Teich), napuniti
vode; Kleidungsstücke —, ostavit na
kome haljine; pustiti (pse na ko-
ga); einen übel —, osramotiti,
opsovati; eine Mühle —, otvoriti
mlin; den Stahl —, modriti, po-
modriti nado, čelik; sich — v. r.
ukazivati se, kazati se; imati lice;
wie läßt sich der Knabe an? kako
se kaže děte?

Anlauf, m. (zum Springen), zagon,
nagon; (Anfall), navala, nasěrnutje;
(Zubrang), naloga.

Anlaufen, v. n. (anschwellen), oteći,
naduti se; nateći, priteći, nagoniti
se, zateći se, zaletiti se; turnuti
udariti o što; (als Glas), navući
se, naoblačiti se, znojiti se; (als
Wein), zaplěsniviti; übel —, na-
měriti se na zlo; ein Wildschwein
— lassen, nadražit na se, probosti
vepra; (vom Eisen), zahěrdjati;
ein Gewehr blau — lassen, pomo-
driti pušku.

Anläuten, v. u. zvoni i, pozvoniti.

Anleg-en, v. a. pristaviti, postaviti,
primaknuti, metnuti, věrći; ein
Gewehr —, naměriti, pritisnuti
(pušku k obrazu); Kleidung —,
obući se; (anwenden) upotřebiti;
(errichten), zametnuti, zavesti, usta-
viti; — einen Bau, Garten, etc. zasno-
vati; einen Hund —, privezati psa;
ein Faß —, nabiti, obručati bačvu;
Feuer —, podmetnuti vatru; ein
Kapital —, dati novce na pribi-
tak, na kamate, uložiti novce; es
war darauf angelegt, to su kanili;

sich mit dem Rücken —, nasloniti
se s pleći; sich — (Rost etc.), za-
hěrdjati itd.; den ämtlichen Verschluß
—, metnuti što pod uredovni pe-
čat; — v. n. wieder —, oporaviti
se, pomoći se, ugojiti se; (von
Schiffen), prista'i, pristanu'i, pri-
stajati; —eschloß, n. katanac, lo-
kot, éilit; —ungsart, f. (der Ca-
pitalien), način ulaganja.

Anlehen, n. zajam; — sversuch, m.
pokušaj zajma.

Anlehne, f. naslon, prislon.

Anlehn-en, v. u. nasloniti, prisloniti;
eine Thür —, pritvoriti, priprěti
vrata; —ung, f. naslon, prislon.

Anlehren, v. a. učiti, naučiti.

Anleih-e, f. zajam, f. Anlehen; —en,
v. a. uzajmiti, uzaimljivatl; —er,
zajmoprimac.

Anleimen, v. a. prilěpiti, prikeljiti,
lěpiti, keljiti.

Anleit-en, v. a. voditi, vesti, rukovo-
diti, učiti, ravnati, uputiti; —ung,
f. vodjenje, učenje, ravnanje, upra-
va, rukovodstvo, naputak, uputa;
prigoda, prilika.

Anlenken, v. u. ravnati, upravljati,
upraviti.

Anleuchten, v. a. obasjati, obasjavati.

Anliegen, v. n. ticati se, tikom ležati;
zaklapati, stojati dobro (od haljl-
nah); einem um etwas —, moliti,
prositi; fig. brinuti se, ležati na
sěrdcu.

Anliegen, n. skèrb, briga, brinutje.

Anliegend, adj. priklopljen, priložen,
primetnut; pograničan, tikom le-
žeći, susědan; —er Ort, susědstvo,
město obližnje.

Anloben, f. Anpreisen.

Anlispeln, v. a. šaptati, prišaptati
komu.

Anlock-en, o. u. privabiti, navabiti,

Anlöthen

3

47

E-

Annehmen

vabiti, mamiti; —ung, f. vabljenje, mamljenje; namama.

Anlöth-en, v. a. pripojiti; pripojavati; —ung, f. pripojavanje;>pripoj.

Anlägen, v. u. lagati, slagati.

Anmachen, v. a. pridati, nadodati, pristaviti, privezati; Wein, Obst etc., —, začinjati vino, voće itd; Feuer —, naložiti vatru; sich an etwas machen, podhvatit se čega; sich an einen machen, věréi ruke na koga.

Anmahn-en, f. Ermahnen; —ungsschreiben, u. opomena; list, pismo od opomene.

Anmahlen, v. a. namalati, pengati, nayengati.

Anmarsch, m. približavanje, približenje, dohod, dolazak.

Anmarschiren, v. n. približati se, doći, dolaziti.

Anmass-en, sich, v. r. usloboditi se, usuditi se; prisvojiti što sebi, zaktěvati, ugrabiti; — end, adj. preuzetan, zaktěvan; — adv. potosito, nepravedno, preuzetno; —lich, adj. posvojen, otét, ugrabljen; adv. po grabežu, po nepravdi; —ung, f. zaktěv, zaktěvanje; ugrabljenje, otimanje, grabež.

Anmauern, v. u. dozidati; zazidati.

Anmeld-en, v. a. javiti, objaviti, prijaviti; —er, m. (t.) prijavilac; —ung, f. javljenje, objavljenje, prijava; —ungss, prijavni.

Anmengen, v. a. měšati, směšati.

Anmerk-en, v. a. zabilježiti, ubilježiti, bilježiti; pamtiti, zapamtiti, zapaziti; —ung, f. bilježka, pazka, opazka, bilježenje, zapaženje; —ungswertth, adj. znamenit, vrědan pameti, pametodostojan.

Anmeffen, v. a. uzimati, uzeti měru; fig. upodobiti, priměriti.

Anmischen, f. Anmengen.

Anmuth, f. milina, milota, milost; prijatnost, dragost, krasost, uljudnost, razkoša; —en, f. Zumuthen; —ig, adj. adj. mio, milen, prijatan, drag, udvoran, razbludan; —sreich, —švoll, adj. milostan, pun miline, milote; —ung, f. Zumuthung.

Annadeln, v. a. pribosti, pribadati, priticati iglom.

Annagel-n, v. u. prikovati, pribiti, prigvozditi, prikivati čavlom; —ung, f. prikivanje (čavlom).

Annagen, v. a. nagrizti, oglodati, nagrizati, glodati.

Annahen, Annähern, v. n. približiti se, pristupiti, nastupiti, približati se, pristupati.

Annähen, v. a. prišiti, prišivati.

Annäher-nd, adj. približajuć; približiv; —ung, f. približenje, približivanje; —ungsweise, blizu, od prilike, okolo.

Annahme, f. prijatje; primljenje; najam (sluge); die — sei (Vorausfebung), uzevši; — an Sohnesstatt, posinovljenje, posinjenje.

Annalen, pl. f. lětopisi.

Annalift, m. lětopisac, lětopisalac.

Anneßt, f. Hierbei.

Annehmbar, adj. prihvatan.

Annehm-en, v. a. primiti, primati, uzeti na se; einen in Dienst —, uzeti koga u službu; (voraussetzen), staviti, postaviti; an Sohnesstatt —, posiniti, uzeti pod svoje; sich Jemandes —, uzet se za koga; eine Meinung —, prigěrliti mi-sao; sich um etwas —, podhvatiti se čega; —er, m. primilac, akcep-tant; —lich, adj. prijatan; ugo-dan; udvoran, uljudan; adv. pri-jatno, ugodno, udvorno, uljudno;

Anneigen

→ 48

→

→

Anreihen

—lichkeit, f. prijatnost, milina;
ugodnost, dragost; —ung, f. pri-
jatje, primljenje; najam; —ung
an Sohnesstatt, posinovljenje, po-
sinjenje.

Anneigen, v. a. nagnuti, nagibati.

Annežen, f. Benežen.

Annieten, v. a. zaglaviti, zavěrnuti,
priudariti (čavó).

Annoch, f. Noch.

Anomalie, f. nepravilnost.

Anonym, adj. bezimen.

Anordn=en, v. a. narediti, urediti,
rediti; razrediti, prirediti; dati
zapověd, zapověditi; —ung, f. na-
redba, uredba, red, razredjenje.

Anpacken, v. a. grabiti, pograbiti,
popasti; hvatati, uloviti, loviti;
tovariti; navaliti.

Anpappen, v. a. keljiti, prilěpiti (tě-
stom).

Anpassen, v. a. upodobiti, pripodo-
biti; priměriti; —b, adj. pristo-
jan, priličan, priměran.

Anpeitschen, v. a. bičevati, šinuti,
ošinuti, šibati.

Anpfählen, v. u. privezati, privezi-
vati, vezati o kolac.

Anpflanz=en, v. a. saditi, nasaditi,
sich wo —, nastaniti se, naseliti
se; —er, m. naselac, naselnik;
—ung, f. sadjenje; nasada, saseo-
bina.

Anpflöcken, v. a. pribiti (klinom).

Anpflügen, v. a. doorati, poorati;
orati.

Anpichen, v. u. smoliti, zasmoliti,
nasmoliti.

Anpissen, v. a. pišati, popišati.

Anplärren, v. a. kriviti se, derati se.

Anpochen, v. u. kucati, pokucati.

Anposaunen, v. a. trubiti, raztrubiti.

Anprägen, v. a. udariti znamenje,
biljegu na što.

Anprallen, v. u. udarati, udariti v
što.

Anpreisen, v. a. slaviti, dičiti, hva-
liti, pohvaliti.

Anprellen, v. a. baciti, rinuti, tur-
nuti o što; fig. varati, prevariti.

Anprobiren, v. a. ogledati.

Anpuß, m. ures, nakit, naprava; —en,
v. a. resiti, uresi'i, kititi, naki-
titi.

Anrainer, m. medjar.

Anranken, sich, v. r. penjati se, po-
peti se, poviti se.

Anrath=en, v. a. světovati, nagova-
rati, nagovoriti, naputiti; —ung,
f. savět, nagovaranje, nagovor,
naputa.

Anrauchen, v. u. pušiti, zapušiti, za-
dimati, zakuriti.

Anräuchern, v. u. kaditi, okaditi,
nakaditi.

Anrechn=en, v. a. računati, naraču-
nati, priračunati, zarězati, staviti
na račun; fig. priměniti, pripisati,
okriviti, obaditi; —ung, f pri-
računjanje, zarěz; priměna, okriv-
ljenje, obada.

Anrede, f. govor, besěda; govorenje;
—fall, m. zovni padež, peti pa-
dež, vokativ (u slovnici).

Anreben, v. a. govoriti s kime; (eine
—e halten), besěditi, govoriti komu.

Anregen, v. a. buditi, pobuditi uzbu-
diti, potaknuti, poticati, uzpiriti ;
(ermähnen), pomenuti, spomenuti,
spominjati.

Anregnen, v u. udarati, biti, udariti
dažd, kiša.

Anregung, f. pobudjenje, potaknutje;
etwas in — bringen, pobuditi što;
(Erwähnung), pomen, spomenutje.

Anreiben, v. n. těrti, naribati, na-
těrti.

Anreihen, v. u. nanizati, nizati; sich

Anreizen

49

Ansaugen

—, v. r. pristati, pristajati; an
diesen Saß laffen sich zahreiche
Folgerungen —, iz ove zasade
(izrečbe) dade se izvesti mnogo
poslědicah.

Anreissen, v. a. nadreti, nadirati, po-
čet derati; narisati, risati.

Anreiten, v. n. (an etwas), najahati,
turnuti o što jašuć; bei einem —,
dojahati, prijezditi.

Anreiz, m. f. Anreizung; —en, v. a.
nadražiti, podbosti, podažgati;
dražiti, podbadati, podžigati; —end,
f. Reizend; —ung, f. draženje, pod-
badanje, nagon, podpala, podžig,
podžiganje.

Anrennen, v. n. natěrčati, nasěrnuti;
dotěrčati; fig. úbel —, zlo proči,
na zlo se naměriti, nagraisati.

Anricht-e, f. Anrichttisch, m. kuhinjska
těrpeza, gotovni stol; —en, v. a.
gotoviti, ugotoviti, sgotoviti, do-
gotoviti; zametnuti, zavesti, usta-
viti; uzročiti, učiniti; Speisen —,
pripraviti, služiti, gotoviti; —löff-
sel, m. gotovna žlica; —schüffel, f.
gotovna zděla; —ung, f. (der
Speisen), gotovljenje, pripravljanje,
služenje (jestiva).

Antriechen, v. a. mirisati, pomirisati,
njušiti, onjušiti; es einer Sache—,
poznati po duhi, njušiti, nanjušiti.

Anrißen, v. a. ogrebsti, zaderati.

Anrollen, v. a. váljati, navaliti, na-
valjati; — v. n. valjati se, do-
valjati se, koturati se, dokotu-
rati se.

Anrosten, v. n. zahèrdjati, hèrdjati.

Anrüchtig, f. Berüchtig.

Anrücken, v. n. približiti se, približi-
vati se; — v. a. primaknuti; pri-
micati.

Antücken, n. primak, primicanje, pri-
bliživanje.

Anrudern, v. n. voziti se, dovesti se;
udariti, udarati (veslom o što).

Anruf, m. f. Anrufung; —en, v. a.
zvati, zazvati, zazivati; (anflehen),
prositi, moliti; (heranrufen), do-
zvati, prizvati, dozivati, prizivati;
—ung, f. zaziv, zazivanje; molba,
prošnja; dozivanje; apelacia; —
ungsgericht, n. apelacia, pozovni
sud.

Anrühmen, v. a. hvaliti, slaviti, di-
čiti.

Anrühr-en, v. a. dirnuti, taknuti, do-
taknuti; pomenuti; měšati; —ung,
f. taknutje, dirnutje; pomen.

Ansfä-en, v. a. sijati, nasijati, posi-
jati; —ung, f. usěv; sijanje.

Anfag-e, Anfagung, f. oglas, objav-
ljenje, narčenje, navěštenje; o-
znanjenje; očitovanje; (in Zusamm.)
narěčni, najavni; —en, v. a. na-
reći, naricati, objaviti, navěstiti,
oglasiti; oznaniti; očitovati; dati
na znanje.

Anfägen, v. a. piliti, napiliti, zapi-
liti.

Anfammeln, v. a. brati, kùpiti, na-
brati.

Anfässig, adj. nastanjen, naseljen;
pribivajući; — werden, — gemacht
werden, nastaniti se; —keit, f. na-
stanjenost.

Ansaß, m. (Anfall, Angriff), navala,
nasèrnutje, postup, nastup; —
eincës Tisches, pridavak, nadometak;
(in der Rechnung), stavka u raču-
na; — zum Laufe, nagon, zagon,
mah; — bei Blasinstrumenten, pisak,
pisk; (angespültes Land), naplov,
naplovina; fig. sklonost, prignutje,
nagnutje; der — dieser Waare ist
zu niedrig, ova je roba odveć ma-
lo, preveć jeftino ucěnjena.

Ansaugen, v. n. sasnuti, sisati; sich

4

Anschafen

50

Anschleifen

— v. r. hvatati, uhvatiti se po)
pijavicah).

Anschafen, v. u. strugati, nastrugati.

Anschaff- en, v. u. nabaviti, dobaviti,
pribaviti, naručiti; kupiti, priskèr-
biti; —ung, f. nabava, dobavljanje,
kupovanje, previdjivanje.

Anschäften, v. a. (eine Flinte 1c.), kun-
dačiti, okundačiti, okasiti (pušku);
Stiefeln —, preglaviti, naglaviti.

Anschälen, v. a. počet lúpiti.

Anschau- en, v. a. gledati, pogledati,
smatrati, —, n. —ung, f. gleda-
nje, smatranje; —end, adj. gleda-
jući, motreći.

Arſchauſeln •. u. lopatom gèrnuti,
nagèrnuti.

Anſchan- lich, adj. vidiv, vidljiv, oče-
vidan, očit, javan; —keit, f. oče-
vidnost.

Anſchauungs- vermögen, n. motreća moć,
sila; —würbig, adj. dostojan, vrě-
dan da se vidi.

Anſchein, m. vid, lice, slika, prilika,
obraz; dem —e nach, kako se vidi,
kako se čini; —en, v. a. razsvět-
liti, obasjati, osijati; — v. n. či-
niti se, viditi se; —end, adj. pri-
kazan; — adv. prikazno, polag
izvanjskoga lica.

Anſchere, f. osnova, osnutak (u tkacah); —n, v. a. nastrići, nastrizati, snovati, osnovati (u tkalacah).

Anſchicken, v. a. gotoviti, sgotoviti,
prigotoviti, pripraviti, pripravljati;
sich — v. r. spremati se, spremiti
se, pripravljati se, pripraviti se,
spraviti se.

Anſchieben, v. a. primaknuti, turnuti
stvar jednu prema drugoj, primi-
cati.

Anſchießen, v. u. škiljiti (na koga),
razrokó koga pogledati.

Anſchießen, v. u. raniti (iz puške);

izkušati, izkusiti (pušku); anges-
schoffen sein, bit udaren; eine Flinte
—, pèrvi put izbaciti pušku; ein
Stück an ein anderes —, dodati,
pridati, nastaviti, jedan komad k
drugomu; — v. n. dobaciti, do-
hititi, (iz puške); dotèrčati, doteći,
doletiti, udariti o što tèrèući;
(von Salzen und anderen Kryfstallen),
kristalizirati se, slediti se, smèrz-
nuti; (vom Schimmel, Fäulniß),
hvatati se, uhvatiti se (plěsan itd.).

Anſchiffen, v. n. pristati, približiti se
(s brodom).

Anſchimmeln, v. n. plěsniviti, splěsniviti.

Anſchirren, v. a. opremiti (konja).

Anſchlag, m. udar, udarac, udarenje,
pribitje, lupa, lupanje; — an die
Glücke, udarac, zvonjenje; — der
Flinte, pritisnutje puške k licu;
kundak; (Rechnung), račun, ucěna;
(Entwurf), osnova, naměra, misao,
nakanjenje; (Zettel), cedulja, oglas,
priboj; —en, v. u. udariti, pribiti,
zvoniti, lajati, zalajati; etwas an
eine Wand —, pribiti, prilěpiti;
die Flinte —, pritisnuti k licu pušku;
Feuer —, ukresati; (berechnen), cě-
niti, procěniti; einen Strumpf —,
početi; — w. n. udariti se o što;
fig. koristiti, hasniti, dělovati, pru-
diti, podnositi, prijati.

Anſchlägig, adj. domišljat, uman.

Anſchlag-sbeitrag, m. iznesak ucěne;
—zettel, m. proglas, oglas, pri-
bojna cedulja.

Anſchlämmen, v. u. napuniti, nasuti
blatom, grezom; naněti, nanositi
gliba.

Anſchleichen, v. n. angeschlichen kom-
men, doplaziti, dopuziti, dovući se,
prikrasti se.

Anſchleifen, v. u. zabrusiti, zaoštriti;

Anschlëndern

3 51 &

Anschweif

dovezti na saonicah; pripetljati,
privezati.

Anschlëndern, v. n. šemetati, došemetaati.

Anschlenkern, v. u. baciti (na što ili o što).

Anschleppen, v. a. navući, nasmucati.

Anschlëndern, f. Anschlenkern.

Anschließen, v. a. prikovati, okovati,
verigom; zatvoriti lokotom, spriljubiti,
priložiti, pridati, priklopiti;
sich an einen —, pridružiti se, prijonuti;
sich dem Strafverfahren —
pristati na kazneno postupanje;
— v. n. pristati, sljubiti se,

Anschlißen, v. u. naporiti, zaporiti,
začepiti.

Anschluß, m. prilog, list ili komad
priložen, priklopljen.

Anschmauchen, f. Anrauchen.

Anschmecken, v. a. poznati po teku,
po ukusu.

Anschmeicheln, sich, v. u. udvoriti se,
ulagati se, umiliti se,

Anschmeissen, f. Anwerfen.

Anschmieden, v. u. prikivati, svariti,
privariti.

Anschmiegen, sich, w. r. privijati se,
priljubiti se.

Anschmieren, v. u. mazati, namazati,
omazati; varati, prevariti; nago-
varati (da tko što kupi itd.);
Wein —, načinjati, kvariti vino.

Anschmugen, f. Beschmugen.

Anschnallen, v. u. prikopčati, zakopčati.

Anschnarchen, v. a. derati, proderati
se na koga.

Anschnauben, f. Anfahren.

Anschneideu, v. u. prorězati, otvoriti,
načeti, zarězati.

Anschnitt, m. prorěz, zarěz, rěz;
(Kerbholz), raboš, rovaš.

Anschnuffeln, f. Beschnauben.

Anschuüren, v. a. privezati, savezati,
vezati gajtanom, nanizati, nizati.

Anschnurren, f. Anfahren.

Anschöpfen, v. a. nagrabiti, cèrpiti.

Anschove, f. gèrma, sardèla (riba).

Anschrauben, v. a. prišarafiti, zašara-
fiti.

Anschreiben, v. a. zapisati, ubilježiti,
staviti na račun, an die Gewähr —,
upisati na posědstvo, an die Steuer
—, upisati koga za porez.

Anschreiten, v. n. koračiti, kraknuti,
koracati.

Anschreien, v. a. kriknuti, kričati,
vikati, zvati, kliknuti, zavapiti.

Anschrote, f. dizga, krajac, obšava
(od sukna).

Anschroten, v. a. dovaliti, valjati, na-
valiti; praviti, napraviti krajac na
sukno.

Anschub, m. pèrvi udarac (na kuglani).

Anschuhen, v. a. naglaviti, preglaviti,
(čizme); Pfähle —, okivati kolje.

Anschuldigen, f. Beschuldigen.

Anschürzen, v. u. potaknuti, poticati
(vatru); —er, m. potikač.

Anschuß, m. pèrvi hitac; kristalizacia.

Anschütten, v. u. nasuti, naliti, po-
suti, politi.

Anschwängern, v. a. obrěmeniti, otego-
titi, napuniti.

Anschwärzen, v. u. cèrniti, pocèrniti;
fig. cèrniti, ocèrniti, ogovoriti,
opasti; —er, m. cèrnitelj, klevet-
nik, ogovaralac, ogovornik; —ung,
f. pocèrnjenje, ogovaranje, kleve
tanje, opadanje.

Anschwachen, v. a. (einem etwas), na-
govoriti; nagovarati koga, da uzme
štogod.

Anschwefeln, v. u. sumporiti, nasum-
poriti.

Anschweif, m. osnova, osnutak (u poja-
sarah).

4 *

Anschweifen

3

52

3

Anspicken

Anschweiſen, v. a. snovati, osnovati; —rahmen, m. snovača.

Anschweiſen, v. a. variti, privariti, svariti (željezo na ognju).

Anſchwellen, v. a. nadimati, naduti; — v. n. oticati, dignuti se, rasti (od vode).

Anſchwemm- en, v. a. plaviti, pripla- viti, naploviti; ein angeschwemm- tes Stück Land, naplov, naplovina; —ung, f. naplitje, naplov, naplo- vina.

Anſchwimmen, v. u. plivati, pripli- vati, doplivati, naplivati.

Anſchwöden, v. a. klačiti, krečiti, okre- čiti, ovapniti kožu (u stroj-:orah).

Anſegeln, v. n. jědriti, dojědriti, pri- jědriti, udariti, udarati o što (s brodom).

Anſehen, v. a. viděti, gledati, pogle- dati, smatrati, razmišljati, suditi; etwas für einen Beweis —, děržati što za dokaz; das Geld nicht —, nežaliti novacah; einen für dumm —, děržati koga za luda; an den Augen —, poznat po očima; dar- auf ist es eben angesehen, o tom se haš i radi; Sie haben mich für einen andern angesehen, vi ste me uzeli za drugoga; ein angesehener Mann, otmen, znatan, ugledan čověk.

Anſch- en, n. gledanje, pogled, vid; lice, obraz, slika, smatranje, pro- mišljanje, sud, poštenje, znatnost, važnost, ugled, čast, dostojanstvo, vlast, slava; ohne — der Person, bez razlike; —nlich, adj. vidjen, znatan, glavan, ugledan, znamenit, važan, odličan; lép, pristao, skl- dan; —nlichkeit, f. vid, slika, lépota, sklad, skladnost, pristalost, zname- nitost, znatnost, odličnost, ugled, uglednost; —ung, f. in —, u po-

gledu, u obziru, glede, radi, po- radi, cěća, zbog.

Anſeilen, v. a. hvatati, vezati, uhva- titi, svezati (psa).

Anſengen, v. a. pěrliti, izpěrliti, opěr- liti, paliti, opaliti, napaliti.

Anſeffig, f. Anſäffig.

Anſezen, v. a. staviti, pristaviti, pri- maknuti, primetnuti, priložiti, pri- šiti, zaračunati, staviti na račun; cěniti, ucěniti; eine Frist —, uglaviti, odrediti rok; — die Gebüh- ren, odrediti pristojbine; eine Flin- te —, pritisnuti pušku; Einwoh- ner —, naseliti, nastaniti; sich — v. r. prijonuti, uhvatiti se; — v. n. navaliti, nasěrnuti, zagnati se, zatěrčati se; zaći u brěme, za- nosećati, zatrudniti.

Anſicht, f. vid, pogled, pozor, misao, mnjenje; —ig, adj. — werden, ugledati, spaziti.

Anſted- ein, v. a. naseliti, nastaniti; — sich, v. r. naseliti se, nasta- niti se; —let, m. naselac, naseo- nik; —lung, f. naseobina, nase- ljenje, naselje.

Anſtiegen, v. a. pečatiti, pripečatiti.

Anſinnen, f. Zumuthen.

Anſintern, sich, v. r. hvatati se, uhva- titi se kapljuć.

Anſtigen, v. n. siděti, sěditi pored čega il na čem; prilěpiti se, prijonuti, děržati se.

Anſpann, m. sprega; —en, v. a. upre- gnuti, zapregnuti, hvatati, uhva- titi i natezati, nategnuti; alle seine Kräfte —, napinjati se iz svih ži- lah, naprezati se.

Anſpänner, m. sprežnik.

Anſpeien, v. u. pljuvati, popljuvati, pljunuti.

Anſpicken, v. u. naděnuti, naděvati; nabiti.

Anspielen

3

53

3

Anständig

Anspielen, v. n. (auf etwas), prigovarati, ciljati; (im Spiel), igrati, početi igrati, dati, imati ruku; —ung, f. naigra, naigrica; naigravanje; pèrva ruka (u igri).

Anspießen, v. u. nabosti, nataknuti (na ražanj); einen Verbrecher —, nabiti, udariti na kolac; einen Eber —, probosti.

Anspinnen, v. a. zapresti, počet presti; fig. snovati, kovati (kakovo zločinstvo); sich —, postati, napraviti se malo po malo.

Anspitzen, v. a. šiljiti, zašiljiti, zadělati, zaoštriti.

Anspornen, v. a. bosti, biti, bodati (ostrugom); fig. podbosti, potaknuti, nagovoriti; —ung, f. podbadanje, poticanje, nagovaranje.

Ansprache, f. besedjenje; govor (na občinstvo); prošnja; iskanje, zatěvanje; tužba.

Ansprechen, v. a. zametati, zametnuti s kime reč, govor, počet govoriti; einen um etwas —, zamoliti koga za što; tražiti, iskati; dirati, ticati; dopadati se.

An sprengen, v. a. mit dem Wasser —, oškropiti, poskropiti, popěrskati, kropiti; natrati, činit skočiti prema čemu; auf einen —, naletěti, nasěrnuti, naskočiti.

Anspreisen, v. a. podupréti, podupirati.

An sprengung, f. kropljenje, popěrskanje, pokropljenje; pokrop.

Anspringen, v. n. skočiti, naskočiti; poskočiti; doskočiti, priskočiti; puknuti, izpucati.

Ansprühen, c. a. popěrskati, poskropiti; — v. n. pěrsnuti.

Anspruch, m. prošenje; iskanje, zatěvanje; (Recht), potřeba, pravo; — machen, zaktěvati; eine Sache

in — nehmen, iskati, tražiti natrag štogoděr; seine Ansprüche fahren lassen, odreći se svojega prava; seine — geltend machen, tražiti, dokazati svoje pravo; etwas in — nehmen, mašiti se, uhvatiti se; diese Frau macht Ansprüche auf Schönheit, ova žena děrži se za Ipu.

Ansprüchig, adj. zaktěvan; etwas — machen, dokazati, dokazivati štogod.

Anspruchslos, adj. směran, smiren, čedan, umiljat; — lösigkeit, f. směrnost, smirenost, čednost, umiljatost; —voll, adj. zaktěvan; — wappen, u. zaktěvni gèrb.

Ansprung, m. zagon, nagon, zatěčenje; (eine Krankheit), lišaj.

Anspucken, f. Anspeien.

Anspülen, v. n. plákati, prati, teći mimo, il pored čega (od rěke); — v. a. naněti, nanositi, naplaviti.

Anstalt, f. priprava; uredba, naredba, red, zavod; — treffen, prigotoviti.

Anstammen, f. Anerben.

Anstämmen, v. u. uprěti, upirati; sich —, v. r. uprěti se, upirati se; —ung f. upor, upiranje.

Anstampfen, v. a. biti, nabiti (zemlju itd.).

Anstand, m. (Außschub, Zögerung) oklevanje, kèrzmanje, kašnjenje; (Würde), dostojanstvo, važnost; (Zweifel), zapreka, sumnja, dvojba, težkoća; — nehmen, kèrzmati; nevati se; kratiti se, smetati kome u čemu; (Anständigkeit), pristojnost, dvornost, uljudnost; (bei den Jägern), čekalica; auf den — gehen, poći, ić čekati (zvěri).

Anständig, adj. pristojan; uljudan, dvoran; ugodan, prijatan; —keit, f. pristojnost, uljudnost, dvornost.

Anstandsanstalt

54

Anstößen

Anstandsanstalt, f. obći prohod; —loß, adj. bezoklevno, bez smetnje, bez zapreke.

Anstarren, v. a. uprěti, ukočiti oči u što; fig. diviti se, čuditi se.

Anstatt, praep. mit gen. město, měste, na město, u město.

Anstaunen, v. a. gledati, motrit začudjeno; diviti se, čuditi se.

Anstechen, v. a. bosti, podbadati; ein Faß Wein —, načeti bačvu.

Anstechen, v. a. nataknuti; mit Nadeln —, priděnuti, pribosti; (anzünden), upaliti, užgati, užeći; (von Krankheiten), zaraziti; ein Faß —, načeti bačvu; —d, adj. zarazan; kuzan; pošastan; —ung, f. natik, naticanje, pošast; zaraz; —ungsstoff, m. zarazna materia.

Anstehen, v. n. (an etwas), stojati pored čega ili uza što; wohl —, pristojati, ličiti, dolikovati; (gefallen), dopadati se, sviknuti se; (aufgeschoben sein), vući se, protezati se; (im Zweifel sein), dvojiti, sumnjati, kèrzmati, kasniti, oklevati; die Sache kann wohl ein paar Tage —, ta stvar se baš može odgodit za dva tri dana.

Anstellen, v. a. postaviti, metnuti, pristaviti, primaknuti; einen in eine Stelle —, naměstiti. postaviti koga za —, staviti u službu; (anordnen), narediti, razrediti, razporediti; etwas mit einem —, dogovoriti se; (bewerkstelligen), uzročiti, učiniti; Betrachtungen —, razmišljati, promatrati; nicht wissen wie man es — soll, neznati čemu ni repa ni glave; einen Vergleich —, prispodobiti, uzporediti; sich — v. r. pretvarati se, činiti se; —erei, f. pretvornost, pretvaranje; —ung, f. (Verstellung), pretvaranje; (An-

ordnung), uredjenje, naredjenje, razredjenje; — zu einem Amte, oder auch das Amt selbst, naměštenje, služba; —ungsdecret, n. postavnica.

Anstemmen, f. Anstammen.

Ansterben, v. n. pripasti, zapasti po naslědstvu.

Ansteuern, v. a. timuniti, kormanjiti.

Ansticken, v. a. vezti, navezti, dovezti.

Anstiefeln, v. u. obuti u čizme, šknornje.

Anstift-en, v. a. uzročiti; podpiriti, podžeći, podpaliti; potaknuti, nagovoriti; —er, m. potutkač, podžigalac, potikalac, nagovaralac, uzrok; —erin, f. podžigalica, nagovaralica, uzrok; —ung, f. podžiganje, nagovaranje, poticanje.

Anstimm-en, v. a. pěvati, zapěvati; Klagen —, tužiti se, lelekati, jaukati, jadikovati; —ung, f. zapěvanje, pěvanje; zapěv.

Anstinken, v. n. sasměrděti; fig. gadditi se, ogaditi se, oměrznuti.

Anstolpern, v. n. spotaknuti se, spoticati se što.

Anstören, f. Anreizen.

Anstopen, v. u. nabiti, nagnjesti, napuniti.

Anstöß, m. turnutje, smutnja, spotaknutje, posèrnutje, zaprěka; Stein des —es, kamen smutnje; (Versehen), pogrěška, pomanjkanje; —mit der Zunge, mucanje; ohne — Iesen, čitati dobro, bez falinge; (Anfall von Krankheiten), nastup, navala; — von Unglück, nezgoda, nesrěća; (Zusatz, Verbindung), tik.

Anstößen, v. a. einen —, turnuti, rinuti koga; an etwas stoßen, prituriti, primaknuti, dorinuti; v. n. an einen Stein —, spotaknuti se o kamen; mit der Zunge —, mu-

Antrauen

56 &

Anwehen

auf etwas —, iskati, tražiti što-
god, směrati; —stellung, f. predlo-
ženje.

Antrau-en, v. a. věnčati, privenčati;
sich ein Mädchen — lassen, uzeti
koju děvojku; —ung, f. věnčanje.

Antreffen, v. u. naći; srěsti, suko-
biti; (anbetreffen), ticati se; v. n.
naći se, nalaziti se, dogoditi se,
sbiti se.

Antreib-en, v. a. (Reife), nabiti, na-
bijati obruče; (herbeijagen), těrati,
dotěrati; ein Pferd —, goniti, bo-
sti, biti (mamuzom) konja; einen
Nagel —, zabiti čavao; fig. zu
twas —, siliti, goniti, podbadati,
sloboditi; v. n. udariti o što pli-
vajući; —er, m. podbadalac, nu-
kalac, poticalac; —ung, f. podba-
danje, podžiganje, nukanje, poti-
canje.

Antret-en, v. u. (anfangen), stupiti,
nastupiti, početi, počimati; eine
Reise —, krenuti se na put; die
Erbschaft —, naslěditi, stupit u
dio baštinstva; ein Amt —, stupit
u službu; das Jahr —, početi go-
dište, stupit u godinu; — v. n.
pristupiti, doći bliže; —ung, f.
einer Erbschaft, posvojenje ba-
stinstva; — eines Amtes, prim-
ljenje, stupljenje u službu.

Antrieb, m. nagon, nukanje, poti-
canje; aus eigenem —, sam od
sebe, od svoje volje.

Antritt, m. početak, nastanak; stup-
ljenje, nastup; — eines Pferdes,
korak, hod konjski; —saudienz, f.
pèrva, nastupna, početna audiен-
cia; —predigt, f. pèrva predika,
nastupna, početna predika; —rede,
f. govor pèrvi, besěda nastupna;
—sschmaus, m.' sobet početni,
gostba nastupna.

Antrocknen, v. n. sušiti se, osušiti
se na čem.

Antwort, f. odgovor; Rede und —
geben, odgovarati, dati razlog;
einem die — schuldig bleiben, neod-
govarati; —en, v. a. odgovoriti,
odgovarati; odvěrnuti, odvratjati;
odpisati, odpisivati; —schreiben, n.
pismeni odgovor, odpis.

Anversuchen, f. Anprobiren.

Anvertrauen, v. a. zavěriti, pověriti,
pouzdati; priporučiti; sich einem —,
pouzdati se u koga, pověriti se
komu.

Anverwand-t, adj. srodan, u rodu;
rodjak, svoj; —te, m. rodjak; —
f. rodjakinja; —tschaft, f. rodbi-
na, rod, svojta.

Anwachs, m. naraštaj; (des Wilbes),
plodjenje, pomnoženje; naspor;
—sen, v. n. prirasti; srasti; na-
rasti; rasti, ploditi, pomnožati se,
nasporiti se.

Anwalt, m. odvětnik, zagovornik,
branitelj; (einer Gemeinde Vermö-
gensverwalter), nastojnik obćine;
—tschaft, f. zavětnictvo, zastup-
nictvo, advokacia.

Anwalzen, v. n. valjati se, navaliti se.

Anwälzen, v. a. valjati, navaljati.

Anwand, f. Grenze.

Anwandeln, v. n. es wandelt mich
eine Lust an, ide mi volja, želja
me je, volja me hvata, želja me
nùka.

Anwarten, v. n. čekati.

Anwärter, m. čekalac.

Anwartschaft, f. (t.) čekanje, ušanje,
nadanje, očekivanje.

Anwässern, v. a. vodniti, navodniti.

Anweben, v. a. tkati, natkati, do-
tkati, pritkati.

Anwehen, v. a. duvati na što, pu-
hati prema čemu, nositi, naněti.

Anweisen

B 57 B

Anzeige

Anweisen, v. a. naputiti; uputiti; pokazati, naučiti, učiti; odlučiti, odrediti, naložiti, zapověditi.

Anweis-er, m. učitelj; uputitelj; uputnik, naputnik; —ung, f. uputjenje, uputa, naputjenje, naputa; Gehalts-, uputa na plaću, naputak; odluka, odlučenje, odredjenje; učenje, naučanje.

Anwendbar, adj. uporavljiv; uloživ; koristan; prikladan; —keit, f. uporavljivost, obratljivost, uloživost; korist; prikladnost.

Anwend-en, v. a. uporaviti, uložiti, upotrěbiti, služiti se čim, obratiti; —ung, f. obrata, uloženje, upotrěbljenje, uporavljenje.

Anwerb-en, v. a. Soldaten — pisati, küpiti vojsku, uzimati u vojnicu; sich — lassen, poći u soldate; (bewegen, einladen), nagovarati, garnuti, pozvati; (dingen), najmiti; (bestellen), naručiti; um etwas —, prositi, iskati, tražiti; —er, f. Freiwerber; —ung, f. küpljenje (vojske); nagovaranje; naručivanje; najam; prošenje, iskanje (děvojke).

Anwerden, v. n. (los werden), prodati, razpačati; eine Tochter —, udati kćer.

Anwerfen, v. a. baciti na što; nabacati; eine Leiter an die Mauer —, prisloniti listve uza zid; mit Kalk —, okrečiti, oklačiti, ovapniti.

Anwesen-d, adj. prisutan, nazočan, pritoman; die —den, okolo stojeći; im Lande — sein, biti u zemlji; —heit, f. prisutnost, pritomnost, nazočnost.

Anwiehern, v. a. hèrzati, zahèrzati, njisnuti na koga.

Anwirken, v. a. tkati, dotkati, nadotkati, pritkati.

Anwischen, v. a. mazati, zamazati; primazati; namazati.

Anwohn-en, v. n. stanovati, pribivati kod, blizu čega; —er, m. stanovnik; — der Alpen, alpljanin; — der Donau, podunavac; — der Save, posavac; — der Drau, podravac.

Anwuchern, v. n. razmnožiti se, razploditi se, množiti se, ploditi se.

Anwuchs, m. prirast; rastnja; połožnica.

Anwünsch-en, v. a. želěti, poželěti, žuditi; —ung, f. Anwunsch, m. željenje.

Anwurf, m. namet; — des Kalkes, krečenje, klačenje, ovapnjenje; — des Wassers, naplovina; (Vorlegschloß), katanac, lokot, ćilit.

Anwurzeln, v. n. pustiti korenje, ukoreniti se, zakoreniti se.

Anzahl, f. broj; množina; kolicina, kolikoća; eine große — Menschen, mnogo ljudih, množ, množtvo světa; —en, v. a. platiti, izplatiti; platiti na račun.

Anzapfen, v. a. načeti, načimati (bачvu), udariti slavinu, pipu; fig. einen —, rugati se, porugivati se s kim.

Anzäumen, v. a. uzdati, zauzdati, obuzdati konja, metnuti mu uzdu.

Anzelchen, n. znamen, znak, znamenje, biljega; kob; slutnja.

Anzeichnen, v. a. zaznačiti, zabilježiti; —ung, f. zaznačenje, zabilježenje.

Anzeige, f. oglas, oglašenje, objavljenje, věst; znak, znamenje; proglas; tužba; slutnja; obznana, objava, odanje, pokaz, prokaz; —amt, n. objavnica; —blatt, n. objavni list; —kanzlei, f. objavna pisarna; —n, v. a. javiti, objaviti; tužiti, obtužiti; odati, prokazati,

Anzettel

58

Apotheke

pokazati; naznačiti; kobiti, proro
kovati, slutiti; —nd, adj. pokazan;
—r, m. objavitelj(t.)javilac, odajnik;
pokazatelj; (Angeber), tužnik, tu-
žitelj, prokaznik, (t.) opovědnik; —
rin, f. tužbenica, tužiteljka, pro-
kaznica, opovědnica; —ung, f.
(Inzicht), znak.

Anzettel, m. (bei den Webern), osno-
va, osnutak; —n, v. a. (bei den
Webern), snovati, osnovati; fig.
snovati, kovati (štogod u potaji);
zametnuti (kavgu, raspre); —ung,
f. snovanje; osnovanje; osnutak.

Anziehen, v. a. (spannen), napeti; na-
tegnuti; (heranziehen), pritegnuti,
privlačiti; (festziehen), utegnuti,
stegnuti; Kleider —, obući; Stie-
sel —, obuti; Wieh —, odgojiti,
odhraniti; (anführen), navesti; —
v. n. približati se; in den Dienst
—, stupit u službu; sich —, v. r.
oblačiti se, obući se; obuti se.

Anzieh-end, adj. fig. ugodan, prija-
tan; vabljiv, mamljiv; privlačan,
pritezan; —ung, f. natezanje, pri-
tezanje; navod, navodjenje; —
ungskraft, f. pritezna, privlačna sila.

Anzischen, v. a. ciknuti, cikati, pi-
skati.

Anzug, m. približanje, približavanje;
nastup; došastje; stupljenje (u
službu); oděća, odělo, haljine.

Anzüglich, adj. okosan; zaděvan; —
keit, f. okosnost, zaděvnost.

Anzugspredigt, f. s. Antrittspredigt.

Anzünd-en, v. a. užgati, zapaliti, u-
paliti; razljutiti, razjariti, najě-
diti; —ung, f. užiganje, zapalje-
nje, upaljenje.

Anzupfen, v. a. kosati, kosnuti.

Anzwacken, v. a. bockati, pecati, u-
grizati (řěčmi).

Anzwecken, v. u. pribiti (čavlićima).

Anzwitschern, v. u. žuberiti.

Apanag-e, f. (t.) učest; —iren, dati
komu učest.

Apfel, m. jabuka (voće); der — fällt
nicht weit vom Stamme, neće voćka
izpod d-bla; —baum, m. jabuka
(stablo); (in Zusamm.) jabukov;
Stock vom —, jabukovac; —baum-
garten, m. jabućik, jabučar; —bein,
f. Backenbein; —brei, f. Apfelmuß.

Aepfelchen, n. jabučica, mala jabuka.

Apfel-grau, adj. čičast, zelenkast (od
konja); —grün, adj. zeleno-žut;
—häuschen, n. sèrdce od jabuke;
—kern, m. koštica od jabuke; —
kuchen, m. pita od jabukah, ja-
bučnjača; —lichhaber, m. jabučar;
—most, m. jabukovača; —muß, n.
kaša jabukova; —schale, f. ljuska
od jabuke; —n, v. n. ein geapfel-
tes Pserd, čičast, zelenkast konj;
—rund, adj. jabukast; — adv.
jabukasto; —schimmel, m. čičak,
zelenko (konj); —schnitt, —schniß,
m. odsěk, četvěrt od jabuke; —
sine, f. naranča kinezka; —stiel,
m. děržak od jabuke; —torte, f.
torta od jabukah, jabukova; —ver-
täufer, m. jabučar, koj prodaje ja-
buke; —wein, m. jabukovača.

Apostel, m. apostol, apostó; —amt,
n. apostolstvo; —brief, m. list,
pismo apostolsko; —geschichte, f.
čini apostolski; —tag, m. apo-
stolski dan.

Apostolisch, adj. apostolski; — adv.
apostolski.

Apothek-e, f. apoteka, lékarnica; —
er, m. apotekar, lékarnik; —er-
buch, n. apotekarska, lékarnička
knjiga; —erbüchse, f. škatulja, kutia
apotekarska, lékarska; —ergarten,
m. věrt apotekarski; —ergehilfe,
m. kalfa, dětić apotekarski lé-

Area

3 60

Armgeschmeide

Area, f. prostor.

Arg, adj. zao, hud, loš, hěrdjav, zločest; zloban, opak; fig. žestok; (arg liftig), lukav, šegav.

Aerger, comp. gorji; fig. žeštji; — adv. gorje.

Aerger, m. jěd, gnjěv, sěrěba, ljutost; — lich, adj. dojadan, dosadan; (zum Zorn geneigt), sèrdit, ljut, gnjěvan; (anstößig), smutan; — n, v. a. (Aergerniß geben), smutiti, smutjivati; (erzürnen), razljutiti, najěditi; sich — v. r. (über etwas), ljutiti se, jěditi se, sèrditi se; — niß, n. jěd, gnjěv, sèrdnja, sěrěba, smutnja, sablazan, g. —zni, f.

Arglist, f. lukavština, lukavstvo, šegavost; —ig, adj. lukav, šegav.

Arglos, adj. bezazlen, bezzloban, krotak; — loſigkeit, f. bezazlenost bezzlobnost, krotkoća.

Aergste, superl. najgorji, najhudji.

Argument, n. dokaz, f. Beweis.

Argwohn, m. sumnja, sumnjivost; — en, v. n. sumnjati, sumnjiti, imati sumnju.

Argwöhnisch, adj. suman, sumnjiv.

Arie, f. aria, pěvka, napěv.

Aristarch, m. aristarka, kritik, protresalac.

Aristokrat, m. aristokrata, (t.) plemovladnik; — ie, f. aristokracia, plemovladarstvo; —isch, adj. aristokratan, aristokratski, plemovladan, plemovladarski.

Arithmetik, f. Rechenkunft; —isch, adj. aritmetičan, aritmetički; — adv. aritmetično, aritmetički.

Arlesbeer-e, f. oskoruša; brekinja (voće); —baum, m. oskoruša; brekinja (stablo).

Arm, adj. ubog; bědan, siromah; sirota, siromaški.

Arm, m. ruka, mišica; — eines Flus-

ſes, rukavac, trak od rěke; — voll, naručaj; —band, n. narukvica; — bein, n. gornja cěv, surla od mišice; — binde, f. vez, povez; — bruch, m. ulomljenje ruke, rukolom; — brust, f. lúk, samostrěl; — brustmacher, m. lučar, samostrěljar; — brustschüße, m. lučar, samostrěljac.

Arme, m. siromah, ubogi, ubogac.

Armee, f. armada, vojska, vojnica, ordia; — beschl, m. zapověd vojsci.

Aermel, m. rukav.

Armen= (in Zusamm.) siromaški, ubožki; — anstalt, f. f. Armenhaus; — büchse, f. lemoznica, skrinjica za uboge; — gelb, n. ubožki novci, pěnezi ubogih, milostinja; — haus, n. spitalj, kuća za uboge, ubožka kuća, sirotište; — kasse, f. kasa ubožka; — kasten, m. škrinja za milostinju; — ordnung, f. ubožki red, uredba u pogledu ubogih; — pfleger, m. ubožki otac, lemozinar, milostinjar; — politzei, f. siromaško redarstvo; — schule, f. škola, učinica za uboge; — seckel, m. lemoznica; — steuer, f. ubožki namet, ubožka poreza, štibra; — stock, f. Armenkasten; — vater, f. Armenpfleger; — versorgung, f. oskérbjenje siromah.

Armgeschmeide, n. narukvice; — geige, f. gusle od mišice; — handschuß, m. dugačka rukavica; — hut, m. plosnati šešir, klobuk; — korb, m. kotarica s proveslom; — lehne, f. naslon (od stolice); — leuchter, m. kerostat, lustar, kandila; — mäuschen, n. Armmuskel, m. mišić od mišice; — ring, f. Armband; — dick, adj. debeo kao mišica; — schiene, f. bolčak, oklop od mišice; — schnalle, f. kopča od narukvice.

Armselig

3

61

H

Arzenei

Armselig, adj. siromah, ubog; nevoljan; — feligkeit, f. siromaštvo, ubožtvo; nevolja, nevoljnost.

Armsessel, m. naslanjač, stolica s naslonom, s ručicami; — spange, f. narukvica; — stuhl, f. Armsessel.

Armuth, f. sirotinja, siromaštvo, ubožtvo, nevolja; — szeugniß, n. svědočba, svědočanstvo od ubožtva.

Armvoll, m. naručaj; — zwickel, m. latica.

Aernte, f. Ernte.

Aromatisch, adj. aromatan, blagoduhan, mirišav.

Aronwurzel, f. natragulja, kozalac, zminac (trava).

Arrest, m. aps, arest; apsana, uza, uznica; tamnica, zatvor; (in Zus.) zatvorni; — halten, biti zatvoren; in — bringen, nehmen, zatvoriti, metnuti pod stražu; den — verwilligen gegen Jemanden, dopustiti da koga zatvore; wer den gewöhnlichen — vermeiden will, tko hoće da se ukloni običnom zatvoru; — ant, m. uznik, tamničnik, apsenik, arestant, zatvorenik; — irender, m. zatvoritelj; der zu arrestirende, koi se ima zatvoriti.

Arretir-en, v. a. zatvoriti, apsiti, ustaviti, uloviti, uhvatiti, metnuti pod stražu; uzeti, uzimati pod zatvor; —ung, f. zatvorenje.

Arrieregarde, f. zadnja vojska, straža.

Arsch, m. (gem.) guzica, dupe, pèrkno, rit; — backe, f. guz; — kerbe, f. pukotina od guzice; — leder, n. stražnji zaslon (u rudarah); — lings, adv. natražke, naguzičke; — loch, n. šupak; — pauker, m. deriguzica; — preller, Arschprügel, m. batina po guzici; — wisch, m. (gem.) utirak, pèrnja za otèrt guzicu, gužnik, peškir.

Arsenal, n. arsenal, oružnica.

Arsenik, n. sičan, mišomor.

Arsenikalisch, adj. sičanski, mišomoran.

Art, f. (Gattung), vèrsta, rod, pleme; (Eigenschaft, Form), vlastitost, kakovost, značaj, éud, način; (Sitte), navada, običaj; (Anständigkeit), pristojnost, uljudnost; das ist keine —, nepristoji se; auf diese —, tim načinom, tako; aus der — schlagen, izopačiti se, izroditi se, izmetati se; auf keine —, pod nikoji način, nipošto; einem Acker die zweite — geben, preorati, po drugi put orati njivu; — acker, m. oranica, orača zemlja; — bar; adj. orać, oratan, plužan; — en, v. n. nalik biti, sličiti, umetnuti se na koga; uspěti, uspěvati; ein wohl geartetes Kind, děte dobro, dobre éudi; udati se; udavati se; —feld, n. f. Artacker; —haft, f. Artbar.

Artig, adj. učtiv, uljudan, krasan, mio, dvoran, ugodan, prijatan, věšt; — keit, f. prijatnost, milina, ugodnost, uljudnost, dvornost, učtivost.

Artikel, m. član, članak, škljan.

Artillerie, f. artileria, topničtvo, oganj velji; — ist, m. artiljer, topnik.

Artischocke, f. artiéok.

Artist, m. umětnik; —isch, adj. umětnički.

Artland, n. f. Artacker.

Arzenei, f. lěk, pomoć, lěkaria; — bereiter, f. Apotheker; — bereitung, f. pripravljanje lěkah; — buch, n. lěčna knjiga; — büchse, f. lěčna kutia; — en, v. n. lěčiti se, uzimati lěke; — gelehrsfamkeit, — kunde, — kunst, f. lěčiteljstvo; — geruch, m. miris od lěkarie; — glas, n. (Arzeneigläschen), staklo lěkarsko, od lěkarie; — mittel, n. lěkaria, pomoć, lěk; — tare, f. lěčna taksa

Astrolog

3 63

Auf

Astrolog, m. astrolog, zvězdoslovac;
—ie, f. astrologia, zvězdoslovje;
—isch, adj. astrologički, zvězdoslovski; astroložan, zvězdoslovan.

Astronom, m. astronom, zvězdoznanac;
—ie, f. astronomia, zvězdoznanstvo;
—isch, adj. astronomski, zvězdoznanski.

Austwerk, n. grane, granje.

Asyl, n. utočište.

Atheist, m. bezbožnik; —in, f. bezbožnica; —erei, f. Atheismus, m. bezbožanstvo; —isch, adj. bezbožanski; bezbožan.

Atthem, m. duh, oduha, dihanje; dušak, dah; — holen, dihati, odisati; aus dem — kommen, zapěhati se; einen —zug thun, dahnuti; zu — kommen, odahnuti; in einem —, na dušak; —los, adj. zapěhan, lapéuć, bez duše; —losigkeit, f. neduh, sipnja; —zug, m. dahnutje.

Athmen, v. n. dihati, odisati; dahnuti.

Athmen, Athemholen, n. dihanje, odisanje, duh.

Aether, m. etar, povětarce, zrak najtanji; nebo; —isch, adj. etarski, povětarSKI; nebeski.

Atlaß, m. (Zeug), atlas, raz; (Landkartenfammlung), atlas (zemljopisni); —band, n. pantlika, věrPCA od atlasa, od raza.

Atlassen, adj. od atlasa, od raza, atlasan, razan.

Athmosphäre, f. atmosfera, dahokrug, parokrug.

Atom, m. atom, nesěk.

Attaque, f. nasěrt, navala.

Attentat, n. napad na koga.

Attestat, n. svědočba, svědočanstvo,
atestat; —iren, v. a. svědočiti, po-
svědočiti, biti svědok.

Attich, m. apta, burjan; in Auf. ap-

tov, adj.; —stengel, m. aptika; —
strauch, m. aptik, aptovina.

Aß, f. hrana, meka, namama; tain.

Aegbar, adj. grizak, jědak.

Aßel, f. Elster, Aussel.

Aeß-en, v. a. projěsti, projědati; (zu
essen geben), hraniti, pitati, kèr-
miti; (locken), vabiti, mamiti; (bei
den Kupferstechern), usěći, rězati,
urězati, utvoriti, vajati; —end, adj.
jědak, grizak; —kraft, f. jědka
sila, grizka moć; —kunst, f. utva-
ranje, vajanje jědkom vodom; —
—pulver, n. jědki, grizki prašak;
—stein, m. jědki grizki kamen;
—ung, f. pitanje, hranjenje; hrana,
prehrana, prepit, kèrma; —ung-
gebühr, f. prehranina, prepitnarina;
—wasser, n. jědka, grizka voda.

Au, i. vaj, avaj, jao, o, vajme!

Auch, conj. i, takodjer; wie auch, ka-
kogod; wenn auch das würe, baß,
kad bi i to bilo.

Auction, f. ličba, dražba.

Audienz, f. predpust, poslušanje, posluh; —faal, m. dvorana od au-diencie, slušaća, predpustna dvorana; —zimmer, n. soba od au-diencie, slušaća soba.

Auditor, m. auditor, saslušnik, voj-
nički sudac; —iat, n. saslušničtvo;
—iatšpraxis, f. věžba za sasluš-
ničtvo.

Aue, f. livada, livadia, pašinac;
lúka.

Auer-hahn, m. tetrěb (ptica); —henne,
f. ženka od tetrěba; —ochs, m.
tur, bik divji.

Auf, praep. na; za; po; s, sa; uz;
raz; od; — der Reise, na putu;
— einen Ort reisen, putovati kamo;
— dem Schloſſe, u kastelu; es geſt
— neun, proſlo je osam; — den
Mittag, o pódne; — immer, za

Aufblühen

3 65

P

Aufdrehen

Aufblühen, v. n. sinuti, sèvati (od munje).

Aufblühen, v. u. procvasti, procvětati; cvasti.

Aufbohren, v. a. bušiti, věrtati, probušiti, prebušiti.

Aufborgen, v. u. uzajmiti, uzeti zaimo.

Aufbraten, v. a. popeći, prepeći.

Aufbrauchen, v. a. trošiti, potrošiti, potratiti, poharčiti.

Aufbrauen, v. u. variti, povariti.

Aufbraus-en, v. a. uzkipěti, uzavrěti; fig. razljutiti se, razjariti se, uzplamtiti, buknuti; —end, adj. fig. ljut, naprasit.

Aufbrech-en, v. u. otvoriti, razbiti, razlupati silom; Briefe, Siegel —, razpećatiti, odpećatiti; — v. n. otvoriti se, puknuti; otići, krenuti se, těrnuti, odtisnuti se, maći, maknuti; —en, n. —ung, f. otvor, otvorenje, razboj, razbitje, razpečatjenje; polazak.

Aufbreiten, v. u. razastěrti, prostěrti.

Aufbrennen, o. a. požeći, pogorěti, popaliti, pripaliti; udariti žig; — v. n. uzbuktati, uzplamtiti, planuti; izgorěti.

Aufbring-en, v. a. (aufziehen), hraniti, odhraniti, gojiti, odgojiti; (zusammenbringen, z. B. eine Summe), sastaviti, pribaviti (svotu, skupu); ein Schiff —, uloviti, uhvatiti; eine Sitte —, uvesti, postavit u običaj, iznaći; (einen emporbringen), pomoći; einen Kranken —, izlěčiti; (erzürnen), razljutiti, razsèrditi, na ljutiti; (aufmachen), otvoriti, otvarati; —ung, f. odhranjenje, odgojenje; pribavljenje; ulovljenje, uvedenje; izlěčenje; razsèrdjenje.

Aufbruch, m. (das Bersten), pucanje,

puknutje, otvorenje; (Abreise, Abmarsch), polazak; zum — blasen, udariti marš, dati znamenje od polazka.

Aufbrüsten, v. a. otvoriti grudi, razgaliti pèrsa.

Aufbuden, v. u. napraviti, praviti, načiniti šatru.

Aufbügeln, v. a. utijati, tiglati, preći tiglom, utijom.

Aufbürden, v. a. natovariti, napèrtiti; einem etwas —, nateretiti koga čim, věrěći krivnju na koga, kriviti ga, okriviti ga; sich etwas —, podhvatiti se čega.

Aufbürsten, v. a. uzkefati, prekefati, kefati u vis.

Aufdamen v. a. (im Damenspiel) damati, vući, napraviti damu.

Aufdämmen, v. a. zajaziti, prejaziti, pregraditi.

Aufdämmern, v. n. svitati, pucati (zora); vedriti se, razvedriti se.

Aufdämpfen, v. n. izvětriti, izlapiti, izjapiti, izvapiti; — v. u. popušiti.

Auf daß, conj. neka, da, za da.

Aufdecken, v. a. (bedecken), pokriti; das Bedeckte, das Verborgene —, odkriti, razkriti; den Tisch —, prostěrti těrpezu, stol; —ung, f. pokrov, pokrivanje; odkrivanje, odkrov.

Aufdingen, v. a. pogoditi, najmiti, uzeti, najmiti na zanat momka, šegerta, ugovoriti (javno pred cěhom); —ung, f. pogodba, najam, uzetje na zanat, ugovor, uvét.

Aufdörren, v. a. sušiti, osušiti, posušiti.

Aufdrängen, v. u. otvoriti silom; sich — v. r. nametnuti se, nametati se komu.

Aufdrehen, v. a. razsukati, odsukati,

Auffärben

67

Aufgebot

Auffärben, v. a. preſarbati, premastiti,
preſarbivati, premaſtivati.

Auffaseln, Auffasen, v. u. očinkati se,
osipati se.

Auffaſſ-en, v. a. uhvatiti, uloviti, hva-
tati, sakupljati; (begreifen), razu-
čeći, dokučiti, dohititi, domašiti;
—ung, f. hvatanje, sakupljanje,
razumljenje, dokučenje, domašenje,
domah; —ungskraft, f. —ungsgabe,
f. —ungsvermögen, n. domah, dar
domašenja, domašenje.

Auffeilen, v. u. piliti, prepiliti, uzpi-
liti, limati.

Auffeuchten, v. u. vlažiti, kvasiti, pre-
vlažiti.

Auffinden, v. a. naći, iznaći, naho-
diti, nalaziti.

Auffischen, v. a. loviti, uloviti; va-
diti, izvaditi iz vode.

Aufflammen, v. a. podpaliti; — v. n.
buknuti, uzplamtiti.

Aufflattern, v. n. uzletěti, uzpěršiti.

Auffechten, v. a. splesti, razplesti,
splitati, razplitati.

Auffliegen, v. u. uzletěti, odletěti,
otvoriti se naglo; (durch Pulver),
poletěti, skočiti u zrak.

Aufflößen, v. a. ploviti, naploviti.

Aufflug, m. uzlet, polet.

Aufforder-n, v. a. pozivati, pozvati,
nukati, ponuditi; eine Festung —,
pozvati tvěrdju, da se preda; —
er, m. zazvalac; —ung, f. poziv,
pozov, pozvanje, nukanje, opomena;
—ungs= zazovni, adj.

Auffreffen, v. a. požderati, pozobati,
projěsti, pojěsti.

Auffrieren, v. n. topiti sè, taliti se;
raztopiti se, raztaliti se.

Auffrisch-en, v. a. razhladiti, ponoviti,
obnoviti, obnavljati; (aufmuntern),
podbuditi, uzbuditi, osloboditi,
sloboditi; —ung, f. ponavljanje,

obnovljenje, podbudjenje, slobodje-
nje.

Aufführ-en, v. u. voziti; (bauen),
graditi, zidati, sagraditi, sazidati;
Schaupiele —, igrati, skazati;
eine Musik —, igrati, izvěršivati;
im Triumphe —, povesti, voditi
u triumf, u slavju; sich — v. r.
vladati se, děržati se; —ung, f.
gradja, zidanje; igranje, skaz; iz-
věršivanje; děržanje, vladanje.

Auffüll-en, v. a. dopuniti, napuniti,
dopunjivati, napunjivati; —ung,
f. dopunjenje, napunjenje.

Auffüttern, v. a. pojěsti, potratiti
kèrmu, odhraniti, hraniti, gojiti,
odgojiti.

Aufgabe, f. (Bestimmung), nalog, za-
daća, pitanje; (Uebergabe), preda-
vanje, predaja.

Aufgaben, v. a. nabosti, nataknuti
na vile; fig. iznaći, pronaći.

Aufgang, m. uzhod, uzlaz; — der
Sonne, izhod, iztok; vom — bis
zum Niedergang, od iztoka do za-
pada; (Aufwand, Kosten), troškovi,
tratnja.

Aufgattern, v. u. naći sumice, po
sredći, nasumce.

Aufgeben, v. a. dati, zadati. predlo-
žiti (pitanje itd.); einen Brief —,
predati, izručiti; den Geißt —, iz-
dahnuti, umrěti; ein Amt —, osta-
viti službu; die Hoffnung —, gu-
biti, izgubit uſanje, bezuſati; einen
Patienten —, ostaviti bolestni-
ka.

Aufgeblasen, adj. podbuo, naduven;
fig. ohol, nadut, ponosit, bahat;
heit, f. podbulost, naduhtost,
oholost, ponosnost, nadutost, baha-
tost.

Aufgebot, n. napověst, navěštaj, pro-
glas, poziv; (Landsturm) podignutje.

5 *

Aufgedunsen

3 68

3

Aufhäufeln

Aufgedunsen, adj. podbuo; —heit, f. podbulost.

Aufgehen, v. n. (z. B. die Sonne 1c.), izlaziti, izići, ogranuti; (aussteigen), uzići, uzlaziti; (als Pflanzen), nictati, pronicati; (sich öffnen), otvoriti se, otvarati se; (als Eis), talliti se, topiti se; (sich auftrennen), poriti se; (als eine Schleife), razvezati se; (von Knospen), pucati, puknuti; (aufgewendet werden), trošiti se, tratiti se; es geht auf (in der Rechenkunft), neostaje ništa; jeżt geht mir ein Licht auf, sad viedim, sad poznam; — lassen, potrošiti, potratiti; sich die Füße —, oraniti, ozlediti noge od velika hoda.

Aufgeigen, v. a. guděti, zaguděti.

Aufgeklärt, adj. prosvětjen, učen, ve dar, bistar.

Aufgeb, n. kapara, zapogod, uvěra, prid, namet.

Aufgelegt, adj. razpoložen, od volje; gut oder schlecht — sein, biti dobre ili zle volje.

Aufgeräumt, adj. dobre volje, veseo, šaljiv, radostan; —heit, f. dobra volja, veselost, šaljivost.

Aufgeschaut! i. na stran, s puta, oko! pozor!

Aufgewärmt, adj. pogrijan.

Aufgeweckt, adj. veseo, živ; živahan, budan, bodar, badar; —heit, f. živahnost duha, badrost.

Aufgeworfen, adj. —e Nase, uzkučen, uzbijen, uzvinjen nos; —e Lippen, debele, nabuhrene ustne.

Aufgieß-en, v. u. liti, izliti na što, naliti; —er, m. lévač; —löffel, m. lévača (žlica).

Aufglätten, v. u. gladiti, izgladiti, pregladiti.

Aufgraben, v. a. kopati, izkopati,

izkapati, prekopati; —ung, f. iz kop, prekop.

Aufgrafen, v. a. pásti, popásti.

Aufgrünen, v. n. zeleněti, pozeLENěti.

Aufgült-en, v. a. podpasati, podvezati; (losgürten), odpasati, razpasati; —ung, f. pasanje, razpasanje.

Aufguß, m. nalěv.

Aufhaben, v. n. imat na sebi; — ein Amt, imati uredovnu dužnost; ein aufhabender Eid, položena zakletva; er hat den Mund auf, zja, zija.

Aufhaken, v. a. prosěći; prokopati; mit dem Schnabel —, prokljuvati; (alles hacken), posěći, pokopati.

Aufhästeln, v. a. razkopčati, razpuciti, razpetljati; priděnuti, prikopčati, pripučiti, pripetljati.

Aufhäkeln, Aufhaken, v. a. odkučiti, razkučiti; dignuti, potegnuti kukom u višak.

Aufhalt-en, v. a. ustaviti, zaustaviti; zaprěčiti, preprěčiti; (in die Länge ziehen), odvući, odmaknuti; (öffen halten), děržati otvoreno; sich an einem Ort —, boravitj, baviti se u kakvom městu; fig. sich über etwas —, rugati se čemu, porugivati se; ljutiti se; zaměriti; —ung, f. Aufhalt, m. zaustavljenje; zaprěka; kěrzmanje, kašnjenje; odmicanje, oklev, oklevanje.

Aufhängen, v. u. věšati, oběsiti; fig. einem etwas —, nametnuti što komu; prevariti ga, činiti mu věrovati štogodér; — stange, f. sěrg, lěnka.

Aufhasteln, v. u. namotati, smotati, naviti; potezati, potegnut u vis na vitó.

Aufhauen, v. a. posěći, razčepati.

Aufhäufeln, v. a. praviti hèrpice;

Aufhäusern

69

Aufkeimen

Erde um die Weinstöcke —, zagernjivati tèrsje.

Aufhäusern, v. n. nagèrnuti, nakupiti, snesti na hèrpu; fig. povekšati; —ung, f. nagèrnjivanje; povekšanje.

Aufheben, v. u. dignuti, dići, podignuti, uzdignuti; einen Verbrecher —, zatvoriti, metnuti pod stražu; (als Vorrath), sahraniti, čuvati; (Gesehe, Untersuchung etc.), dignuti, ukinuti; (endigen), dovèršiti, svěršiti; die Belagerung —, dignut obsadu; — die Gerichtsfitzung, razpustiti sudnu sědnicu; die Tafel —, ustat od stola; die Freundschaft —, pretèrgnuti prijateljstvo; eines mit dem andern, eins gegen das andere —, jedno s drugim nadoknaditi.

Aufheben, n. Aufhebung, f. dizanje, dignutje, podignutje, uzdignutje; uništenje, ukinutje; hranjenje, čuvanje; dotèrgnutje, uzvišenje; viel Aufhebens machen von etwas, u zvězde kovati, preveć dičiti; — muskel, —nder Muskel, m. dizač, dizaći mišić.

Aufhefteln, v. a. odkopčati, razkopčati.

Aufheften, v. u. prikopčati; zakopčati, priděnuti; einem etwas —, prišiti komu što, dat mu razuměti.

Aufheiteren, v. a. razvedriti, razbistriti; fig. razveseliti; sich — v. 1. razvedriti se, razgaliti se; fig. razveseliti se; —ung, f. razvedrenje, vedrina, razveseljenje.

Aufhelfen, v. a. pomoći; fig. uzdignuti, na noge postaviti.

Aufhellen, f. Aufklären.

Aufhenken, v. a. oběsiti, věšati.

Aufhenken, n. oběšenje, věšanje; věšala.

Aufheben, v. u. dražiti, nadražiti, uckati, nauckati; fig. (aufbringen, erzürnen), ljutiti, naljutiti, razljutiti, razdražiti; jemanden gegen einen —, poticati koga proti komu; —er, m. uckalo, uckalac; podbadałac; —ung, f. uckanje; poticanje.

Aufhissen, v. a. povući, potegnuti na vitó, isati; — n. isanje.

Aufhocken, v. a. natovariti, napèrtiti na ledja; opèrtiti; er muß alles —, sve mora on da nosi; — v. n. einem —, sěsti komu na kěrkaču.

Aufhören, v. n. slušati, prisluhnuti; prisluškivati.

Aufhören, v. n. prestati, dověršiti se; — v. a. posluhnuti; slušati; —ung, f. prestanak, svěrha, svěršetak; ohne —, bez prestanka.

Aufhüllen, v. u. odkriti, razkriti.

Aufhüpfen, v. n. poskočiti, skoknuti; zaigrati.

Aufjagen, v. a. kretati, krenuti, plašiti, uzplašiti, dignuti (zvěr).

Aufjammern, v. n. lelekati.

Aufjauchzen, v. n. kliknuti, klicati od radosti.

Aufjochen, v. u. odpregnuti, odprezati volove.

Aufkämmen, v. u. uzčešljati, češljati u vis.

Aufkauf, m. Aufkaufung, f. kupnja, kupovina, kupovanje.

Aufkaufen, v. a. kúpiti, kupovati, pokupovati.

Aufkäufer, m. prekupac, preprodavalac; —in, f. prekupica, preprodavalica.

Aufkegeln, v. a. složiti, slagati na hèrpu.

Aufkehren, v. a. mesti, pomesti; —icht, n. smet, smetje.

Aufkeimen, v. n. niknuti, proniknuti; nicati; klicati, poklicati.

Aufkitten

70

3

Auflangen

Aufkitten, v. a. lěpiti, prilěpiti, pri-
keljiti.

Aufklaftern, v. a. slagati, složit u
hvatove (klafstre).

Aufklappen, v. a. otvarati, otvoriti
klapu; dizati, uzdignuti (obod, kre-
ljute od šešira).

Aufklär-en, v. a. razbistriti, razsvě-
titi, prosvětiti, — Jemanden,
izjasniti kome što; sich — (vom
Wetter), razvedriti se, razgaliti se;
(deutlich werden), izjasniti se; —
er, m. razsvětitelj, prosvětitelj; —
ung, f. razsvětjenje, prosvětjenje,
prosvět; izjasnjenje; nähere — be-
kommen, dobiti o čemu bliže izjas-
nenje; —ungßsucht, —erei, f. běs,
pomama od prosvěte, prosvétaria.

Aufklauben, v. a. kùpiti, pokùpiti;
brati, pobrati, obrati.

Aufkleben, Aufkleiben, Aufkleistern, v. a.
keljiti, lěpiti, prikeljiti, prilě-
piti.

Aufklettern, Aufklimmen, f. Klettern,
Klimmen.

Aufklopfen, v. a. razbiti, razlupati.

Aufknacken, v. a. shěrstati, sgrizti,
grizti.

Aufknöpfen, v. a. odputiti, razputiti,
odkopčati, razkopčati.

Aufknüpfen, v. a. odvezati, razvezati;
oběsiti, věšati; —ung, f. odve-
zanje, razvezanje; věšanje; věšala.

Aufkuchen, v. a. učinit da zavrě; sva-
riti; — v. n. uzavrěti.

Aufkommen, v. n. dizati se, dignuti
se, uzdignuti se, podignuti se,
ustati na noge; — mit dem Be-
weise, uspěti s dokazom, dokazati
što; von einer Krankheit —, ozdra-
viti, oporaviti se, pridignuti se;
(von Gewächsen), primiti se, uhva-
titi se, uspěti; (ein Gebrauch), doći
u običaj; (emporkommen), uzići, po-

peti se do vlasti; man kann vor
ihm nicht —, nemože se čověk pred
njim pomoći; im Reden Niemand
— laffen, nedati komu do besěde;
solche Zweifel darf man nicht —
laffen, nevalja se puštat u takove
sumnje; — n. ozdravljenje, opo-
ravljenje; uspěh, uspětak; uzaša-
stje, popetje (na vlast), srěća.

Aufkönnen, v. n. moći podignuti se,
moći ustati.

Aufkrämpen, v. a. uzvinuti, uzdignuti
(obod od šešira).

Aufkraßen, v. a. česati, razčesati,
grebsti, ogrebsti.

Aufkrauseln, v. a. zaruditi, naruditi
(kosu).

Aufkreischen, v. n. dreknuti, drečati.

Aufkrümmen, v. a. uzvinuti, uzvi-
jati.

Aufkündig-en, v. a. oporeći, odkazati,
opovědati; —ung, f. odkaz, opo-
věd, oporeka; —ungšbrieſ, m. —
schreiben, n. dokaznica, opověd,
oporeka, odkazno pismo; —ungš-
zeit, f. odkazni rok, opověd, opo-
reka.

Aufkunft, f. f. Aufkommen.

Aufkütten, f. Aufkitten.

Aufkommen, v. n. nasmijati se, nasměh-
nuti se, smijati se.

Aufkommen, v. a. (einen Baum), gu-
liti, naguliti, nadrěti.

Aufladen, v. a. tovariti, natovariti,
pěrtiti, napěrtiti, nametati, nakla-
dati; — er, m. tovarnik, nosač,
bastaž; —ung, f. tovarenje, tovar,
teret.

Auflage, f. (der Zahlung) namet, po-
reza; zapověd; (eines Werkes)
štampa, izdanje (od knjige); (der
Listen zur Einficht) položenje listo-
vah na ugled.

Auflangen, v. a. pružiti, pružati u vis.

Auflassen

71

§

Aufmachen

Auflassen, v. a. pustiti koga gore;
ostaviti otvoreno; zapustiti (rudnik).

Auflaucr=n, v. a. vrebati, prežati, sě-
diti u busii; —er, m. vrebalac,
prežalac, zasědnik; —ung, f. vre-
banje, prežanje, zasěda.

Auflauf, m. navala; térka, tiska;
(Ausruhr), buna, steka; —en, v. n.
(von Sámereien), klicati, nicati;
(auffschwellen), oteći, naduti se, na-
rasti; (sich haußen), umnožiti. nakù-
piti se, nabrati se, sticati se; —
v. a. otvorit těrčući; die Füße —,
ozlediti noge; (stranden), nasěsti
(s brodom); — n. —ung, f. umno
ženje; nadutje, naraštenje, naraštaj.

Auflafschen, f. Aufhorchen.

Aufschen, v. n. oživěti.

Aufscken, v. a. lizati, slizati, izlizati,
oblizati, polizati, prolizati.

Aufleg-en, v. a. staviti, metati, me-
tnuti na što, nametnuti; einem et-
was —, naložiti; naručiti; zapo-
vědati; ein Buch —, štampati, iz-
dati; — v. n. (fett werden), otu
stiti, odehljati; — v. r. nasloniti
se; uprěti se; sich mider einen —,
uzprotiviti se; aufgelegt sein, biti
od dobre volje; —ung, f. postav-
ljenje, privitje, nalaganje, polaga-
nje; štampanje, izdavanje.

Auflehn=en, v. a. nasloniti, prislo-
niti; sich — v. r. nasloniti se,
prisloniti se; fig. uzprotiviti se,
opirati se (proti zakonu); —ung,
f. naslonjenje, prislonjenje; opor;
protimba, protivnost; uzbunjenje,
uzbuna.

Aufleihen, v. a. posuditi, uzajmiti.

Aufleim=en, v. a. prikeljiti, pritutka-
liti, prilěpiti; —ung, f. prikelje-
nje, pritutkaljenje, prilěpljenje.

Aufleinen, v. a. věšati, oběsiti, po-
věšati po konopu.

Aufske=en, v. a. pobirati, zabirati, kù-
piti, pobrati; sabrati, pokùpiti,
sakupiti; —ung, f. pobiranje, sa-
biranje, kùpljenje.

Aufliegen, v. n. nadležati; ležati, po-
čivati na čem; fig. biti bez go-
spodara, bez službe; sich — v. 1.
osadniti se, oranjaviti.

Auflockern, v. a. razvoziti, razvožkati,
uzděrmati; die Erde —, prekopati,
preorati.

Auflodern, v n. uzplamtiti, uzbuktati,
buknuti.

Auflösen, v. a. (aufbinden), razvezati,
razrěšiti; odvezati, odrěšiti; raz-
plesti, odplesti; (schmelzen), razto-
piti, stopiti; (zertheilen), razstaviti,
razděliti, razdrěšiti; (zerstören), raz-
oriti, razrušiti; — einen Vertrag,
uničiti pogodbu; — eine Ehe,
razženiti; — eine Gesellschaft, raz-
pustiti družtvo, razdružiti; die Ge-
sellschaft löst sich auf, družtvo pre-
staje, ukida se; (Landtag 1c.), razpu-
stiti (sabor itd.); außgelöst werden,
umrěti; —end, adj. odrěšujuć, raz-
rěšujuć; odvezujuć, razvezujuć;
raztapajuć, razstavljajuć; (Bebin-
gung), uništni, razpustni (uvět);
—lich, —bar, adj. odrěšiv, razrě-
šiv; odveživ, razveživ; raztopljiv;
—lichkeit, —barkeit, f. odrěšivost,
razrěšivost; razveživost; raztop-
ljivost; —ung, f. razvezanje, razrě-
šenje; odvezanje, odrěšenje; razple-
tenje, raztopljenje, razděljenje,
razstavljenje, razašastje, razorenje,
razrušenje; —ungskraft, f. razstavna,
razrěšna sila; —ungsmittel, n. raz-
rěšilo, razstavilo.

Auflöth=en, v. a. pripojiti; razpojiti;
—ung, f. pripoj; razpoj.

Aufmachen, v. a. otvoriti, odprěti;
odkriti, razkriti; staviti, metnuti

Aufmahlen

3

72

C

Aufpacken

na što; (aufbinden), odvezati, razvezati; einen Brief —, otvoriti, razpečatiti; eine Ruß —, razbiti, stući; sich —, v. r. otvoriti se, dignuti se, podignuti se; krenuti se, otići, odpraviti se; spremiti se; wir müssen uns früh —, moramo uraniti.

Aufmahlen, v. a. (Getreide), mlěti, samlěti.

Aufmahlen, v. a. (Gemälde), malati, namalati; obnoviti, ponapraviti kip; potrošiti (malajući).

Aufmarsch, m. pověrstanje, pověrst; —iren, v. n. věrstati se, pověrstati se.

Aufmaß, n. věrh (u měre).

Aufmauern, v. a. zidati, sazidati, pozidati; podzidati, dignuti, dizati.

Aufmerk- en, v. n. paziti, slušati; — v. a. zabilježiti, ubilježiti, upisati, zapisati; —er, m. motrilac; uhoda; —sam, adj. poman, pomnjiv, pazljiv, pozoran; —samkeit, f. pomnja, pomnjivost, pozor, pozornost, pazljivost; pažnja.

Aufmischen, v. u. měšati, směšati.

Aufmunchen, v. a. (munter machen), buditi, probuditi, razbuditi; einen zu etwas —, uzbuditi, pobuditi, obodriti; (aufheitern), razveseliti, obradovati; utěšiti, těšiti; —ung, f. budjenje, podbadanje, poticanje, obodrenje; těšenje, radovanje, veseljenje, utěha.

Aufnageln, v. a. prikovati, pribiti (čavli).

Aufnagen, v. a. progrizti; progloždati.

Aufnähen, v. u. šiti, prišiti, pošiti.

Aufnahme, f. doček, dočekanje; prijetje, primanje; umnoženje, nabranje; — an Sohnes Statt, posinovljenje; — des Eides, prise-

ganje, zakletje; — des Verhörs, preduzetje sasluška; schriftliche — einer mündlichen Klage zu Protokoll, stavljenje ustmene tužbe u napisnik; — der Studirenden, upis djakah; — eines Protestes vom Notar, prosvědovanje po biléžniku; Geld —, uzajmljenje; in — sein, cvasti, biti u običaju, navadi; in — bringen, uvesti, stavi ti u običaj; —sbozen, m. upisni list, tabak; —sgebühr, f. upisna; —schein, m. primitnica, upisnica; —sfähig, adj. sposoban za prijetje, tko je za prijetje.

Aufnaschen, v. a. pojěst u poslašticah.

Aufnehmen, v. a. primiti, dočekati; von der Erde —, dignuti, uzdgnuti; pomnožati, nakupiti; ein Capital —, uzet zaimo, u zajam; an Sohnes Statt —, posiniti, posinoviti; einen Eid —, zakleti koga; Rechnungen —, preduzeti, naciniti račune; (anhören) saslušati (parničke govore); das Verhör —, napisati saslušak; eine Gegend —, izrisati, narisati; es mit einem —, ogledati se s kim; für Scherz —, uzeti, primiti za šalu; übel —, zaměriti kome što; etwas auf sich nehmen, uzeti na se, podhvatiti se.

Aufnehmen, n. in — kommen, doć u običaj.

Aufnieten, v. a. pribiti (čavlići).

Aufnöthigen, v. a. namotnuti, nametati, nagovoriti, usiliti koga da uzme.

Aufopfer-n, v. a. posvetiti, zěrtvovati, priněti; sich —, v. r. zěrtvovati se; —ung, f. posvetjenje, zěrtvovanje; zěrtva, posvetilište.

Aufpacken, v. a. tovariti, natovariti, pěrtiti, napěrtiti; (das Gepackte öffnen), razvezati, razpěrtjati.

Aufsappen

B 73 F

Aufreizen

Aufsappen, f. Aufkleben.

Aufpassen, v. a. priměriti, pripodobiti; v. n. paziti, bit na opazu; vrebati, prežati; —er, m. uhoda, uhodnik; zasědnik; — an den Stadtthoren, vratar, stražar od grada.

Aufpflanzen, v. a. (als eine Fahne, 1c.) naperiti, nasaditi, pobiti; die Kannonen —, naperiti, naměstiti topo-ve; mit aufgepflanztem Bajonett, s naperenom bajunetom.

Aufpflügen, f. Aufackern.

Aufsplopfen, v. a. kalamiti, nakalamiti, cěpiti, ucěpiti; eine Flasche —, otvoriti, odčepiti plosku.

Aufpichen, v. a. smoliti, prismoliti, nasmoliti.

Aufpicken, v. a. zobati, pozobati; prokljuvati.

Aufplagen, v. a. puknuti, pući, razpuknuti se.

Aufplaudern, v. a. nagovoriti koga na što.

Aufplumpen, v. n. pljusnuti, pljusfati.

Aufpochen, v. a. kucnuti, udariti, kućati.

Aufprägen, v. a. pritisnuti, pritiskati, utěstiti, těstiti.

Aufprallen, v. n. odskakivati, odskočiti, uzbiti se.

Aufprozen, v. a. nastaviti, navaliti (top).

Aufpusten, f. Blasen.

Aufpuß, m. ures, nakit, nakitjenje, naprava; —en, v. a. resiti, ure-siti, naresiti, kititi, nakititi, okiti; počistiti, čistiti.

Aufquellen, v. n. izvirati, izticati; nabubriti se, naduti se, razkvasiti se; — v. a. namočiti, nakvasiti, močiti, kvasiti.

Aufquetschen, v. a. gnježiti, sgnječiti.

Aufraffen, v. a. pokupiti, pograbiti; sich —, v. r. ustati, uzdignuti se naglo; fig. oporaviti se, oporavljati se.

Aufranken, v. a. penjati se, popeti se.

Aufrauchen, v. n. dimiti se, kaditi se, pušiti se; — v. a. popušiti.

Aufräumen, v. a. spremati, spremiti, pospremiti, pospraviti; počistiti; prostora napraviti; aufgeräumt sein, bit dobre volje, biti od volje; —ung, f. spremljenje, pospravljenje; red; čištenje.

Aufrechnen, v. a. računati, uračunati; zaračunati, staviti na račun.

Aufrecht, adj. osovljen; ravan, jednak; — ada, uprav, ravno, jednako; osovljeno; — bleiben, ostati u moći, sili, kréposti, valjanosti; — halten, v. a. uzděržati, čuvati, sačuvati; —haltung, f. uzděržanje, čuvanje.

Aufrecken, v. a. pružati, pružiti, spružiti; dizati, dignuti, uzdignuti u vis.

Aufregen, f. Aufrühren.

Aufreiben, v. a. otěrti; stěrti; těrti; oglodati, glodati, očešati, nažuljiti; natěrti; (vertülen, ausrotten), iztrěbiti, izkorčpiti; pobiti, potući.

Aufreihen, v. a. nizati, nanizati.

Aufreissen, v. a. derati, razderati, děrpiti, razděrpiti, kidati, razkinuti; eine Thür —, otvoriti naglo; das Maul —, die Augen —, zinuti, izbuljiti, izvaliti oči; (zeichen), narisati, načertati; — v. n. puknuti, razcěpati se, razkinuti se, razderati se; razporiti se.

Aufreiten, v. a. osadniti (konja); sich —, v. r. ozlediti se, dobit vuka jašući; — v. n. uzjahati, posěsti konja.

Aufreizen, v. a. dražiti, razdražiti,

Aufrennen

74

Aufsaugen

uckati, nauckati; —de Reden, razdražni govori.

Aufrennen, v. a. otvoriti (vrata těrčući); razbiti čelo; — v. n. natěrčati.

Aufrichten, v. a. (Schule, Denkmal), dizati, uzdignuti, nastaviti; einen Leidenden —, těšiti, razgovoriti; Freundschaft —, zavěrči, učiniti prijateljstvo; Bundniß —, udariti uvět; ein Regiment —, podignuti regementu; sich —, v. r. ustati, dignuti se, izpraviti se; utěšiti se.

Aufrichtig, adj. iskren, istinit, pravodušan, otvoren, prav; ein —er Wein, vino čelo, naravsko; — adv. iskreno, istinito, pravo, otvoreno; —keit, f. iskrenost, istinitost, pravodušnost, otvorenost, pravota.

Aufrichtung, f. dignutje; podignutje; napravljenje; razgovor, utěha, utěšenje.

Aufriegeln, v. a. odsunuti, odkrakunati.

AufringeIn, v. n. ruditi se, naruditi se, uvijati se, kověrčiti se.

Aufriß, m. oris, osnova, plan.

Aufriß-en, v. a. zadirati, zaderati, prodirati, proderati, ogrebsti; —ung, f. ogreb,

Aufrollen, v. a. (zusammenrollen), saviti, smotati; (aus einander rollen), razviti, razmotati.

Aufrücken, v. a. uzbiti u vis, pomicati, pomaknuti u višak; (vorveršen), spočitati, prebaciti, bacit u oči, spočitavati, prebacivati, bactati u oči.

Aufrubern, v. n. udariti, udarati vsislom o što.

Aufruf, m. doziv, poziv, pozov.

Aufrufen, v. a. klicati, kliknuti; zvati, pozvati, dozvati, zazvati.

Aufruhr, m. buna, uzbunjenje; punta, odmetnutje, smutnja; — prebigen, pobudjivati na bunu.

Aufruhr-en, v. a. měšati, razměšati, směšati, poměšati; buniti, uzbuniti, spuntati; fig. krenuti, kretati; obnoviti, ponoviti; —er, m. bu novnik, puntar, bunitelj; odmetnik, odpadnik; —isch, adj. bunovan, puntarski, uzbunjen, odmetan, odpadan; —ung, f. razměšanje, měšanje.

Aufrüsten, v. a. graditi, sagraditi, dizati, podignuti (odar).

Aufrütteln, v. a. děrmati, uzděrmati, proděrmati, promućkati, mućkati.

Aufß, (auf daß), — Eiſ gehen, na led ići; — neue, s nova, na novo; — höchste, najviše; — längstc, najdulje, najduže, najdalje.

Aufsagen, v. a. kazati, reći, govoriti lekcii; (absagen), odkazati, oporeći, opogovoriti; die Freundschaft—, dotěrgnuti, pretěrgnuti prijateljstvo, omraziti se.

Aufsägen, v. a. propiliti; razpiliti; odpiliti.

Aufsammeln, v. a. kùpiti, sbirati, pobirati, brati; —ung, f. sabiranje, pobiranje, kùpljenje.

Aufsandung, f. dopustenje za upis na posědstvo (pritežanje).

Aufstatteln, v. a. sedlati, osedlati.

Aufsag, m. nakit; (Kopfpug), ures, naprava od glave; schriftlicher —, sastavak; razprava; osnova, osnovanje, plan; pismo; pomenak; račun.

Aufsäßig, adj. neprijatelj; tvěrdoglav. uporan, nepokoran, odpadan; einem — sein, měrziti na koga; —keit, f. neprijateljstvo.

Aufsagen, v. a. siesi, nesieati, ni

Auffängen

75

Auffschmieren

Auffängen, v. a. dojiti, nadojiti, odojiti.

Auffschaben, v. a. strugati, nastrugati; prostrugati.

Auffschanzen, v. a. šanac napraviti.

Auffschärfen, f. Aufsrißen.

Auffcharren, v. a. izkopati, čeperkati, izčepěrkati.

Auffschauen, v. n. dignut oči, pogledati; uzviriti.

Auffschäumen, v. n. pěniti se, zapěniti se, uzpěniti se.

Auffscheuchen, v. a. izplašiti, uzbčiti, krenuti (zvěrad); poplašiti (ptice).

Auffscheuern, v. a. počistiti, pobrisati, otěrti, oribati.

Auffschichten, v. a. složiti, slagati, naslagati jedno na drugo.

Auffschießen, v. a. otvarati, otvoriti; (hinauffschieben), tiskati, potisnuti uzgor; (verschieben), odmaknuti, odložiti, zanositi, odgoditi; —ling, m. mladica, ogranak; (in der Baukunst), kuka od žléba.

Auffschießen, v. n. (von Pflanzen), zebati, těrati, rasti naglo; (emporschießen), skakati (iz vode riba); — v. a. otvoriti, razbiti, probiti iz topa il puške; popucati, potratiti.

Auffschießen, v. a. udariti, udarati o što brodom.

Auffschlag, m. udaranje (takta); zavratak, okrajak (na haljini); — des Hutes, krilo od šešira; — des Preises, poskupljenje, podražanje dražba; (Erhöhung der Abgabe), povekšanje danka, poreze, pridavak; marine Aufschläge, topli obliži.

Auffschlagen, v. a. probiti, razbiti, prolomiti; udariti, udarati; ein Kleid —, posuvratiti, zavěrnuti;

(öffnen, aufdecken), otvoriti, odkriti, razkriti; ein Zelt —, razpeti šaTOR; (entzwei schlagen), prebiti, prelomiti, pretěrgnuti; (verwunden), udariti, ràniti; etwas in einem Buche —, potražit štogod u knjizi; eine Wohnung —, nastaniti se, naseliti se; ein Gelächter —, udariti u směh; die Augen —, otvoriti oči, progledati; — v. n. podražati, poskupiti.

Auffschleifen, v. a. smucati, vući, navući.

Auffschleifen, v. a. derati, razderati, proderati, poderati.

Auffschlichten, f. Auffschichten.

Auffschliessen, v. a. otvoriti, odprěti, odključati; fig. odkriti; iznaći; razréšiti, raztumačiti, razbistriti; sich —, v. r. otvarati se, otvoriti se, pucati, puknuti; procvasti, cvasti, cavti; —er, m. ključar; —in, f. ključarica; —ung, f. otvaranje; odključavanje; odpiranje.

Auffschliessen, v. a. poriti, razporiti, proporiti, parati; prorězati; —ung, f. porenje, razpor, propor, razparanje; paranje; prorěz.

Auffschluchzen, v. n. jeknuti, jecati.

Auffschlürfen, v. a. sěrkati, posěrkati.

Auffschluß, m. otvor, otvorenje, otvaranje; fig. tumačenje, ohjasnjenje; —geben, izvěstiti, ubavěstiti, razjasniti.

Auffschmausen, v. a. jěsti, pojěsti.

Auffschmeißen, f. Aufswerßen, Aufschlagen.

Auffschmelzen, v. a. topiti, taliti, otopiti, raztopiti; pritopiti, pricvěrljiti; — v. n. otopiti se, raztopiti se, raztaliti se.

Auffschmieden, v. a. prikivati, prikovati.

Auffschmieren, v. a. mazati, primazati

Aufsehen

→ 77

→

Aufsprengen

podignuti se, uzvisiti se, uzletěti, popeti se; —ung, f. Aufschwung, m. uzgon, uzlet, uzletenje.

Aufseh-en, v. u. (ausblicken), pogle-
dati, podignuti oči; fig. paziti,
pripaziti, prigledati, nastojati; —
n. fig. buka, treska; —machen, pa-
dati u oči, pozornost pobuditi;
—er, m. nadglednik, nadziratelj;
nastojnik; —erin, f. nadzirateljka;
prigledateljka; nastojkinja.

Aufseß-en, v. a. staviti, metnuti, po-
ložiti na što; den Kopfspan —, na-
kititi glavu; den Hut —, pokriti
se; (aufnähen), prišiti; (schriftlich),
sastaviti, napisati; (aufrecht stel-
len), nastaviti, izpraviti; die Spei-
sen —, naněti na těrpezu; seinen
Kopf —, bit svoje glave; die Ko-
sten —, sračunati troškove; Hör-
ner —, nakititi rogovima, dělati
rogove; sich —, usěsti na konja,
uzjahati; sich wieder einen —, o-
prěti se komu; — v. n. puštati
rogove (od jelena); grizti jasla
(od konja); —er, m nastavljač;
slagač od děrvah; —ung, f. na-
stavljenje, nastavljanje; slaganje.

Aufsein, v. n. biti na noguh, biti
budan; er ist schon auf, on je već
ustao; (offen sein), biti otvoren,
zjati; früh —, uraniti, ustati ra-
no; (verzehrt sein), biti potrošen,
izjeden, potratjen; — n. java,
bdenje.

Aufseufzsen, v. a. uzdahnuti, uzdisati.

Aufs höchste, adv. najviše, najveć.

Aufsicht, f. nadgled, nadzor, prigle-
danje, nastojanje, ravnanje, ču-
vanje; es steht unter seiner —,
njemu je pověreno, pod rukom;
—zpersonale, n. nadgledno osoblje.

Aufstücken, v. n. uzavřetí, uzbujatí;
— v. a. prekuhatí, prevářiti.

Aufstiegen, v. u. odpečatiti, razpe-
čatiti.

Aufsitz, m. usěd, usědanje, posěd, po-
sědanje; uzjah, uzjahanje; ustanje,
ustanak.

Aufstehen, v. u. (die Nacht), sědití,
bditi; usěsti, posěsti konja, uzja-
hati; (zu Pferde dienen), ustati,
podić se na vojsku; sich —, v. r.
oranjaviti od duga sěda.

Aufstören, v. a. die Hängmatten —,
dizati, dignuti krevete mornarske.

Aufspähen, f. Aufspähen.

Aufspalten, v. a. kalati, razkoliti,
razkalati; — v. n. cépati se, ka-
lati se.

Aufspannen, v. u. razpeti, raztegnut-
ti, razviti, napeti; alle Segel —,
otvoriti jědra svakolika; gelindere
Zaiten —, popustiti; —ung, f.
razpetje, raztegnutje, razvitje, na-
petje.

Aufsparen, v. a. prištediti, sačuvati;
sig. odmaknuti, odložiti, odvući,
sačuvati, odgoditi.

Aufspreichern, v. a. metnuti, metati u žitnicu.

Aufspreisen, f. Aufessen.

Aufsperren, v. a. otvorati, otvoriti,
odpirati, odprěti; die Augen —,
izbuljiti, provaliti oči; das Maul
—, zinuti, zjati; —ung, f. otvor,
otvorenje; odpiranje.

Aufspielten, v. a. igrati; zaigrati.

Aufspießen, v. a. naticati, nataknuti,
nabosti; nabiti, udariti na kolac.

Aufspindeln, v. u. metnuti, metati na vreteno.

Aufspinnen, v. a. presti, popresti, iz-
presti.

Aufspißen, v. a. die Ohren —, dizati,
dignuti, éuliti, načuliti uši.

Aufspreißen, v. a. razpeti, raztvoriti.

Aufsprengen, v. a. prolomiti, probi-

Aufspriesen

3 78 3

Aufstören

ti; (aufsagen), krénuti (zvěr); —
ung, f. prolom, prolonjenje.

Aufspriesen, s. Aufsprossen.

Aufspringen, v. n. (in die Höhe springen), skočiti, poskočiti; (die Thür), otvoriti se; (ausplagen), puknuti, popucati, pucati.

Aufsprossen, v. n. niknuti, proniknuti, nicati; těrati (mladice), zebati.

Aufsprüfling, m. mladica, ogranak.

Aufsprudeln, v. n. klokotati, kipěti, vrěti; zaklokotati, uzkipěti, uzavřeti; fig. uzplamtiti, razjariti se, buknuti.

Aufsprung, m. skok.

Aufspulen, v. u. naviti, namotati, smotati.

Aufspülen, v. a. izprati, izpirati, po miti, izplakati.

Aufspünden, v. a. odtapunati, vaditi, izvaditi vranj ili tapun, otvoriti, odčepiti.

Aufspüren, v. a. (bei den Jägern vom Spürhunde), nanjušiti; fig. tražiti, iskati, naći.

Aufstammen, v. u. poduprěti, nasloniti.

Aufstampfen, v. a. gaziti, nagaziti, nabiti; kopati, razkopati (nogom).

Aufstand, m. ustanak, f. Aufruhr.

Aufstapeln, v. a. sněti, snositi na hěrpu, gěrnuti, nagěrnuti.

Aufstäuben, v. n. prašiti se, izpršiti se.

Aufstäubern, f. Aufjagen.

Aufstechen, v. a. probosti, izbosti, nabosti; (bei den Kupferstechern), prevajati, rězati s nova; fig. čuti, dočuti, saznati po srěći (rěč kakovu).

Aufstecken, v. a. (als ein Kleid ic.), uzvěrnuti, posuvratiti, zavěrnuti,

taknuti, nabosti; eine Fahne —,
naperiti barjak, stěg; es ist nichts
dabei aufzu stecken, neima pri tom
nikakove koristi.

Aufstehen, v. n. (offen stehen), bit otvoren, zijati; (auf etwas stehen), stojati na čem; vom Sitzgen, Liegen —, ustati, podići se, dignuti se; vom Krankenlager —, ozdraviti, oporaviti se, pridići se, ustanuti; gegen einen —, uzprotiviti se, oprěti se, uzbuniti se proti komu; (erscheinen, kommen), pojaviti se, doći; in Masse —, dignuti se, podignuti se listom (na oružje).

Aufsteifen, v. a. štirkati, preštirkati,
krěpiti, pokrěpiti s nova (rubje);
dizati, podignuti krila od šešira.

Aufsteig-en, v. n. penjati se, uzpeti se, popeti se, uzići; podignuti se, posěsti (konja); (von Dünften aus dem Magen), podrigivati se; (von Gestirnen), pojaviti se, izići, izteći, pomoliti se; —end, adj. uzlazeć, uzlazan, uzhodan; —c Linie, uzhodno kolěno; —ung, f. uzašastje (tělesah nebeskih).

Aufstell-en, v. a. nastavljati, nastaviti, dizati, podignuti, izpraviti; (z. B. einen Vertreter), postaviti, metnuti; Zeugen —, dovesti svědoke; Meze —, razpeti mrěžu; wegen, (nach) etwas —, razpitkivati, tražiti; —ung, f. nastavljenje, podignutje, izpravljenje; postavljenje, metnutje; dovodjenje (svědokah); iztraživanje.

Aufstieben, v. n. dignuti se, uzletěti, uzpěrhnuti.

Aufstöbern, f. Aufjagen.

Aufstöpfeln, v. a. odčepiti, odčepljivati.

Aufstören, v. a. buditi, probuditi bu-

Aufstoßen

§ 79

§

Auftraufen

Aufstoß-en, v. a. protisnuti, odrinuti; razbiti, prolomiti; die Haut —, oguliti kožu; — v. a. (von Speisen), podrigivati se; (auf etwas stoßen), udarit o što; (begegnen), susrěsti, sukobiti, naměriti se; susrětati, naměrati se, —en, n. —ung, f. razbijanje, probijanje, sastanak, susrět; podrigivanje.

Aufstößig, adj. kiseo, pokvaren, skvaren; jogunast; bolešljiv.

Aufstreben, 2. n. tèrsiti se, siliti se podignuti, težiti.

Aufstrecken, v. u. pružiti, pružati u vis.

Aufstreichen, v. a. mazati, namazati; gladiti u vis; — v. n. omicati se, puzati se, omaknuti se.

Aufstreifen, v. u. zasukati, zavěrnuti, posuvratiti; die Haut —, oguliti kožu; — v. n. taknuti se, dirati.

Aufstreuen, v. a. nasipati, posipati, nasuti, posuti.

Aufstrich, m. uzgud, udarac gudala ozdo gore

Aufstülpen, v. a. zavěrnuti, uzvernuti; poklopiti (lonac itd.), eine kleine aufgestülpte Maße, malen zaferknjen nos.

Aufstürmen, v. a. uzbuniti; otvoriti, razbiti (na juriš).

Aufstürzen, v. a. poklopiti, zaklopiti; pokriti; — v. n. skočiti, posernuti, skakati, sěrnuti.

Aufstücken, v. a. kititi, nakititi, resiti, naresiti; den Hut —, f. Aufkrampfen.

Aufstücken, v. a. naslanjati, nasloniti; sich — v. r. nasloniti se, prisloniti se, naslanjati se, prislanjati se.

Aufsuchen, v. a. tražiti, iskati, potražiti, poiskati; —ung, f. traženje, iskanje.

Aufsummen, v. a. nagertati, gěrnuti,

nagěrnuti, kùpiti, nakùpiti; sich — v. r. nakùpiti se, umnožiti se, nabrati se.

Aufstafeln, f. Aufkischen.

Auftakehn, v. a. spremati, spremiti, oružavati, oružati (brod).

Auftaumeln, 2. u. dizati se, ustati smušen.

Aufthau-en, v. a. raztaliti, raztopiti, otopiti; — v. n. raztaliti se, raztopiti se, otopiti se, odkráviti se, okopniti; — n. —ung, f. otop, topljenje, taljenje; odkravljenje, okopljenje; —ungspunkt, n. otopna točka, piknja od otopa.

Auftheilen, v. a. die Entschädigung, razrězati naknadu.

Aufthun, v. u. otvoriti, odprěti; odkriti, razkriti; sich — v. r. otvoriti se, odkriti se; der Himmel thut sich auf, vedri se.

Aufthürmen, v. a. nagěrnuti, nahěrpiti, nagěrtati, gěrnuti, hèrpati, tèrpati.

Aufkischen, v. a. doněti na stol; dat jěsti; počastiti, pogostiti.

Auftrag, m. naruka, naručak, naručbina, naručenje, nalog; zapověd, povlaštjenje; namaz, primaz; — geben, naručiti; zapoviděti.

Auftrag-en, v. a. nositi, naněti, doněti (na tèrpezu); Gold —, pozlatiti; Farben —, posarbati, nafarbati, mastiti, pomastiti; einem ein Geschäft —, naručiti, naložiti, zapovědati; — dem Gegentheil den Eid, zaiskati, da se protivnik zakune na što; —sgeber, m. naručitelj; —Chandel, m. naručna tèrgovina.

Aufträufeln, v. a. točiti, liti, izliti; kapati, nakapati.

Auftraufen, v. n. kapati, izkapati, nakapati.

Auftreiben

-3 80 -

Aufweichen

Auftreiben, v. u. (Reise), nabiti;
(Wild —), krenuti, iztěrati; Geld
—, naći, nabaviti novacah; (mit
Gewalt außprengen), silom otvo-
riti; (aufblasen), naduti, nadunuti,
nadimati.

Auftrenn-en, v. a. parati, poriti, raz-
poriti, oporiti; —ung, f. porenje;
razpor.

Auftreten, v. u. probiti, razbiti no-
gom; — v. n. stupiti, stati; (auf
der Bühne), pojaviti se, pokazati
se, igrati; wider jemand —, dignuti
se, ustati proti komu; mit etwas
—, početi, pokazati se, pojaviti
se; energisch —, krépko postupati;
— n. f. Auftritt.

Auftrieſen, f. Aufträufeln.

Auftrinken, v. a. popiti, izpiti.

Auftritt, m. hod, korak, stup; stu-
panj, skalin; (auf der Bühne), po-
javljenje, pokazanje, igranje; (im
Schauspiel), prizor, scena; dogadjaj,
prigoda, sgoda, slučaj.

Auftröcknen, v. u. sušiti, osušiti; po
sušiti; — v. n. osušiti se, posu-
šiti se; usahnuti, sahnuti.

Aufträöpfeln, v. a. nakàpiti, kàpiti.

Auf und ab, adv. gorě i dolě.

Aufwachen, v. n. probuditi se, bu-
diti se; — u. probudjenje.

Aufwachsen, v. n. rasti, narasti, uzra-
sti; miteinander—, zajedno odrasti,

Aufwägen, f. Aufwiegen.

Aufwählen, v. u. (eine Karte), pre-
věrnuti.

Aufwallen, v. n. ključati, kipěti,
izkipěti, uzavřiti; im Zorn —,
razjariti se, razsěrditi se, razgnjě-
viti se, uzplamititi; —ung, f. kip-
ljenje, uzavrenje; — des Zornes,
sěrdoja, sěrčba, gujěv, jarost.

Aufwälzen, v. u. navaliti, valjati

Aufwand, m. trošak, tratnja, po-
trata.

Aufwärmen, v. u. grijati, pogrijati;
fig. ponoviti, obnoviti.

Aufwarten, v. n. služiti, dvoriti; po-
hoditi, polaziti, učinit svoj po-
klon; jemand mit einer Speife —,
poslužit koga kakovom jěstvinom;
Ihnen aufzuwarten, na službu; (von
Hunden), služiti.

Aufwärter, m. momak, sluga, službe-
nik, dvorilac, dvornik; —in, f.
momica, služkinja, službenica, dvor-
kinja.

Aufwärts, adv. uz, gorě, uzgor,
uzvis; uz běrdo; den Fluß —, uz
vodu.

Aufwartsam, adj. f. Dienſtſertig.

Aufwartung, f. Aufwarten, n. posluga,
dvorba; pohod, polaz; einem seine
— machen, učiniti komu svoj po-
klon, dvoriti ga.

Aufwassen, v. a. oprati, pomiti, prati,
pomivati.

Aufwäscherin, f. sudoperka, pomiva-
lica.

Aufwäschen, n. pomije.

Aufweben, v. a. tkati, satkati, po-
tkati; (lvšweben), razatkati.

Aufwechsel, m. prid (agio); —n, v. a.
proměniti, razměniti, měnjati, raz-
biti (novac); pridariti.

Aufwechsel, m. měnjalac; pridar;
—selung, f. měnjanje; pridarenje.

Aufwechseln, v. a. buditi, probuditi,
razbuditi; fig. razvezeliti; einen
Tobten —, uzkrisiti; —er, m.
budnik, buditelj; —ung, f. bu-
djenje, f. Auferweckung.

Aufwehen, v. a. (emporwehen), uzpuh-
nuti, uzduhnuti; (voffnen), otvo-
riti větrom; razduvati, razpuhati.

Aufweichen, v. a. razkvasiti; namo-

Aufweisen

3 81

B-

Aufziehen

močiti se; —ung, f. razkvašenje, namočenje.

Aufweisen, v. u. namotati, naviti.

Aufweisen, v. a. kazati, pokazati, pokazivati; dovesti; —ung, f. kazanje; pokazanje; dovod.

Aufweisen, f. Weisen.

Aufwenden, v. a. trošiti, potrošiti, tratiti, potratiti, poharčiti.

Aufwerfen, v. a. otvoriti, probiti, razbiti (bacanjem); nabaciti; bacit u zrak; Blasen, Schaum —, ključati, pristiti se, pěniti se; einen Damm —, načiniti, podignuti nasap; aufgeworfene Lippen, ustne debele, nabubrene; eine Frage —, zametnuti pitanje; sich — (von Bröttern), sgěrbiti se, skriviti se; sich zum Lehrer —, nametati se, nametnuti se za učitelja; sich wider jemand —, dignuti se proti komu, uzprotiviti se.

Aufwischen, v. a. sukatl, zasukati; mazati, namazati běrkove.

Aufwikel-n, v. a. namotati, naviti; saviti, smotati; (lošwicken), razmotati, odmotati; razviti, odviti; ein Kind —, razviti děte; —ung, f. namotanje; svijanje, razvijanje, odmatanje.

Aufwiegeln, v. a. podbuniti, uzbuniti; buniti, puntati; —ung, f. (auch —ei, f.) buna, punta; bunjenje, puntanje.

Aufwiegen, v. a. izměriti, vagnuti, utegnuti; fig. nadilaziti, pretežati.

Aufwiegler, m. puntar, bunitelj, bunovnik, smutljivac; —isch, adj. puntarski, odmetnički.

Aufwindeln, v. u. ein Kind —, razviti děte.

Aufwinden, v. a. potegnuti, uzdignuti na vito: išati, povući uzgor; die

Anker —, povaditi, dignuti sidro; Zwirn —, namotati, naviti.

Aufwirken, v. a. razatkati; potkati; (bei den Bäckern), razděliti těsto; razparati (u lovca).

Aufwirren, v. a. razrěšiti, razmotati, razměrsiti.

Aufwisch-en, v. u. těrti, otěrti, brisati, obrisati; —er, —hader, m. otirač, kěrpina za brisat, ubrus.

Aufwogen, v. n. dizati se, dignuti se na valove.

Aufwölben, f. Wölben.

Aufwollen, v. n. htět u vis.

Aufwühl-en, v. a. razrovati, razriti; uzrovati, uzriti; — die öffentliche Ordnung, podkopavati javni red; —ung, f. podkopavanje.

Aufwurf, m. nasip, namet, nanos.

Aufzählen, v. a. brojiti, nabrojiti, izbrojiti; —ung, f. brojenje; nabrojenje; izbrojenje.

Aufzäumen, v. a. zauzdati, metnuti uzdu; —ung, f. zauzdanje.

Aufzeichen, v. a. zapiti i zajěsti, potiti i pojěsti.

Aufzehr-en, v. u. potrošiti, potratiti, poharčiti; —er, m. razmetnik, razsipnik, razpikuća.

Aufzeichnen, v. a. naznačiti, zabilježiti, ubilježiti; zarovašiti; upisati; —er, m. bilježnik, upisač; —ung, f. naznačenje, ubilježenje; upisanje, zapisanje; —ungsbuch, n. bilježna, upisna, zapisna knjiga.

Aufzeigen, f. Aufweisen.

Aufzerren, f. Aufreißen.

Aufziehbrücke, f. diživ most.

Aufziehen, v. a. (öffnen), otvoriti, odprěti; (in die Höhe), vući, potegnuti, potezati gorě, dizati; eine Uhr —, naviti, navući, navlačiti uru; Saiten —, napeti, napinjati strune; (bei den Webern),

Aufzug

82

8-

Augen

snovati; Kinder —, odgojiti, od-
hraniti; den Hahn am Gewehre —,
napeti pušku; einen —, zbijati
šale s kim, dražiti ga; (hinhalten),
odmicati, zanositi; zum Tanze —,
pozvati na tanac; gelindere Saiten
—, popustiti; eine Brücke —, di-
gnuti most; die Segel —, raspeti
jedra; — v. n. (einher ziehen), ići,
stupati u redu; (auf die Wache
ziehen), izměniti stražu; prächtig
—, gizdati se; (aufgezogen kommen
mit Reden ic.), izustiti; sich —,
v. r. podignuti se; es zieht sich
ein Gewitter auf, nevrême se.
spravlja; —haken, m. kuka od
vitla; —loch, n. rupa za zaděnuti;
—seil, n. konop od vitla.

Aufzug, m. potezanje, dizanje; (Auf-
schub), odlaganje, odgod, zatezanje,
zanošenje; (bei den Webern), osno-
va; (im Schauspiele), čin, dio;
feierlicher —, svečanost, svečani
obhod, velikopnost; (Begleitung),
sprovodjenje, sprovod; procesia,
litija, provod; (Kraha, Lasten auf-
zuziehen), argan, vito; —brücke, f.
diživ most, f. Zugbrücke.

Aufzwängen, v. a. otvoriti, odprěti
silom; nabiti.

Aufzwecken, v. a. pribijati, pribiti
čavlići.

Aufzwicken, v. a. odštipnuti; razštip-
nuti.

Aufzwingen, f. Aufnöthigen.

Augasel, m. zěnica,

Auge, n. oko; vid; (in der Karte),
oko; (an Pfflanzen), pup, pupak,
pupoljak; große Augen machen —,
diviti se, čuditi se; ein — auf
etwas haben, oko imati, žuditi;
ein wachsames — haben auf Je-
manden, paziti na koga; gehe mir

čiuh; das liegt vor Augen, oče-
vidno je; die Augen niederschlagen,
poniknuti; aus den Augen, aus
dem Sinn, koga nevidimo, lako i
zaboravimo; ein — zudrücken, kroz
pèrste gledati; zum — gehörig,
očinji.

Augeln, v. a. ucěpiti; (liebängeln),
namigavati.

Augen-, adj. in Zusammens. oči, od
očiuh; —ader, f. žila od oka,
očna žila; —arzt, m. okulista, o-
čar, léčnik od očiuh; —arznei, f.
pomoć za oči, lék za oči; —be-
schreibung, f. oftalmografia, okopi-
sje; —binde, f. povez, vez od o-
čiuh; —blick, m. čas, mah, hip,
trenutje od oka, par; —blicklich,
adj. časan, učasan, časoviti; —
adv. odmah, u čas, udilj, s města;
—Hlinzeln, n. miganje; —bogen,
m. (die Regenbogenhaut), düga (od
oka); —braune, f. oběrva; —but-
ter, f. kèrmelj; —cur, f. léčenje
bolesti očinje; —deckel, m. poklo-
pac od očiuh; —fell, n. naočnjak,
opnica od oka; —diener, m. u-
dvorica, prilizalac, licuměrac; —
dienst, m. prilizivanje, licuměrstvo;
—fluß, m. suzenje očiuh; —glas,
n. očali, naočari; —häutchen, n.
opnica od oka, naočnjak; —höhle,
f. jamica od oka; —trankheit, f.
bolest očinja; —kraut, n. roso-
pas (trava); —leder, n. naočnjak;
—licht, n. vid očinji; —lied, n.
—lieder, pl. vedja; —lußt, f. na-
slada oku, očinja radost; —maß,
n. měra od oka; nach dem — ur-
theilen, suditi na oko, po oku;
das — nehmen, okom izměriti;
—merk, n. zaměrak, cilj, svěrha;
nakanjenje; —mittel, n. f. —ar-

Neuglein

-8 83 -

Ausbeßen

—punkt, m. gledište; —salbe, f. mast za oči; —schade, m. očinja bolest; —schein, m. vid, razgled, pogled, pozor; in — nehmen, razgledati, progledati, razviděti; den — vornehmen lassen, učiniti da se što razgleda; —scheinlich, adj. očevidan, javan, očiti; — adv. očevidno, javno, očito, bělodano; —scheinlichkeit, f. očevidnost, javnost, očitost, bělodanost; — scheins-, (in Zusammenf.) razgledni; —scheinprotokoll, n. razgledni napisnik; —scheinstagsaßung, razgledno ročište; —spiel, n. namigivanje; —sprache, f. očinji jezik; oči; —staar, f. staar; — trafen, n. kěrmeljivost; —stern, m. zěnica; —trost, m. 1) (Pflanze), didak, vidac, zorvica (trava); 2) — f. —luft; —verblendung, f. obsěna; —wasser, u. voda za oči; —weide, f. půša za oči; —weh, n. bolest očinja, okobolja; —wimper, f. trepavica; —wink, m. mignutje, namignutje, trenutje, trenutak; — winkel, m. kraj, kut od oka; — zahn, m. podočnjak, srědnji zub; —zeuge, m. očevidac.

Neuglein, n. okašce, malo oko.

Augig, adj. okat.

Augur, m. augur, koboslovac, vračar, v štac.

August, m. august, kolovoz (měsec).

Augustiner, m. augustinac (kaludjer); —in, f. augustinka.

Auhirsch, m. poljski jelen.

Auripigment, n. orpimenat, žuti sičan, žuti mišomor.

Aurora, f. s. Morgenrōthe; —farbe, f. farba od zore, rujna boja.

Aus, prp. iz; od; po; raz; sa, s; — adv. dokončano, dověršeno, prošlo.

Ausackern, v. a. uzorati; poorati.

Ausändern, v. a. vaditi, povaditi žile iz mesa.

Ausantworten, f. Ausliefern.

Ausarbeit-en, v. a. načiniti, izraditi, izdělati; (abfassen), sastaviti, spisati, (beendigen), svěršiti, dověršiti; einen Drehen —, oguliti, oderati; —ung, f. izradjenje, izradak; sastavak, razprava, pismo; dělo.

Ausart-en, v. n. izopačiti se, izroditi se, odroditi se, izvěrći se; —ung, f. izopačenje, izrodjenje, odrodjenje, izvěrgnutje.

Ausästen, v. a. kresati, okresati, ohaštriti, oklaštriti (děrvo).

Ausathmen, v. n. dihati, oddahnuti; — v. a. die Seele —, izdahnuti, izdisati, umrěti, dušu izpustiti.

Ausbauen, v. a. peći, izpeći; — v. n. izpeći se, peći se.

Ausbaden, v. a. kupati, okupati, prati, oprati; fig. etwas — müssen, platiti, těrpěti za drugoga.

Ausbähen, v. a. pěržiti, izpěržiti.

Ausballen, v. a. razvezati, razpraviti.

Ausbannen, f. Verbannen.

Ausbauen, v. a. sazidati; sagraditi.

Ausbeding-en, v. a. ugovoriti, ureći, pogoditi, uvětovati; sich etwas —, priuzděržati si štogod; —ung, f. ugovor, pogodba, uvět, priuzděržanje.

Ausbedungen, adv. osim, izvan, razmi.

Ausbeeren, v. u. opipati, obrati (jagode).

Ausbeichten, v. u. izpoviděti; fig. priznati.

Ausbeinen, v. a. vaditi, povaditi kosti.

Ausbeissen, v. a. (einen Zahn), slomiti, izkěrhnuti zub; odgrizti, od-

Ausbeizen

B

84

B

Ausbrechen

griznuti; einen aus einer Stelle —, izagnati, odtěrati.

Ausbeizen, v. u. snimiti, izvaditi krěpkom vodom.

Ausbesser-n, v. a. popraviti; prenapraviti; pokèrpiti, izkèrpiti; —er, m. popravljalac; kèrpilac; —ung, f. popravak, popravljenje, prenapravljenje; pokèrpljenje.

Ausbeten, v. a. moliti, izmoliti.

Ausbetten, v. n. preněti postelju.

Ausbeugen, f. Ausbiegen.

Ausbeute, f. plod, korist, dobit, dobitak, plěn, dohodak, probitak; dio.

Ausbeuteln, v. u. izvaditi, iztresti iz kese; Mehl —, prosěati brašno; fig. einen —, oglobiti koga.

Ausbezahlen, f. Auszahlen.

Ausbiegen, v. a. izvěrnuti, izvinuti; — v. n. vor einem —, ukloniti se pred kim il komu.

Ausbieten, v. u. nuditi, prodavati; einen —, pozvati koga (na menjdan); odpustiti iz službe.

Ausbild-en, v. u. izdělati, napraviti; Jemanden —, izučiti koga; den Geift —, izobraziti, obrazovati; —ung, f. izdělanje, napravljenje; — des Geiftes, izobraženje, izobraženost, obrazovanje.

Ausbinden, v. u. razvezati, razrěšiti

Ausbitten, v. a. izmoliti, izprositi; iskati, tražiti; das bitte ich mir aus, prosim, ja toga netěrpim; ich bitte es mir zu Gnaden aus, prosim tu milost.

Ausblasen, v. u. izpuhnuti, izduhnuti; ugasiti, utěrnuti; fig. (aus-trompeten), raztrubiti, trubiti.

Ausbleiben, v. n. izostati, nedoći; (nicht zurückkehren), ne vratiti se; das Fieber ist ausgeblieben, ostavila

—, neče ga mimoći kázan, kaštiga; —, n. (von der Tagsaßung), izostanak od ročista.

Ausbleichen, v. a. izběliti, poběliti, běliti; — v. a. poblěditi, oblediti, blěditi.

Ausbleien, v. a. puniti, napuniti, zatiti olovom.

Ausblühen, v. n. ocvasti, prolaziti cvět.

Ausbgluten, v. n. izgubiti kèrv svukoliku, izteći komu kèrv; (aufhören zu gluten), prestat teći; — laffen, pustit da teče kèrv (dok prestane).

Ausbböden, v. a. zadniti (bačvu, bure).

Ausbohlen, v. a. obiti daskama.

Ausbohren, v. a. prověrtati, probušiti.

Ausborgen, v. a. (einem Andern), uzajmiti, posuditi, dati na poček, na veresiu; (von Jemanden etwas), uzeti na poček.

Ausbraten, v. a. (als Fett), topiti stopiti, raztopiti; (einen Braten), peći, izpeći; — v. n. izpeći se.

Ausbrauchen, f. Verbrauchen.

Ausbrauen, v. a. variti, izvariti; dovariti (pivo).

Ausbrausen, v. u. okipěti; prestat šumiti.

Ausbrechen, v. a. izlomiti, polomiti, odlomiti, izbiti; (durch Speien von sich geben), izbljuvati, izrigati, izbacati, izmetati; die Bienen —, ubiti pěele; einen Zahn —, iztěrgnuti zub; — v. n. izaći; promoliti se, protisnuti se; (als Feuer), projaviti se, nastati; ukazati se, polěći se; in ein Gelächter, in Thränen —, udariti u směh, u plač; in Schmähworte —, psovati, opsovati, udarit psovati; (vom Concurse), nastati; aus einem

Ausbreiten

3

85

B

Ausdeuten

Ausbreit-en, v. a. razširiti; razastėrti, prostėrti, razprostraniti; ein Gerücht —, razsuti glas; die Arme —, ruke širiti; sich — v. r. širiti se; ploditi se; sich über etwas —, obširno o čem besėditi; —ung, f. razširenje; prostiranje, razastiranje.

Ausbrennen, v. a. izpaliti; izgorėti; pogorėti; progorėti; Ziegel —, izpeći opeke; — v. n. izgorėti, pogorėti.

Ausbringen, v. a. (als Flecken 1c.), vaditi, izvaditi; (unter die Leute bringen), razglasiti, pronėti, razsuti; eine Gesundheit —, napit u zdravje; Junge —, izlėći, polėći; (im Bergbaue), raztopiti, topiti.

Ausbruch, m. ukazanje, pojavljenje, nastanak; — des Krieges, početak, postanak rata; — der Freude, des Entzückens, veselje, radost; (des Concurses), nastanak (stećaja); (des Feuers), buknutje (vatre); (aus einem Gefängnisse), provala; (der Unruhen), pojava, početak nemira; (Wein), samotok.

Ausbrüchig, adj. znan, javan, očit.

Ausbrühen, v. a. popariti, pariti.

Ausbrüllen, v. n. izrikati se; (vom Donner), izgėrmėti se.

Ausbrummen, v. a. izmėrljati.

Ausbrüsten, v. a. izvaditi pėrsnu kost.

Ausbrüt-en, v. a. izlėći, polėći, izvesti; fig. iznaći, izmisliti, izmozgati, skovati, osnovati; —ung, f. izleženje, poleženje; izleg, potleg; fig. iznašastje, kov, osnova

Ausbügeln, v. a. tiglati, potiglati, iztiglati, izgladiti tiglom, utijom.

Ausbund, m. čudo; izgled; stvar iz vėrstna; — von Schönheit, uzorita lėpost, uzor lėpote; ein —

aller Schelme, lupež svih lupe žah.

Ausbündig, adj. izvėrstan; odličan; osobit; —adv. izvėrstno; odlično; osobito.

Ausbürsten, v. a. keſati, izkeſati, okefati.

Ausbuschen, v. a. izkorėniti, izkorėpiti, izguliti.

Ausbüßen, f. Büßen.

Auscultant, m. (t.) prislušnik.

Auscuriren, v. a. lěčiti, izlěčiti, vidati, izvidati.

Ausb dampfen, v. n. izlapiti, izjapiti, izvapiti, izvětriti, lapiti, japiti, vapiti, větriti.

Ausbämpfen, v. a. učinit da izlapi, izvapi, da izvětri; (erſticken ein Feuer), potušiti, ugasiti, utėrnuti.

Ausbärmen, v. a. vaditi, izvaditi crěva.

Ausbauer, f. postojanstvo, uztėrpljivost; —n, v. a. odėržati, stėrpěti, snositi; — v. n. durati, trajati, obstati do svěrhe; —n, n. trajanje, postojanstvo, uztėrpljivost; —nd, adj. postojan, tėrpljiv.

Ausdehnbar, adj. pruživ; —keit, f. pruživost.

Ausdehn-en, v. a. pružiti, pružati, otegnuti; raztegnuti, protegnuti, raztanjiti; razprostraniti; — (eine Verordnung), protegnuti, razprostrěti naredbu; (anwenden) obračiti, uporaviti što na što; —end, adj. pružan, otezan; —ung, f. pružanje; raztegnutje, protegnutje; (Weitläufigkeit) obširnost; (Anwendung) obrata, uporava; (Raum) prostor.

Ausdeichen, v. a. pregraditi naspom, jaziti, zajaziti.

Ausdenken, v. a. izmisliti, iznaći.

Ausdeuten, v. a. tumačiti, iztumačiti.

Ausdichten

3

86

3

Auserwählen

čiti, protumačiti, izjasniti; —er,
m. tumač, tumačnik; —ung, f.
tumačenje; protumačenje.

Ausbichten, v. a. izmisliti; kalafatati,
kèrpiti, izkèrpiti (brod).

Ausdielen, v. a. obijati, obiti da-
skama.

Ausdienen, v. a. doslužiti; odslužiti.

Ausdingen, v. u. ugovoriti, pogoditi,
uvětovati.

Ausdonnern, v. n. izgèrméti se.

Ausdorren, v. n. sušiti se, osušiti se,
sažnuti, usažnuti.

Ausbörren, v. u. sušiti, osušiti, po-
sušiti.

Ausdränzen, f. Verdrängen.

Ausdrehen, v. a. točiti, obtočiti.

Ausdrehen, v. a. izvinuti, izvijati.

Ausdreschen, v. a. mlatiti, omlatiti,
vèršiti, overšiti.

Ausdruck, m. (im Reden), rěč, izraz;
govor, besěda; izraženje, život,
izraz; ein Bild, das sehr viel —
hat, jako izrazan kip, kip pun iz-
raza.

Ausdrücken, v. a. (ein Siegel, eine
Schrift), pritisnuti, udariti, naštam-
pati; (mit Worten), izraziti, izra-
živati, izreći; — im Bescheide die
Ursache, naznačiti uzrok.

Ausdrück-en, v. u. ožimati, ožeti, če-
diti, izediti; (mit Worten), f.
Ausdrücken; —lich, adj. naročit;
— adv. baš, upravo, naročito, izri-
kom, izrično.

Ausdruck-sam, adj. izrazan, pun iz-
raza; —barm, adj. bezizrazan;
—sart, f. rěč, način od izraza;
—sleer, —slos, f. Ausdrucksarm;
—svoll, f. Ausdrucksam; —drückung,
f. pritisnutje; naštampanje, uda-
renje.

Ausdrusch, m. mlatnja, žito omla-

Ausduften, v. n. izlapiti, izjapiti, iz-
vapiti, izvětriti.

Ausdüften, v. a. dihati, mirisati, da-
vat miris od sebe.

Ausdulden, v. a. prepatiti, pretèr-
pěti.

Ausdunften, v. n. izlapiti, izjapiti,
izvapiti, izvětriti.

Ausbünft-en, v. a. davati paru od
sebe, pušiti se, kaditi se; —ung,
f. para, sapa; větrenje, izjapljenje;
kadnja; —ungsmesser, m. dahoměr.

Ausebnen, v. a. ravnati, poravnati.

Ausecken, v. a. izrězati na ugle.

Auseggen, v. a. uzděrljati.

Auseinander, adv. ob sebi; (in Zus.)
raz, od; —bringen, v. a. razstav-
ljati, razstaviti, lučiti, razlučiti;
—fahren, v. n. razstati se, razići
se; —gehen, v. n. razići se, raz-
minuti se, razdvojiti se; razstaviti
se, razpasti se; —legen, v. u.
razstaviti, protumačiti; —nehmen,
v. a. raznimati, razstaviti, razbi-
rati, razabrati; —setzen, v. a.
razstaviti; protumačiti, izjasniti;
—setzung, f. razbiranje; razstav-
ljanje, tumačenje; —thun, v. u.
razstaviti; —ziehen, v. a. razte-
zati, raztegnuti; tanjiti, razta-
njiti.

Auseisen, v. u. otopiti, odkinuti od
leda.

Auseitern, v. a. gnojiti se, ognó-
jiti se.

Auserkiesen, Auserkören, f. Auslesen,
Erwählen.

Auserkoren, adj. izabran, po izboru.

Auserlesen, f. Auserkoren.

Ausersehen, v. a. izbirati, izabrati;
odrediti, preodrediti.

Auserinnen, f. Ersinnen.

Auserwähl-en, v a. izabrati, izbirati;

Ausserzählen

87

B

Ausflöhen

f. izabranje, odabranje; izabiranje, odabiranje.

Ausserzählen, v. a. izkazati, svěršiti pripovědku.

Auseffen, v. a. pojěsti.

Ausfachen, v. a. praviti, napraviti pretinc.

Ausfächsern, v. u. valjati, povaliti loze.

Ausfädeln, v. a. činkati, očinkati; sich — v. r. osuti se, osipati se.

Ausfahren, v. a. (einen Weq), derati, izderati put vožnjom; izvezti; — v. n. izvezti se; otići; izaći; fig. izmaknuti se; am Zeike —, osuti se po životu; (ausgleiten), omaknuti se, poskliznuti se.

Ausfahrt, f. izvoz, odlazak, izlazak; trim.

Ausfall, m. prosèrnutje, proripljenje; navala; vrata potajna; (Abgang) manjak (n. p. u porezi); (Ausmaß) izměra, što komu zapade.

Ausfallen, v. n. izpasti; (einen Ausfall thun), prosèrnuti, proripiti; navaliti; (ausarten), izopačiti se, izroditi se; den Fuß —, uganuti, uvinuti nogu (padši); gut oder schlecht —, tegnuti il netegnuti za rukom; (wie die Haare), padati, puziti; (zusfallen) zapasti komu; die Stimmen fallen auf Temanden aus, glasovi su za koga; der Weweis fällt nicht rechtsbeständig aus, nije dokaz po zakonu.

Ausfalten, v. a. razpustiti nabor.

Ausfangen, v. u. poloviti.

Ausfassen, v. a. činkati, očinkati; — v. n. osuti se, osipati se.

Ausfaußen, v. n. iztruniti, sagnjiliti, spèrhnuti.

Ausfechten, v. a. razigrati na sablje; (mit Worten), razpraviti, razpravljati.

Ausfegen, v. a. čistiti, očistiti, mesti, pomesti; prazniti, izprazniti.

Ausfeger, m. pometalac; —in, f. pometalica.

Ausfegsel, n. smet, izmet.

Ausfeilen, v. a. piliti, limati, opiliti; fig. popraviti, pogladiti.

Ausfenstern, f. Ausfilzen.

Ausfertigen, v. a. dati, izdati, opraviti; sastaviti; dati pismo o čemu; razglasiti, oglasiti; —ung, f. opravak, sastavljenje, opravljenje, izdanje.

Ausfeuern, v. u. grijati, ugrijati (sobu); paliti, izpaliti (bačvu); — v. n. izpucati se, napucati se.

Ausfilzen, v. a. napuniti, nabiti dlakom; fig. einen —, izpsovati, izgèrditi koga.

Ausfinden, v. a. iznaći; domisliti se, sětiti se.

Ausfindig machen (Iemanden oder etwas), v. a. naći koga ili što, iznaći, iztražiti.

Ausfischen, v. a. poloviti ribe, opustiti ribnjak; iztegnuti, izvaditi iz vode.

Ausflattern, f. Ausfliegen.

Ausfliechten, v. u. razplesti, razplitati.

Ausfliechsen, v. u. strugati, ostrugati meso; —messer, n. strugač, strugalo.

Ausflicken, v. u. kèrpiti, izkèrpiti, pokèrpiti; popraviti, popravljati; —er, m. kèrpilac; —in, f. kèrpilica; —ung, f. kèrpanje, kèrpljenje; kèrpež.

Ausfliegen, v. n. izletěti, poletěti; fig. poči pèrvi krat u svět; (ausgehen), izići, izlaziti.

Ausfließen, v. n. izteći, izticati; —ung, f. Ausfluss.

Ausflöhen, v. a. loviti, hvatati buhe.

Ausgabe

3 89

3

Ausgießen

samah na poṣti; in Ausgabe brin-
gen, proračuniti za trošak, ura-
čunati što u razhodak; — eines
Buches, izdanje, štampanje, štampa.

Ausgabs-, adj. razhodni.

Ausgähren, v. n. okipěti, nakipěti se.

Ausgang, m. izhod, izlazak; (Aus-
fuhr), izvoz robe; (Ende), svěrha,
dospětak, konac; (Erſolg), poslě-
dak; — eines Wortes, okončanje,
svěršetak rěči; —s-, (in Zusamm.)
izvozni; —sgebühr, f. izvoznina;
—sverbot, n. zabrana izvoza; —
szoll, m. izvozna carina, izvoz-
nina.

Ausgärben, v. a. strojiti, ostrojiti;
fig. izderati, izlupati.

Ausgäten, v. a. oplěti, opléviti, plěti,
plěviti.

Ausgät-en, n. plětva; —er, m. plě-
tvar; —rin, f. plětvarica; —eisen,
n. plěvača.

Ausgattern, f. Auskundschaften.

Ausgebegeld, n. novci, pěnezi za trošak svakdanji, sitni, drobni novci.

Ausgeb-en, v. a. dati, razdati; Geld
—, trošiti; ein Buch —, izdati,
štampati; eine Karte —, naigrati,
nabaciti; děliti; für etwas —, pro-
davati za ...; —, v. n. iznositi,
donositi; sich —, v. v. iztrošiti se;
sich für etwas —, nazivati se čim,
graditi se; —er, m. ključar, raz-
premitelj; —erin, f. ključarica,
razpremiteljka.

Ausgebliebene, n. izostatak; — Par-
tei, f. izostavša stranka.

Ausgebreitet, adj. razširen; — e Be-
kanntenschaft, veliko poznanstvo; —er
Teppich, prostirač, prostirača.

Ausgebot, n. prodavanje, ličba.

Ausgeburt, f. fig. proizvod.

Ausgerient, adj. odsluživši, odslužio.

Ausgedinge, n. uvět, pogodba; pri-

děržaj, ugovor; —, m. priuzděrž-
nik.

Ausgehen, v. n. izići, izlaziti; (die
Haare), opadati, puziti; (Geld, Ge-
treide, Wein ic.), nestajati, nestati;
(Farbe), gubiti se; (Feuer), gasnuti,
utěrnuti se; mein Traum geht mir
aus, san mi se sbija; auf etwas —,
kanitl, nakaniti, imati na misli;
leer —, nedobiti ništa; ungestraft
ausgehen, bez kazni osloboditi se,
oprostiti se kazni; einen Befehl —
— lassen, razglasiti zapověd; auf
Abenteuer —, klatiti se, skitati
se po světu; (sich endigen), okon-
čavati, svěršivati se; —, n. ne-
stajanje, nestadak.

Ausgeissen, v. a. kidati, pokidati, ko-
miti, okomiti zaliho listje (od du-
hana itd.).

Ausgekerbt, adj. nazubljen, zubat.

Ausgelassen, adj. razuzdan, razpu-
šten; — adv. razuzdano, razpu-
šteno; —heit, f. razuzdanost, raz-
puštenost.

Ausgelaugt, adj. izlužen.

Ausgelegte Arbeit, f. izkladano dělo,
teg.

Ausgelernt, adj. izučen.

Ausgemacht, adj. dovršen, svěršen;
séguran, stanoviti, bez dvojbe,
nedvojben.

Ausgenommen, adv. osim, izvan,
razmi, do.

Ausgepeitscht, adj. fig. poznat; iz-
mlatjen.

Ausgerben, f. Ausgärben.

Ausgeschlagen, adj. osut, krastav.

Ausgewachsen, adj. gèrbav.

Ausgiebig, f. Ergiebig.

Ausgießen, v. a. izliti; ugasiti, utěr-
nuti vodom; mit Blei —, zaliti
olovom; sein Herz —, izliti, otvo-
riti, odkriti sěrce; seinen Zorn

Ausgießung

→

90

E-

Aushecken

über Jemand —, izrigati jéd svoj
na koga.

Ausgießung, f. izlitje; izlěv.

Ausglätten, v. a. gladiti, izgladiti.

Ausgleichen, v. a. jednačiti, sjednačiti, poravnati; fig. načiniti se, pogoditi se, poravnati se, nagoditi se; —ung, f. poravnanje, nagodba.

Ausgleiten, Ausglitschen, v. n. omaknuti se, poskliznuti se.

Ausglimmen, v. n. tinjati, iztinjati.

Ausglühen, v. a. běliti, razběliti
(gvoždje u ognju).

Ausgraben, v. a. kopati, izkopati;
uzrovati; (von Flüssen), zadirati,
roniti; (in Kupfer, Stein), uděljati,
urězati.

Ausgräten, v. a. vaditi, povaditi ko-
sti iz ribe.

Ausgrollen, v. n. sèrditi se, nèsèr-
diti se.

Ausgrübeln, v. a. izmozgati, mozgati.

Ausgründen, f. Ergründen.

Ausguß, m. izlěvanje; izlitje; izlěv.

Ausgypsen, v. a. mazati, namazati
sadrom, žesom.

Aushaaren, Aushären, v. n. linjati se,
gubiti dlaku.

Aushacken, v. a. kopati, izkopati;
kljuvati, izkljuvati; odsěći, odmě-
riti (mesa); izdubsti; otesati, iz-
tesati.

Aushäckeln, Aushaken, v. a. dignuti,
izvaditi, izstaviti (vrata).

Aushalftern, v. a. razoglavati, skinuti
ular.

Aushalten, v. a. děržati; oděržati;
těrpěti; pretěrpěti; iztrajati, do-
trajati; trajati; im Singen —,
dopěvati; an einem Orte —, oba-
stati gděgod; die Lehrzeit —, do-

es nicht mehr —, nemogu više
podnositi.

Aushämmern, v. a. odbiti; izbiti;
napraviti (čekićem, gladiocem).

Aushändig-en, v. a. izručiti, izručati,
izručivati; —ung, f. izručenje, iz-
ruka.

Aushang, m. muštra (na dućanu); —
en, v. n. visiti izvana.

Aushäng-en, v. a. ohěsiti nadvor,
van; —schild, n. cimer, znamenje
(na dućanu).

Ausharr-en, v. n. iztrajati, dotrajati,
obastati; —end, adj. postojan,
uztěrpljiv; —ung, f. dotrajanje;
obastanje; postojanstvo; uzterp-
nost, uztěrpljivost.

Aushärten, f. Abhärten.

Aushauch, m. para, dah; izdah, iz-
dahnutje; odisanje; odahnutje;
odah; —en, v. n. dihati; odisati;
dahnuti; Wohlgerüche —, mirisati,
davati miris; die Seele —, iz-
dahnuti, izpustiti duh, umrěti.

Aushau-en, v. a. sěći, izsěći, posěći;
kopati, izkopati, dubsti, izdubsti;
iztesati, otesati, tesati; in Stein
—, usěći, uděljati u kamen; (aus-
peitschen), izbiti, izšibati, (behauen),
okresati, obsěći; —eisen, n. ěrtač,
dlěto.

Ausheb-en, v. a. vaditi, izvaditi,
skinuti, snimiti; izkopati; izsta-
viti; dignuti; Soldaten —, kùpiti,
pisati, popisivati novake, vojnike;
Wein —, vaditi vino na teglicu;
ein Glied —, uganuti, uvinuti udo
koje, den Sehnten —, kùpiti děse-
tinu, desetak; (auslefen), izahrati,
razabrati; —ung, f. izvadjenje;
izkopanje; dignutje; kupljenje,
popis, popisivanje (vojnikah).

Aushecheln, J. Hecheln.

Auslöthen

91

§

Auskernen

Ausheilen, v. a. izléčiti; izvidati; — v. n. ozdraviti; izléčiti se; zaléčiti se.

Ausheimisch, adj. tudj, inostran.

Ausheitern, Aushellen, v. a. razvedriti, razjasniti, razbistriti; sich —, v. r. razvedriti se, razgaliti se; razvrěmeniti se; fig. razveseliti se.

Ausheizen, v. a. ugrijati; razkuriti.

Aushelf-en, v. a. pomoći, priteći na pomoć; —ung, f. pomoć, pomaSANJE.

Aushemmen, v. a. otvorati, otvoriti (kolo).

Aushenken, f. Aushängen.

Aushobeln, v. a. izblanjati; poblanjati.

Aushöhl-en, v. a. dubsti, izdubsti; nažlébiti, žlébiti; —ung, f. izdubljenje; šupljina; die — einer Säule, žlébi od stopa.

Aushöhnen, f. Höhnen.

Aushöker, v. a. piljariti, preprodavati na malo.

Ausholen, v. n. (zum Springen), zatěrčati se, zagnati se; (zum Hiebe), mahnuti, zamahnuti; fig. weit —, počet iz daleka; — v. a. einen —, izkušati, podkušati koga.

Ausholzen, v. a. sěći, posěći; lupati, biti, izlupati, izbiti.

Aushorchen, f. Ausforschen.

Aushören, v. a. poslušati; doslušati.

Aushub, m. popis, kùpljenje (vojnikah).

Aushülſ-e, f. pomoć, podpomoć; —ß-, (in Zusammenf.) pomoćni; —sarbeiter, m. pomagač, pomoćni radnik; —štag, m. pomoćni dan.

Aushülſen, v. a. trébiti, otrébiti, lupiti, olupiti, ljuštiti, oljuštiti.

Aushungern, v. a. moriti, umoriti adom.

Aushunzen, v. a. psovati, opsovati, izpsovati.

Aushusten, v. a. izkašljati; — v. n. izkašljati se.

Auszagen, v. a. iztěrati, protěrati; einem einen Angstschweiß —, u strah nagnati.

Auszäten, f. Ausgäten.

Auszochen, v. a. odprezati, odpregnuti, odpreći (volove).

Auskalben, v. n. neteliti se više, ojaloviti.

Auskämm-en, v. a. češljati, očešljati, počešljati; —kamm, m. rědki češalj; —ung, f. češljanje, očešljanje, počešljanje.

Auskämpfen, f. Ausfechten.

Auskauen, v. a. žvakati, ožvakati.

Auskauß-en, v. a. pokupovati; einen —, prekupiti što komugoděr; kupiti, izkupiti, odkupiti; —ung, f. pokupovanje; izkup, pokup.

Auskehl-en, v. a. izžlébiti, nažlébiti, žlébiti; —ung, f. izžlebljenje, nažlébljenje.

Auskehr-en, v. a. izmesti; pomesti; očistiti; —er, m. pometalac, pometač; —erin, f. pometalica, pometačica; —ig, —icht, n. smet, smetje.

Auskeifen, v. a. opsovati, obružiti koga.

Auskeilen, v. a. pribiti klinom, zaglaviti.

Auskeimen, v. a. klicati, proklicati, nicati, proniknuti.

Auskeltern, v. a. ožimati, ožeti, prešati, izprešati.

Auskennen, v. a. poznati; sich — v. r. znati, razuměti se u što.

Auskerben, v. a. narězkati, nazubiti, zubiti, narězkivati.

Auskernen, v. a. iztrébiti, trébiti koštice.

Auskeffeln

92

Auskundschaften

Auskeffeln, v. a. dat sliku od kotla.

Auskiesen, f. Auswählen.

Auskitten, v. a. izmazati, namazati (klijem).

Ausklaftern, v. a. izměriti, procěniti (na hvat, na sežanj, na klaftar).

Ausklagbar, adj. izpravdiv, što se izpravdat može.

Ausklagen, v. n. iztužiti se, natužiti se; — v. u. izpravdati, dobiti po pravdi.

Ausklären, v. a. bistriti, izbistriti, razbistriti.

Ausklatschen, v. a. ružiti, obružiti, běrbljati, izběrbljati, raztepsti, raztrubiti, ogovoriti.

Ausklauben, v. a. izabrati; eine Ruß —, izvaditi jezgru iz oraha; fig. (erstinnen), izmozgati, izmudriti.

Auskleben, Auskleiben, v. a. mazati, izmazati, zamazati, namazati.

Auskleid-en, v. a. svlačiti, svući, raz-
praviti; sich — v. r. svući se,
razpraviti se; —ežimmer, n. riz-
nica; —ung, f. svlačenje.

Auskleinen, v. a. drobiti, razdrobiti.

Auskleistern, v. a. mazati, izmazati, namazati (těstom).

Ausklopfen, v. a. lupati, izlupati, biti, izbiti; tepsti, iztepsti.

Ausklügel-n, v. a. izmudriti, izmu-
drovati; —ung, f. izmudrenje,
mudrovanje,

Ausknebeln, v. a. vaditi, snimati, ski-
dati, izvaditi, snimiti, skinuti pro-
cěp ili lanac.

Auskneten, v. a. oměsiti, měsiti.

Auslochen, v. a. kuhati, skuhati, va-
riti, ovariti; ein Gefäß —, izpa-
riti, popariti.

Auskommen, v. n. izići, izlaziti; ni-
knuti, proniknuti; fig. razglasiti
se, razsuti se; (vom Feuer) poja-

izlaziti, izhoditi; gut mit einem —,
slagati se, pogadjati se; mit seiner
Rechnung nicht —, kvarovati, šteto-
vati, kvaran biti.

Auskommen, n. potrěbština, život,
življenje, hrana, uzděržanje; sein
— haben, imat odkuda živěti; sein
reichliches — haben, imati se dobro;
es ist kein — mit ihm, nije moguće
š njim na kraj izići; (Auskunfts-
mittel), put, srědstvo, način.

Auskörnen, v. a. pipati, opipati zěrnje;
fig. izabrati.

Auskosten, v. a. izabrat kušajući.

Ausköthen, sich, v. r. (von Pferden), uganuti, uvinuti (nogu).

Auskrähen, v. a. kukurěkati na što ;
— v. n. izkukurěkati se, nakuku-
rěkati se.

Auskramen, v. a. izněti, iznositi, iz-
ložiti na prodaju; seine Gelehrsam-
keit —, pokazati svoju učenost, di-
čiti se znanjem svojim.

Auskämpeln, v. a. mikati, grebenjati, omikati, ogrebenjati.

Auskramung, f. iznošenje, izlaganje
(robe na prodaju).

Auskraß-en, v. a. izgrebsti, izkopati, ogrebsti; —ung, f. izgrebenje, izgreb, ogreb, izkopanje, izkop.

Auskrauten, f. Ausgäten.

Auskrebsen, v. a. hvatati, pohvatati rake.

Auskriechen, v. n. izpuziti, izmilěti; aus dem Ei —, izlézti iz jaja.

Auskühlen, v. a. hladiti, öhladiti, raz-
hladiti.

Auskrümeln, v. a. měrviti, razměrviti.

Auskundschaften, v. a. razaznati za
koga ili što, uhoditi; einen Mden-
schen —, razpitati za koga; Land
—, obilaziti, obhoditi zemlju; —er,
m. uhoda, uvoda, uhodnik; —ung,
f. uhoditi, obhoditi; —umg.

Auskunft

-3 93

§

Auslegen

Auskunft, f. srědstvo, pnt, način, ob-
znanjenje, ubavěst, naputak; einem
— über etwas geben; ubavěstiti koga
o čem, uvědomiti koga; Auskünfte
einholen, ubavěstiti se; konac, svěr-
ha; —s- (in Zusamm.) ubavěstni;
—abureau, n. ubavěstnica; —s-
mittel, n. (Auskunft) srědstvo, put,
način.

Auskünfteln, v. a. izmisliti, proiznaći,
izhitriti, izmudriti, izmajstoriti,
izumiti.

Auslachen, v. a. smijati se, rugati se
komu, osmijati, osmijavati; — v. n.
nasmijati se; —en, n. —ung, f.
poruga, osměhavanje, osměha; —
enswerth, adj. směšan, vrědan směha.

Auslab-en, v. a. stovariti, razstova-
riti; ein Gewehr —, izprazniti
pušku; —er, m. stovarnik, težak,
konduktor, odvodnik (električki);
—ung, f. stovarenje, raztovarenje.

Auslage, f. trošak, tratnja, harč.

Auslagern, v. n. ustojati se, uležati se.

Ausland, n. tudjina, zemlja inostrana,
tudja zemlja, (t.) inozemstvo, ino-
stranstvo.

Ausländ-er, m. inostranac, tudjanin
inozemac; —erin, f. inostranka,
tudjanka; —isch, adj. inostran, tudj,
inostranski, inozemski.

Auslangen, v. n. doticati, doteći, biti
dosta.

Auslängen, v. a. duljiti, produljiti.

Auslass-en, v. u. izpustiti, izostaviti,
popustiti, razpustiti; raztopiti, raz-
cvěrljiti; sich gegen einen —, uz-
protiviti se; seine Gedanken über
etwas —, odkriti misao svoju o
čem; seinen Zorn —, izrigati gnjěv;
einen Befehl —, dati, razglasiti
zapověd; sich unbefonnen —, ludo
štogod izustiti; —ung, f. izpust, iz-

puštenje, popuštenje, razpuštenje;
raztopljenje; izriganje (gnjěva);
davanje, razglašenje (zapovědi); —s-
zeichen, n. apostrof, znak, znamenje
od izpusta.

Auslauern, v. a. doprežati, dovrebati,
dočekati.

Auslauf, m. (des Wassers), odtok; iz-
tok, izticanje, odticanje; — der
Flotte, odlazak, polazak, odjědrenje
flote; — in der Rede, stranputica,
izviotina u govoru; —en, v. n.
izteći, iztěrčati, otići, polaziti, kre-
nuti se; aus dem Hafen —, izić iz
luke, odjědriti; (vom Gefäße), teći,
puštati, curiti; (in der Baukunft),
viriti, gledati nadvor; sich —,
umoriti se těrčući, natěrčati se.

Ausläuf-er, m. sluga, momak, dečko;
(bei Pflanzen) mladica; —isch, adj.
iztečan.

Auslaugen, v. a. lužiti, olužiti, po-
lužiti.

Auslaufen, v. a. iskati, poiskati, bis-
kati, pobiskati uši; eine Kette —,
razměrsiti, razměršivati verige; ich
bin rein ausgelauft, oguliše me,
oglobiše me baš do gola.

Ausläuten, v. a. zvoniti, odzvoniti,
razglasiti, oglasiti zvonom.

Ausleben, v. n. doživěti, prestat ži-
věti, derati se, izderati se; ausge-
lebter Mann, izděrt, iztrošen čo-
věk.

Auslecken, v. a. lizati, izlizati, obli-
zati.

Auslebern, v. a. kožom podstaviti,
podstavljati.

Ausleer-en, v. u. izprazniti, izčistiti,
izpražnjivati, čistiti; —ung, f.
pražnjenje, izpražnjenje, izčištenje.

Ausleg-en, v. a. (als Waaren etc.), iz-
něti, izložiti na prodaju; Geld für
einen —, platiti, trošiti za dru

Ausleiden

94

94

Ausmärgeln

goga; (bei Tischlerarbeiten), izkla-
dati, obložiti; (erklären), izjasniti,
tumačiti, protumačiti; gut oder
schlecht —, primiti za zlo il dobro;
es einem zur Schande —, děržat
komu što za nepoštenje; —er, m.
tumač, tumačnik; jeder ist der beste
— seiner Worte, svaki sebe najbo-
lje razumie; —ung, f. tumačenje,
protumačenje; — der Waaren, iz-
laganje, iznošenje na prodaju; —š-
kunst, f. hermenevtika, tumačni-
ca.

Ausleiden, v. a. tèrpěti, patiti, pre-
tèrpěti, prepatiti.

Ausleih-en, (Auslehnen), v. a. uzaj-
miti, posuditi, zaimo dati, davati;
—er, m. zajmitelj, věrovitelj; —
auf Wucher, kamatnik.

Auslenken, v. n. ukloniti se, uklanjati
se s puta.

Auslernen, v. a. izučiti; einen Men-
schen —, spoznati čověka.

Ausles-en, v. a. izčitati, pročitati, do-
čitati, izabrati, pobrati; —ung, f.
izčitanje, pročitanje, izbiranje, po-
biranje.

Auslicht-en, v. a. kěrčiti, razkěrčiti
(šumu); —ung, f. kěrčenje.

Auslicfer-n, v. a. predati, izručiti,
povratiti; —ung, f. predatba, pre-
davanje; izručenje, povratjenje;
—ungsvertrag, m. predathena po-
godba.

Auslieg-en, v. n. ustojati se (od vina
itd.); —er, m. brod od straže.

Auslöchern, v. a. prošupiti, šupiti,
prošupljivati.

Auslocken, v. a. mamiti, izmamiti,
vabiti, izvabiti, làgati, izlagati.

Auslohen, v. a. izžeći, izažgati, iza-
žigati.

Auslohnen, v. a. platiti, izplatiti

Ausloosen, v. a. izabrati, razigrati
na žrěbe.

Auslösbар, adj. odkupljiv.

Auslösch-en, v. n. ugasiti, utěrnuti;
eine Schrift —, utěrti, izbrisati;
— v. n. ugasiti se, utěrnuti; —
lich, adj. ugasiv, izbrišljiv, otariv;
—ung, f. ugašenje, pogašenje, bri-
sanje, izbrisanje.

Auslöſ-en, v. a. odkupiti, (n. p. za-
loženu stvar); — einen Gefange-
nen, izměniti, odkupiti uhvatjenika;
— einen Schuldbrief, izvaditi za-
dužnicu; —ung, f. odkup, odkup-
ljenje; —ungsvertrag, m. odkupna
pogodba.

Auslüſt-en, v. a. větriti, razvětriti,
provětriti, metnuti na zrak; —ung,
f. razvětrenje, větrenje.

Ausmachen, v. a. (Nüsse 1c.), lúpiti,
olúpiti, trěbiti, iztrěbiti; Dlecke —,
izvaditi, iztegnuti; ein Kleid —,
zarubiti, obrubiti; (einem etwas ver-
schaffen) naći, dobaviti; eine Sache
—, dovršiti, dokončati; nagoditi
se o stvari; (bewirken) činiti (n. p.
polovinu dokaza); (festsetzen), ugl-
viti, odlučiti, odrediti; einen —,
opsovati, obružiti; eine Summe —,
činiti; sie mögen es mit einander —,
nek se pogadjaju medju sobom;
etwas —, iznaći, naći; ein ausge-
machter Narr, prava budala; es
macht nicht viel aus, nije mnogo;
das macht nichts aus, zato nije
stalo, to neima ništa.

Ausmahlen, v. a. (auf der Mühle),
samlěti, pomlěti, izamlěti.

Ausmal-en, v. a. namalati, napengati,
izmalati, pomalati, popengati; —
ung, f. malanje, penganje, poma-
lanje, popenganje.

Ausmärgeln, v. a. slabiti, razslabiti,

Ausmarken

3 95 3

Auspflastern

—ung, f. razslabljenje, slabost, iz-
trošenje.

Ausmarken, v. a. omedjašiti, ograni-
čiti.

Ausmarsch, m. mars, polazak, izlazak.

Ausmarschiren, v. n. izmarsirati, poći,
otići, polaziti, izići, izlaziti.

Ausmaß, n. měra, izměra.

Ausmäß-en, v. a. gojiti, toviti, ugo-
jiti, utoviti; —ung, f. hranjenje,
hrana, gojenje, tovljenje.

Ausmauern, v. a. obzidati, obzidji-
vati, zazidati, zazidjivati.

Ausmeißeln, v. a. dlětsati, izdlětsati,
kopati, izkopati értačem.

Ausmelken, v. a. pomuzti, izmuzti.

Ausmergeln, f. Ausmärgeln.

Ausmerzen, v. a. trěbiti, iztrěbiti, iz
čistiti.

Ausmesſ-en, v. a. měriti, izměriti,
proměriti; Wein, Bier, Korn —,
prodavati, točiti; — die auf Ze-
manden entfallende Summe, pore-
zati koliko novacah na koga pada
—er, m. měrčin; měrtuk; měrilac,
měrioc; —ung, f. měra, mě-
renje,

Ausmezen, v. a. uzeti, uzimati ujam.

Ausmisten, v. a. izněti djubre; po-
čistiti štalu; fig. popraviti, po-
pravljati.

Ausmitteln, v. a. naći, proiznaći, od-
kriti, dokučiti.

Ausmontiren, v. a. opraviti, oprav-
ljati, obući, oblačiti.

Ausmünzen, v. a. kovati, sakovati
novac.

Ausmuster-n, v. a. iztrěbiti, razlučiti,
odvěrči; odpustiti, odpraviti; —
ung, f. iztrěbljenje, odvěrgnutje;
odpust, odpravljenje; — der Akten,
přěbor spisah.

Ausnagen, v. a. izglodati; oglodati;
proglodati.

Ausnähen, v. a. vezti, izvezti; pro-
šitl, prošivati.

Ausnahm-e, f. izjam, izjatje, iznimka;
mit gewissen —en, s někojimi po-
godbami; mit — von drei Fällen,
izuzevši tri slučaja; —sweise, adv.
iznimice; —zustand, m. iznimno
stanje.

Ausnehm-en, v a. izvaditi, povaditi;
Federwieh, Fische etc. —, očistiti,
izvaditi crěva; — für sich etwas
(bedingen) priuzděržati, ugovoriti
što za sebe; (ausschließen), izni-
miti, izuzeti; Vögel —, izvaditi
iz gnjězda; Waaren —, uzeti, ku-
piti na poček, na věru; (sehen, er-
kennen), viděti, razaznati, razabrati;
sich — v. v. odlikovati se; er
nimmt sich gut aus, lépo ga je vi-
děti, pogledati; —end, adj. osobit,
odličan, neobičan; — adv. osobito,
neobično, věrlo.

Ausnußen, f. Abnügen.

Auslöden, v. a. pustiti, pustošiti, opu-
stiti, opustošiti.

Auspack-en, v. a. razpravljati, razpra-
viti; izprazniti, povaditi, vaditi;
—ung, f. razpravljanje; izpraž-
njenje, povadjenje.

Auspariren, v. a. odbiti, odvěrnuti,
odvratiti.

Auspaucken, v. a. razglasiti, udariti na
bubanj.

Auspeitsch-en, v. a. izbičevati, izbiti,
izšibati; prognati, iztěrati; —ung,
f. bičevanje, šibanje.

Auspfählen, v. a. obijati, obiti ko-
ljem.

Auspfänden, v. a. uzimati, uzeti pod
zalog, uzeti pod eksekuciu.

Auspfeisen, v. a. zviždati komu,
ozviždati koga.

Auspflastern, v. a. taracati, potara-
cati, kalděrmiti, pokalděrmiti.

Ausplügen

3

96

8

Ausrede

Ausplügen, f. Ausackern.

Auspichen, v. a. smoliti, osmoliti, mazati, omazati smolom.

Ausplappern, f. Ausplaudern.

Ausplatten, Ausplätten, f. Ausbügeln.

Ausplatten, v. n. pěrsnuti, puknuti; in ein lautes Gelächier —, udarit u směh, nasmijati se grohotom.

Ausplatten, v. a. izběrbljati, raztepsi.

Ausplünder-n, v. a. oplěniti, porobiti, ogoliti; —er, m. plěnitelj, robitelj, razbojnik; —ung, f. plěn, plěnjenje, porobljenje.

Auspochen, v. a. kucati, izkucati, mlatiti, izmlatiti; udarajući o zemlju pokazat svoje nezadovoljstvo s kime.

Auspolstern, v. a. (ein Kanapee), obložiti, obłágati jastukom, nabijati, nabiti dlakom.

Au Sposaunen, v. a. raztrubiti, razglasi, raztrubljivati, razglašivati.

Auspräg-en, v. a. skovati novac; utisnuti, utěstiti sliku; —ung, f, kovanje novacah; utiskivanje, utisnutje.

Auspredigen, v. a. dovrěšiti prediku.

Auspreisen, v. a. dičiti, hvaliti, slaviti.

Auspreff-en, v. n. izažimati, izžeti, ožeti, izčěditi; fig. izsisati, izmuzti; —ung, f. ožimanje, cědjenje; fig. gnjetenje.

Ausprügeln, v. a. izbiti, izderati; iztěrati batinom.

Auspumpen, v. a. iztezati, iztegnuti, cěrpiti, izcěrpiti na sisaljku, na šměrk.

Auspunktiren, v. a. čarajuć, čarobiom iznaći, dosegnuti, iznahoditi, dosizati.

Auspuß-en, v. a. čistiti, očistiti, iz-

resiti; das Licht —, utěrnuti; einen —, pokarati, opsovati; —er, m. čistitelj; fig. karanje, ukor.

Ausquetschen, v. a. izgnječiti, izgnjesti.

Ausräden, f. Ausstieben.

Ausradiren, v. a. strugati, ostrugati s pisma.

Ausrangiren, f. Ausrustern.

Ausrasen, v. n. izběsniti se, naběsniti se; umiriti se, upokojiti se.

Ausrasten, f. Ausrufen.

Austrauchen, v. a. (eine Pfeife Tabak), popušiti, izpušiti; — v. n. izdimiti se, izkuriti se.

Ausräuchern, v. a. (mit Weihrauch etc.), okaditi, nakaditi; (als Schinken etc.), sušiti, osušiti.

Ausräuschen, v. a. čupati, izčupati, počupati, poguliti, izguliti; —ung, f. čupanje; počupanje.

Ausräum-en, v. a. iznositi, izněti, izpražnjivati, izprazniti, čistiti, očistiti; Brunnen —, očistiti studenac; —er, m. čistitelj, praznitelj (bunarah itd.); —ung, f. izpražnjenje, očištenje.

Austraupen, v. a. iztrěbiti gusěnice.

Ausräuspern, v. a. u. n. izhěrljati se, izhěrkati se, izraknuti se.

Ausräuten, f. Ausrotten.

Ausrechen, v. a. grabiti, izgrabiti, ograbiti (grabljami).

Ausrechn-en, v. a. računati, izračunati, proračunati; —ung, f. račun, računanje, izračunanje.

Ausreck-en, v. a. plaziti, izplaziti, pružati, pružiti; —ung, f. izplazenje, pružanje.

Ausrede, f. izgovor, izprěka, izběg; ohne —, bez izgovora; —n, v. a. izgovoriti, izreći, izustiti; dovrěšiti govorenje, izgovoriti se; einem,

Ausregnen

97

m. izvěršitelj, ověršitelj, naručnik;
—ung, f. ověršenje, izvěršenje.

Ausringen, v. a. ožimati, ožeti; —
v. n. dověršiti svoj tečaj.

Ausrinnen, v. n. izteći, izcuriti.

Ausritt, m. izjah, prošet na konju,
jakanje.

Ausroden, v. u. kěrčiti, izkěrčiti.

Ausrollen, v. a. razviti; prorešetati
(žito).

Ausrott-enz, v. a. izkorěniti, izkorě-
piti, iztrěbiti, izkěrčiti, prokěrčiti,
razkěrčiti; —er, m. kěrčitelj, iz-
kěrčitelj; —ung, f. izkorěnjenje,
izkorěpljenje, iztrěbljenje; —skrieg,
m. iztrěbni rat.

Ausrücken, Ausrücken, v. n. izići, di-
gnuti se, podignuti se (vojnici).

Ausruf, m. uzklik; klikovanje; oglas,
proglas, razglašenje; ličba, licita-
cia; —en, v. n. viknuti, klicati,
uzkliknuti, povikati; klikovati, vi-
kati, kričati; (vom Wächter), gla-
siti, javljati dobu; — v. u. oglas-
siti, razglasiti, proklicati, glasiti,
ličiti; —er, m. glasnik, věstnik,
ličbar, ličnik; —spreis, m. lič-
bena cěna; —ung, f. proglas, pro-
klicanje, proglašenje, s. Ausruf;
—ungszeichen, n. znamenje od kli-
canja, uzklik.

Ausruhen, v. u. odahnuti, opočinuti,
počinuti.

Ausründen, v. u. zaobliti, obliti.

Ausrupfen, v. a. čupati, izčupati, iz-
guliti; perutati, operutati.

Ausrüst-enz, v. a. (bewaffnen), oruža-
vati, oružati, spremati, spremiti,
opravljati, opraviti; (versehen, ver-
sorgen), obskèrbiti, providèti, obskèr-
lbjivati, providjivati; —ung, f.
oprema, oružanje, oboružanje, spre-
manje; obskèrbljenje; providjenje.

Ausrutschen, s. Ausgleiten.

ſch — v. i. izgovoriti se, izprě-
čati se, opravdati se.

Ausregnen, v. i. izdazděti se, pre-
stati, prestajati dažd, kiša.

Ausreibeholz, —knochen, m. gladilo,
lastilo.

Ausreiben, v. u. izribati, oribati, po-
ribati.

Ausreichen, v. n. doticati, doteći, imati,
biti dosta.

Ausreifen, v. n. dozrěliti, dozrijati.

Ausreimen, v. u. izrimati, dorimati.

Ausreinigen, v. u. čistiti, očistiti, iz-
čistiti.

Ausreise, f. polazak, odlazak.

Ausreifen, v. n. krenuti se, dignuti
se na put; dověršiti putovanje, na-
putovati se.

Ausreiß-en, v. u. iztěrgnuti, izkinuti;
izčupati, izguliti; prekinuti; po-
derati, razderati; die Zähne —, po-
těrgati zube; — v. n. raztěrgnuti
se, razkinuti se; razčěpiti se, pu-
knuti; poběgnuti, uteći, izmaknuti
se; poderati se; — er, m. běgu-
nac; —ung, f. iztěrgnutje; čupa-
nje, guljenje; běg, poběgnutje.

Ausreiten, v. n. izlaziti, izić na ko-
nju, izjašiti; — v. a. projahati
konja; —er, m. katana.

Ausrenken, v. u. uganuti, uvinuti;
—ung, f. uganutje, uvinjenje.

Ausreuten, f. Ausrotten.

Ausrheden, v. a. opremiti, oružati,
opremati, oružavati (brod).

Ausrichten, v. a. učiniti, opraviti,
ověršiti; eine Hochzeit —, ugoto-
viti pir; eine Botschaft —, doněti,
odněti glas; einen Gruß, Auftrag
—, pozdraviti, ověršiti naručinu;
er kann mit ihm nichts —, nemože
š njim na kraj izići; fig. ogovo-
riti, oklevetati; sjednačiti, poj d-
načiti, sravnati, poravnati; —er,

Ausrütteln

3 98

ti, uzrovati; mit dem Fup —, f. Scharren; —ung, f. čepèrkanje, uzčepèrkanje.

Ausscharten, v. a. zubiti, nazubiti.

Ausschattiren, f. Schuttiren.

Ausschäzen, v. u. čěniti, ucěniti.

Ausschauen, v. n. nach einem —, izgledati koga.

Ausschaufeln, v. a. gèrnuti, izgèrnuti, bacati, izbacati lopatom.

Ausschäumen, v. a. s pěnom štogod van baciti; — v. n. izpěniti se, napěniti se.

Ausscheeren, v. a. strići, ostrići.

Ausscheiden, v. a. lučiti, razlučiti; — v. n. odlučiti se, razlučiti se, razastati se.

Ausscheinen, v. n. prestati se sjati.

Ausschelten, v. a. psovati, opsovati, karati, pokarati, izkarati.

Ausschenken, v. a. točiti, iztočiti, kèrèmiti, kèrèmariti, prodavati.

Ausscherzen, v. n. našaliti se, izšaliti se.

Ausscheuchen, v. a. plašiti, poplašiti.

Ausscheuern, v. a. prati, izprati, posmiti.

Ausschicken, v. a. slati, poslati, razaslati.

Ausschieb-en, v. a. izturati, izrinuti; —er, m. iztěrać, izrivać.

Ausschießen, v. a. izbijati, izbiti iz puške, izstrěljati; das Untaugliche —, baciti, metnuti na stran nevaljalo; — v. n. proniknuti, ni cati; dovrěšiti pucanje.

Ausschiff-en, v. n. zajědriti, otići, odvezti se; — v. a. izkèrcati; prevezti, prevoziti; —ung, f. polazak, odlazak; izkèrcanje; prevoz, prevoženje.

Ausschimpfen, v. a. izružiti, obružiti, opsovati, ružiti, psovati.

Ausschirren, v. a. razpraviti (konja).

Ausrütteln, v. a. dèrmati, izdèrmati.

Aussaat, f. usèv, sètba, sètva.

Aussächeln, v. a. globiti, oglobiti koga.

Aussäen, v. a. sijati, posijati, usijati.

Aussage, f. reè, govor, izpověd; — der Zeugen, svědočanstvo, izpovědka svedokah; nach — der Kunstverständigen, po sudu věštih ljudih; —en, v. a. reći, izreći, izpoviděti; (vor Gericht), izpovědati (proti kome, istinu), svědočiti; eidlich —, zakletvom, pod prisegu potvèrditi; frei —, slobodno, bez obzira govoriti.

Aussägen, v. u. odpiliti, izpiliti.

Auësagewort, a. glagolj (u gramatici)

Auszaß, m. (Krankheit), guba.

Auszaß, m. (im Spiele), stavka; (im Billard), početak (igre).

Auswäzig, adj. gubav.

Auswäubern, v. a. čistiti, očistiti, posistiti, izčistiti.

Aussaufen, v. a. lokati, polokati, piti, popiti, izpiti.

Aussaug-en, v. a. sisati, izsisati, posisati; (entkräften), oslabiti, iztrōšiti, slabiti, trošiti; —ung, f. sisanje; posisanje, izsisanje

Ausschaben, v. a. strugati, ostrugati.

Ausschaffen, v. a. těrati, iztěrati, protěrati, goniti, izagnati.

Ausfschalen, v. a. obijati, obiti, oblgati, obložiti, podstavljati, podstaviti daskami.

Ausschälen, v. a. lupiti, olupiti, gułiti, oguliti; fig. plěniti, oplěniti, goliti, ogoliti, globiti, oglobiti.

Ausschämen, sich, v. r. izgubiti stid; die Augen —, propadati od stida.

Ausschänden, v. a. obružiti, opsovati.

Ausschank, m. kèrěmarenje, točenje, prodaja vina.

Ausscharr-en, v. a. uzčepèrkati. uzri-

Ausschirren

Ausschlachten

3 99 3

Ausschmollen

Ausschlachten, v. u. klati; prodavati
meso.

Ausschläcken, v. a. očistiti od izvarakah

Ausschläfen, v. n. naspavati se, pro-
spavati se; — v. u. den Rausch
—, izpavati vino.

Ausschlag, m. pèrvi udarac; — der
Wage, premah; pretega, prevaga;
konac, svèrha; der Sache den —
geben, prevaga. pretega u kakvoj
stvari, prevagnuti, pretegnuti, do-
končati stvar; (auf der Haut),
aspa, osip, kraste; (des Pferdes),
ritanje, hitanje od konja; —en,
v. a. izbiti, razbiti; (mit Tape-
ten), obložiti, obstěrti sagovima; (et-
was Angebotenes), uzkratiti, od-
kazati, zaněkati, odvěći, nepri-
miti, nepristati na što; (zurück-
schlagen), uzbiti, věrnuti natrag;
ein Ci —, razbiti jaje; den Bo-
den —, probiti, provaliti pod; —
v. n. udariti; (von Pferden), ri-
tati se, hitati se; (von der Glocke),
izbiti; (von der Wage), pretegnuti,
premahnuti, prevagnuti; (von Bäu-
men), těrati, probijati, pupiti se,
puštati; (von Wänden), znojiti se;
(auf der Haut), osuti se, osipati
se, overći se; (sich endigen gut,
schlecht), dokončati se, dovršiti
se, poć za rukom, izaći; —, n.
(der Bäume ic.), puštanje, probi-
janje; (des Pferdes), ritanje, hita-
nje od konja; —ung, f. fig. uz-
kratjenje, nedatje, odkaz.

Ausschlämmen, v. a. vaditi, izvaditi,
povaditi glib.

Ausschleifen, v. a. brusiti, izbrusiti;
— v a. (heraus schleppen), izsmu-
cati, izvući, izvlačiti, smucati
nadvor.

Ausschleudern, v. a. izbaciti, izbacivati.

Ausschließ- en, v. a. vrata pred kim
zatvoriti; oprostiti, osloboditi od
okovich; von einer Gesellschaft —,
izključiti, odaljiti od družtva;
(aussstoßen), izbaciti; den Abvokaten
— von der Advokatur, odvétniku
zabraniti odvětovati; fig. iznimati,
iznimiti, izuzimati, izuzeti; —en-
des Recht, pravo izključno, samo-
vlastito; —lich, adj. izključiv;
adv. izključivo; samo, jedino, ci-
glo; osim, izvan, razma; —ung,
f. zatvorenje vratah pred kim;
fig. izključenje; iznimka, izjam;
—ungsgrund, m. uzrok, razlog iz-
ključenja.

Ausschluchzen, v. n. izjecati se, na-
jecati se.

Ausschlummern, v. n. naspati se, pro-
spati se.

Ausschlüpfen, v. n. omaknuti se, iz-
maknuti se, omicati se, izmica-
ti se.

Ausschlürfen, v. a. sèrkati, posèrkati.

Ausschluß, m. izključenje; izjatje,
izjam; mit —, osim, izvan.

Ausschmälen, Ausschmähen, v. u. o-
psovati, izkarati.

Ausschmauchen, f. Ausrauchen.

Ausschmeißen, f. Answerfen.

Ausschmelzen, v. a. raztopiti, stopiti,
otopiti; — v. n. raztopiti se,
stopiti se, otopiti se, raztaliti se,
okraviti se; —ung, f. raztapanje,
otapanje; raztop, raztopljenje, o-
top, otopljenje.

Ausschmieden, v. a. sakovati; poko-
vati; odkovati (od verigah tamni-
čara).

Ausschmier- en, v. a. mazati, nama
zati, pomazati, izmazati; —ung
f. mazanje; namaz, nama zanje
pomaz, pomazanje.

Ausschmollen, f. Ausschmälen.

7 *

Ausfsmücken

→

100

-

Ausfchwämmen

Ausfsmück-en, v. a. kititi, nakititi,
resiti, naresiti, krasiti, ukrasiti ;
—ung, f. kitjenje; nakit, nakitjenje, ures, narešenje.

Ausfschnallen, v. a. odkopčavati, odkopčati, razkopčavati, razkopčati.

Ausfschnappen, v. n. skakati, skoknuti; izmaknuti se, popustiti.

Ausfschnarchen, v. n. izhěrkati se.

Ausfschnauben, Ausschnäuzen, v. u. useknuti; v. n. odahnuti.

Ausfschneid-en, v. u. izrězati; posěći,
porězati; odrězati; ostrići; (Bäu-
me), okresati, ohaštriti, oklaštriti;
(Waaren), prodavati na rif; Vie-
nenstöcke —, vaditi med iz košni-
ce; (Kastriren), uškopiti, uštrojiti;
—ung. f. Ausschnitt, m. prodava-
nje na rif; izkorěnjenje, posěca-
nje; — eines Kreises, odsěk, odsě-
čak; — am Kragen, zarězak, iz-
rězak.

Ausfschneitełn, v. a. kresati, okresati,
haštriti, odhaštriti, ohaštriti (děrv-
lje).

Ausfschnitt, m. f. Ausschneidung; —han-
del, m. f. —handlung; —händler, m.
rifnik, tèrgovac na rif, od rězne
robe; —handlung, f. tèrgovina na
rif, od rězne robe; —ling, m. iz-
rěznik, izrězanče; —waare, f. ro-
ba strižena.

Ausfschnitten, v. a. izděljati, izrězkati.

Ausfschnüren, v. a. odvezati, razvezati, razpetljati.

Ausfschöpf-en, v. a. grabiti, izgrabiti,
cèrpiti, izcèrpiti; pograbiti, po-
cèrpiti; —ung, f. cèrpljenje, grab-
ljenje; pocèrpljenje, pograbljenje.

Ausfschößen, f. Ausschießen.

Ausfschoten, v. a. trěbiti, komiti, o-
trěbiti, okomiti.

Ausfschrauben, v. a. odvinuti, odšara-
fiti.

Ausfschreib-en, v. a. (aus etwas), pre-
pisati, izpisati; (zu Ende schrei-
ben), napisati, popisati; einen
Reichstag —, razglasiti, proglasiti
sabor, razpisati; eine Steuer, einen
Concurs —, razpisati porezu, na-
tečaj; —, n. oglas, proglas; raz-
pis, edikt, zarok; —er, m. izpi-
sar; izpisnik; —ung, f. prepis,
izpis; razpisanje, oglašenje, razglą-
šenje,

Ausfschrei-en, v. a. razvikati, razkri-
čati, proklicati, proglasiti; — v.
a. izkričati se, izderati se, izvi-
kati se; —er, f. Auěrufer.

Ausfschreiten, v. a. izměriti na korak;
— v. n. fig. svěrnuti se s puta.

Ausfschroten, v. a. izvaljati, izturati;
(wie z. B. die Mäuse den Käse), pro-
jěsti, progrizti, ogrizti.

Ausfschuchen, v. u. izuti, izuvati.

Ausfschuppen, v. u. strugati, ostrugati
ljuske; narězkati u slici od lju-
sakah.

Ausfschürfen, v. a. rovati, riti, uzro-
vati, kopati, izkopati.

Ausfschuß, m. izmet, smet; odbor; —
einer Versammlung, deputacia, od-
bor; —der Gläubiger im Concurs,
odbor věrovnikah kod stečaja; (in
Zusamm.) odborni, adj. —mann,
m. odbornik; —mitglied, n. član
od odbora; —sitzung, f. odborna
sědnica; —tag, m. odborni dan,
dan od odbora.

Ausfschüttel-n, v. a. tresti, iztresti,
otresti; —ung, f. trešnja, iztre-
šenje.

Ausfschütten, v. a. izsuti, odsuti, od-
sipati, razsuti, prosipati; einen
Sack —, izprazniti vrěću; sein
Herz —, otvoriti sěrce; —ung, f.
prosipanje; odsipanje.

Ausfschwämmen, f. Ausschwemmen.

Ausschwänken

101

Außergerichtlich

Ausschwänken, v. a. prati, izprati, plakati, izplakati, pomivati, potiti.

Ausschwären, v. n. gnojiti se, ognojiti se, izgnojiti se.

Ausschwärmen, v. n. (von Bienen), rojiti se; (von Menschen), ostaviti se ludovanja, svideti se, doć k pameti, opametiti se.

Ausschwaben, f. Ausplaudern.

Ausschwefeln, v. a. sumporiti, nasumporiti.

Ausschweif, m. f. Ausschweifung; —en, v. a. izprati, izplakati, pomiti; ostrugati; iztesati; zakružiti; za krojiti; — v. n. (im Reden), šarati, basati stranputice u govoru, zabluditi se; (im Leben), živěti bez uzde, bluditi, neuredno, razuzdano živěti; —end, adj. razpušten, razuzdan; neuredan, nesmotěrn; —ling, m. razuzdanik, razuzdan; —ung, f. izapiranje, pomivanje; struganje; bludjenje, basanje, šaranje (u govoru); bludnja, neurednost; razpuštenost, razuzdan život.

Ausschwemmen, v. a. izprati, izplaviti.

Ausschwenken, f. Ausschwänken.

Ausschwingen, v. n. vijati, izvijati (žito); (den Flachs), tući (lan); —ung, f. vijanje; tučenje.

Ausschwicken, v. n. znojiti se, potiti se, naznojiti se; das Gelernte —, zaboraviti; — v. a. iztěrati znojem, potom.

Aussegeln, f. Absegeln.

Ausseh-en, v. a. dogledati, pregledati, van gledati, izgledati; sich etwas —, izabrati, odabrati, bacciti oko na što; — v. n. činiti se, viděti se; gut oder schlecht —, lépe il ružne kože il cere biti; — wie ... , imati sliku, bit li-

ca, imati obraz, bit ga vidět kao ... ; nalik biti; wie sieht es aus? kako je; kakovo je? es sieht übel mit ihm aus, zlo se o njem piše; —en, n. vid; lice, slika, obraz; koža, cera; ein friegerisches —, slika vojnička; die Sache muß bald ein anderes — gewinnen, ta se stvar mora skoro proměniti; —end, adj. weit —, dug, dugačak, od dalekih poslědicah; weit —e Pläne entwerfen, kovati osnove dugačke, od dalekih poslědicah.

Ausseihen, v. a. procěditi, izčěditi.

Ausseilen, v. u. prostititi, oprostiti (psa).

Ausseimen, v. u. čistiti, čěditi, očistiti, ocěditi med.

Außen, adv. vani, na dvoru, na polju; von —, iz vana, iz na dvora, iz na polja.

Aussenden, v. a. poslati, izaslati, razaslati.

Außending, n. predmet izvanjski, tudj.

Außsendung, f. izaslanje, poslanje, razaslanje.

Außen-hafen, m. izvanjska, vanjska lúka; —linie, f. izvanjska věrsta linija; —mensch, m. vanjski čověk, tudjanin, inostranac; —wand, f. vanjski zid; —welt, f. vanjski svět; —werk, n. vanjsko dělo, inostran posao; —seite, f. lice, vid.

Außer, praep. osim, izvan, razma, razmi do; —acht lassen, v. u. eine Verordnung, zanemariti naredbu; —ehelich, adj. nezakonit, naravski.

Aeußere, adj. vanjski, izvanjski, nadvornji.

Außergerichtlich, adj. izvansudni, newsudben; —adv. nesudbeno; —halb, praep. vani, na dvoru, na polju, izvan.

Aeußerlich

102

Ausſpenden

Aeußerlich, adj. izvanjski, vanjski, nadvornji; — adv. iz vana, iz na dvora, iz na polja; — e, n. izvanjsko lice, spoljašnost.

Außermeßwechsel, m. izvansajemna, izvanvašarska měnica.

Neufern, v. a. pojaviti, pokazati, izpoviděti, objaviti; (entstehen) stati.

Außerordentlich, adj. neobičan, nena-vadan, izvanredan; — adv. oso-bito jako, vele, prěko měre, izvan načina, izvanredno.

Aeußerst, adj. zadnji, poslědnji, skraj-nji; — adv. jako; vele; — e, adj. skrajnji, poslědnji; — n. skrajnje, po-slědnje, zadnje; —ung, f. očito-vanje, izjasnenje, objava, svědo-čanstvo.

Ausfeß-en, v. a. izložiti, izpoložiti; staviti, metnuti van, izkèrcati einer Gefahr —, stavit, věrći u pogibel; einen Gehalt —, odlučit, odrediti; uglaviti platju; die Arbeit —, odmaknnti, odložiti, zatezati; (verschieben) odgoditi; (tadeln), ku-diti, koriti, zaměrati, Bäume —, presaditi; sich —, podhvatiti se; početi igru; —ung, f. izláganje, izpolaganje, izkèrcivanje, presadji-vanje, odmicanje, zatezanje, odlu-čenje, oglavljenje, kudjenje, korenje ukor, prikor, zaměra.

Aussein, v. n. nebiti tů, bit vani; biti dověršen, dokončan; bit prazan, nestati; es ist aus mit ihm, ode, propade, pogibe.

Ausſicht, f. vid, vidik, lice, uſanje, nada, nadanje.

Ausſieben, v. a. prosijati, sijati, pro-sijavati.

Ausſied-en, v. n. izavrěti, okipěti; — v. u. skuhati; Silber —, beliti, popariti srebro; das Fett —, oto-

piti, raztopiti, razcvrěti; —ung, f. kuhanje, běljenje, světlanje.

Ausſiekern, v. n. izkapati, prokapati, procěditi se.

Ausſingen, v. a. izpěvati, dopěvati.

Ausſinnen, v. a. iznaći, izmisliti, iz-mozgati.

Ausſintern, f. Ausſiekern.

Ausſinnung, f. izmišljenje, izmišljanje.

Ausſitzen, v. a. (seine Zeit im Gefäng-nisse), probaviti, vrěme tamnovanja, podněti svoju pedepsu u tamnici; v. n. dosěditi, dověršit sědenje na jajih; mit Waaren —, těržiti, sědit na těrgu.

Ausſöhbar, adj. pomiriv, umiriv.

Ausſöhnen, v. a. pomiriti, umiriti, razpraviti; —er, m. pomiritelj, umiritelj; —lich, f. Ausſöhbar; —ung, f. pomirenje, umirenje.

Ausſonder-n, v. a. lučiti, razlučiti, odlučiti, razstaviti; —ung, f. lu-čenje, razlučivanje.

Ausſonnen, v. u. sunčati, metnuti, věrći na sunce.

Ausſpäh-en, v. a. uhoditi; fig. tra-žiti, iztraživati; —er, m. uhoda, uhodnik, uvoda, uvodnik; —erei, f. —ung, f. uhodjenje, uhod.

Ausſpaun, m. odpreg, stacia, postaja, gostionica, konak; —en, v. a. raz-astrěti, razprostěrti, raztegnuti, razpeti, napeti; die Pferde —, od-pregnuti, izpregnuti; die Segel, —, razpeti jědra, otvoriti; —ung, f. razastiranje, raztezanje, razpetje, napetje, odpregnutje, izpregnutje, odpreg.

Ausſpaßen, v. n. izšaliti se.

Ausſpazieren, v. n. izšetati, proći se.

Ausſpeisen, v. n. jěsti na selu, vani, pojěsti.

Ausſpend-en, v. a. razdati, razdavati, poděljivati, děliti; —er, m. razda-

Ausſperren

→ 103 ←

Ausſtändig

vatelj, poděljivatelj; —ung, f. razdavanje, děljenje, poděla, poděljivanje.

Ausſperr-en, v. a. vrata pred kim zatvoriti; die Beine —, razkoračiti, razpeti noge; —ung, f. zatvorenje vratah pred kim, razkoračenje, razpetje.

Ausſspeien, v. a. izpljunuti, izpljuvati, izraknuti, izrakati; Feuer —, rigati vatru, metati oganj, bljuvati, izbljuvati.

Ausſpielen, v. a. eine Karte —, nажrati; ein Haus, eine Uhr 7c. —, razigrati, věrěći na lot, na lutriu; (zu Ende spielen), svěršiti igru, izigrati.

Ausſpintisiren, f. Ausgrübeln.

Ausſpinnen, v. a. opresti; fig. izmišliti, izmudriti.

Ausſpioniren, v. a. uhoditi, izvrebati.

Ausſpott-en, v. a. obružiti, rugati se; —ung, f. ruganje, rug, poruga, pogėrda.

Ausſprache, f. progovor, izgovor, izgovaranje, izricanje, proiznos, proiznošenje.

Ausſsprechen, v. a. proizněti, proiznositi, progovoriti, progovarati, izgovoriti, izgovarati, izreći, izricati, progovoriti, izustiti, zametnuti, zavěrěći věč.

Ausſpreiten, f. Ausſpreizen.

Ausſpreizen, v. a. razpeti, razširiti; die Flügel —, razkriliti se, razastěrti krila.

Ausſ spreng-en, v. a. izbiti, razbiti, odbiti; ein Pferd —, pustit konja u galop, u skok; ein Gerücht —, razněti, prosuti, razsuti glas; man hat ausgesprengt, pukao je glas, glasa se; —ung, f. fig. razglašenje.

Ausſprießen, f. Ausſproffen.

Ausſpringen, v. n. skočiti, odskočiti,

izskočiti; fig. uskočiti, uteći, izskakati se, naskakati se.

Ausſpritz-en, v. n. pěrsnuti; — v. a. pěrskati, napěrskati, popěrskati; —ung, f. napěrskivanje, pěrskanje.

Ausſproffen, v. v. puštati, těrati (mladice); niknuti, nicati, klicati, proklicati.

Ausſprüßling, m. mladica, ogranak, rozgva.

Ausſpruch, m. izreka, osuda, izrečenje, odluka, sud; den — thun, odlučiti, osuditi.

Ausſprüdeln, v. a. bacati, metati (vodu); — v. n. klokotati, ključati.

Ausſprühen, v. a. rigati, hacati, metati, sipati (vatru); — v. n. sěrcati.

Ausſpucken, v. a. pljunuti, pljuvati.

Ausſpülen, v. a. pomiti, izmiti, izplakati, izprati, roniti, zadirati, podjědati; —icht, n. pomije; —ung, f. pomivanje, plakanje, ronjenje, podjědanje.

Ausſpündern, v. a. obiti, obložiti daskami.

Ausſpür-en, v. a. uhoditi, odkriti, naći, nanjušiti, nacunjati, nagaziti, na trag; —er, m. uhoda, njušilac, njušilo; —ung, f. nanjušenje, našastje traga.

Ausſtaffir-en, v. a. opraviti, spremiti, opremiti, providěti, obskěrbiti, nakititi, izkititi, uresiti; —ung, f. oprema, oprava, nakitjenje, izkitjenje.

Ausſtallen, v. a. těrati, goniti, iztěrati, izagnati iz štale.

Ausſtammen, v. n. izdlětsati; izkopati, izdubsti dlětom.

Ausſtand, m. dug, novci na dugu, preostatak, ostanak od duga, kusur.

Ausſtändig, adj. na dugu, ostavši na

Ausstänkern

104

Ausstoß

dugu, neizplaćeni; — e Zinsen, pre-
ostale kamate.

Ausstänkern, v. u. zasmèrděti, nanju-
šiti (trag od zvěri); fig. njušiti,
cunjati, njuškati.

Ausstatt- en, v. a. providěti, obskèrbiti,
opremiti; udati kéer, dat joj mi-
raz (pèrćiu); —ung, f. providjenje,
obskèrbljenje, miraz, pèrćia, dota,
oprema; āußere — von Druckschrif-
ten, izvanjski izkit tiskotvorine.

Ausstäuben, v. a. izprašiti, prašiti.

Ausstäubern, f. Ausstöbern.

Ausstäupen, v. a. izšibati, izbiti, iz-
derati, iztepsti.

Ausstechen, v. a. izbosti, probosti,
izvajati, uděljati, urězati, izkopati
(oko); ein Glas Wein —, izpiti,
izprazniti; einen —, odtisnuti,
uklonit iz puta, nadvladati.

Ausstecken, v. a. naperiti, pobiti, obě-
siti (stěg na vidik); obilježiti, bi-
lježiti, naznačiti; — den Zehent,
odrediti desetak.

Aussteh- en, v. n. těržiti; Geld —
haben, imati na dugu; — v. a. seine
Lehrjahre —, izučiti, doslužiti go-
dine od nauka; Schmerzen —,
těrpěti, patiti, podnositi; — die
Straße, izděržati, pretěrpiti kazan;
—d, adj. —e Schuld, novci na
dugu, neizplaćen.

Ausstehlen, v. a. krasti, pokrasti,
okrasti.

Ausstehlich, adj. snosan, snosiv, pod-
nesljiv.

Aussteifen, v. a. podstaviti platnom
krutim.

Aussteigen, v. n. sići, sajti, saći,
izići, izkèrcati se.

Ausstell- en, v. a. izlágati, izložiti, me-
tati, metnuti na vidik; Wachen —,
razrediti, postaviti straže; eine
Quittung —, dati, napisati, izdati

namiru; — eine Urkunde, opraviti,
sastaviti, izdati izpravu; (ausschie-
ben), odmaknuti, odložiti, zatezati;
(tadeln), kuditi, prikoriti, ukoriti;
— Jemanden, staviti koga na sra-
motište; —er, m. datelj, izdatelj,
izdavalac, trasant; —ung, f. izlo-
ženje, odmicanje, zatezanje, odlan-
ganje, odvlaka, izdatje (lista od
měne); zastavljenje, opravak; ku-
djenje, ukor, prikor; —en machen,
kuditi, prikoriti; —ungstag, m.
dato (od lista měnbenoga),

Aussterben, v. n. pomrěti, izginuti;
—, n. pomor.

Aussteuer, f. miraz, pèrćia, dota;
—n, v. a. dati, davati miraz, pèr-
čiu, dotu; —ung, f. miraz, dota,
pèrćia.

Ausstich, m. cvět.

Aussticken, v. a. vezti, izvezti, na-
vezti.

Ausstimmen, z. a. ugoditi, ugadjati.

Ausstinken, v. n. prestati, prestajati
směrdež.

Ausstöbern, v. a. izplašiti, poplašiti,
izagnati, prognati; nanjušiti, na-
cunjati.

Ausstochern, v. a. badati, čačkati,
pročačkati (zube).

Ausstocken, v. a. izkèrčiti, izkorěpiti,
izkorěniti.

Ausstopf- en, v. a. zatisnuti, zapušiti,
naděnuti; —/mit Stroh —, nabiti,
napuniti slamom; —ung, f. nadě-
vanje, zatisnutje, zapušenje.

Ausstören, v. v. prerovati, prekopati,
pretresti, preiskati.

Ausstoß, m. udarac, odbitje, odboj;
—en, v. a. izturati, izrinuti, izag-
nati, prognati, iztěrati, protěrati;
einem Faß den Boden —, razadniti,
izbiti dno; izkopati (oko); Reden
—, govoriti, metati, rigati besěde;

Ausstrecken

105

8

Ausstilgen

— v. n. udariti, odbiti; —ung, f. izturanje, izrinutje, prognanje, iztěranje, razadnjenje.

Ausstreck-en, v. n. pružiti, izplaziti; sich — v. r. izvaliti se, razvaliti se; protegnuti se; — muskel, m. —mäuschen, n. pružnik (u anatomi); —ung, f. pruženje; pružanje; protezanje.

Ausstreich-en, v. a. (Falten), ugladiti, izgladiti; mit der Dender —, izbrisati; mit Ruthen —, izšibati, izbiti šibom; (loben), hvaliti, pohvaliti, uzvisiti; — v. n. skitati se, potipati se, klatiti se; zu Tage —, pokazati se; —ung, f. gladjenje, ugladjivanje; brisanje; šibanje.

Ausstreiten, v. a. izpravdati, pravdom oteti.

Ausstreuen, v. u. razsuti, razsipati; fig. razsijati, razglasiti, razněti, sijati, razglašivati, raznositi.

Ausstreifen, v. n. izticati, iztěrkivati, četovati.

Ausstrich, m. pěržina od rude.

Ausstricken, v. a. plesti, izplesti, oplesti.

Ausstriegehn, v. a. češati, izčešati.

Ausströmen, v. n. izticati, proticati, sticati, izlěvati se, razlěvati, slévati se.

Ausstudiren, v. a. izmudriti, izmisliti; cinen —, poznati, razpoznati, proučiti; — v. n. dověrsiti nauke, izučiti se.

Ausstürmen, v. a. izběsniti se, naběsniti se, utěšiti se, umiriti se, upokojiti se, prestati.

Ausstürzen, v. a. izvěrnuti, prevaliti; ein Glas Wein —, izpiti, popiti na dušak kupu vina.

Ausstücken, v. a. poduprěti, podupirati.

Ausstücken, f. Aussaugen.

Ausfüchten, v. u. izabrati, odabrati; čistiti, poiskati; alles —, premektati svekoliko, razrovati, pretresti, preiskati; —ung, f. izbiranje, izbor; iztraživanje, obiskivanje.

Ausfühnen, f. Ausföhnen.

Ausfüßen, v. u. sladiti, osladiti, usladiti; —ung, f. oslada, osladjenje.

Ausfäßen, v. a. obiti, obijati, obložiti, oblágati daskami.

Austanzen, v. u. iztancati, izplesati.

Austapezieren, v. a. tapecirati, iztpecirati, obložiti sagovi.

Austasten, v. u. pipati, opipati.

Austausch, m. měna, zaměna, razměna; —en, v. u. měnjati, zaměniti, izměniti, proměniti, razměniti; —er, m. razměnik, měnovnik; —ung, f. f. Austausch.

Austeppichen, v. a. prostěrti, prostirati, obložiti, oblágati sazi.

Auster, f. ostriga, školjka; —bank, f. —grund, m. město od ostrigah, ostrižište; —behälter, m. ostrižnjak; —sänger, —sischer, m. ostrigar; —sicherei, f. lovitva, hvatanje ostrigah; —schale, f. čaška, čašinka, ljuštura od ostrige; —weib, n. ostrigarica.

Austheeren, v. a. opakliti, namazati katranom.

Austheilen, v. a. děliti; razděliti, razdati, poděliti; —ung, f. dioba, děljenje, razděljivanje, poděljivanje.

Austhun, v. a. skinuti, svući; (auslöschen), ugasiti, utěrnuti; (ausstreichen), izbrisati; (ausgeben), uzajmiti, na kamatu dati.

Austiefen, v. a. izkopati, izrovati, izdubsti, izduhiti, kopati, dubsti, dubiti.

Austilgen, v. a. izkorěniti, iztrěbiti,

Austoben

-3 106

8-

Auswahl

unišiti, zatěrti, utěrti; —er, m. zatritelj, zatornik; —ung, f. izkorenjenje, iztrěbljenje, uništenje.

Austoben, v. n. izběsniti se, naběsniti se; utěšiti se, umiriti se, upokojiti se.

Austraben, v. n. ein Pferd — laffen, konja u kas pustiti, činit ga kassati.

Austrag, m. osuda, odluka, dokončanje, svěrha, konac; dobitak, dohodak, probitak; —en, v. a. izněti; razněti; razsuti, razglasiti, ozloglasiti; — v n. (betragen), činiti, iznositi.

Austräglich, f. Einträglich.

Austrauern, v. n. dověršit žalobu, svući cěrninu.

Austräumen, v. n. dosanjati; dosniti, san dověršiti.

Austreiß-en, v. u. izagnati, iztěrati; prognati, protěrati; —end, adj. iztěran, goneć.

Austrennen, v. a. razporiti, odporiti, razparati, odparati.

Austret-en, v. a. sgaziti, pogaziti, ugaziti, overšiti (žito); die Schuhe —, izgaziti, razhoditi; etwas mit dem Fuße —, utěrti, izlizati; — v. n. der Fluß ist ausgetreten, izlila se rěka; (flüchtig werden), uteći, uskočiti, poběgnuti; (aus dem Dienste treten), izić iz službe, izstupiti iz služhe, ostavit ju; (hinaus treten), izići, stupiti na dvor; — er, m. uskok, běgunac; —ung, f. gagezenje, ugaživanje; běg; izlitje; poplava, poplavica; věršitba.

Austriefen, f. Auströpfeln.

Austriefeln, v. a. einen Strick —, razsukati, razplesti uže; — was gewebt ist, razčinkati, očinkati.

Austrinken, v. a. izpiti, popiti.

Austritt, m. izašastje; běg, uskočenje,

poběg, poběgnutje; — der Ware, izvoz; — an der Treppe, uzhod; (ein Balkon), doksat, londja; —ß (in Zusamm.) izvozni; —samt, n. izvozni ured; —hillete, f izvozna pokazka; —ßzoll, m. izvozna cairina.

Austrocknen, v. u. osušiti, posušiti, presušiti; — v. n. usahnuti, posahnuti, presahnuti; —end, adj. sušan, osušan; —ung, f. osušenje, presušenje.

Austrommeln, v. a. razbubnjati, pod bubanj razglasiti; fig. razněti, proglasiti, prosuti glas.

Austrompeten, v. a. raztrubiti.

Auströpfeln, Austropfen, 1. n. kapati, izkapati, prokapati.

Austünchen, f. Ausweißen.

Austunken, v. u. izprazniti, potratit umakajući, poumakati.

Austuschen, v. a. natušati, iztušati.

Ausüb-en, v. a. věžbati; izvěršivati, činiti; Rache an einem —, svetiti se, osvetiti se komu; eine Kunst, ein Handwerk —, umětnik biti, biti zanatnik, raditina zanatu; — ein Recht, izvěršivati pravo; (begehen), činiti, tvoriti, učiniti, satvoriti; (vervollkommenen), věžbati, izvěrstiti; —ung, f. věžbanje; izpunjenje, izvěršivanje; radnja, vodjenje, dělo.

Auswachsen, v. n. dorasti, uzrasti, odrasti; proizrasti, proniknuti; ausgewachsen sein, gèrbav biti.

Auswagen, sich, v. r. smět izići, usuditi se, ufati se izić.

Auswägen, v. a. izměriti, měriti, na měru prodavati, vagnuti, vagati.

Auswahl, f. izbor, izbranje, odabranje, izabiranje; die — steht ihm zu, ima pravo izbirati.

Auswählen

107

§

Auswerfen

Auswähl-en, v. a. izabrati, odabrati; —ung, f. Auswahl.

Auswählen, v. a. valjati, ovaljati.

Auswalzen, v. a. ovaljati, razvaljati, valjati; fig. izbiti, izmlatiti, pročešljati.

Auswanderer, m. uskok, odseonik, izseljenik; —n, v. n. seliti, odsełiti, izseliti se, preseliti se; —ung, f. odseljenje, izseljenje, seobaa, seobina; —ungsgesetz, n. zakon o izseljenju.

Auswärmen, v. a. ugrijati, razgrijati.

Auswarten, v. a. dočekati, izčekati.

Auswärtig. adj. inostran, tudj.

Auswärt's, adv. vani, na dvoru, na polju; (in der Fremde), u tudjoj zemlji, u zemljah inostranih.

Auswaschen, v. a. izprati, oprati; izplakati, pomiti; zadirati, podkapati, podjědati; (ans Land bringen), izplaviti, baciti, izvući na kraj.

Auswässern, v. a. nakvasiti, namočiti.

Auswechselbar, adj. razměnjiv, proměnjiv; —er, m. razměnik, měnovnik; —n, v. a. proměniti, izměniti, razměniti, razbiti, měnjati; —ung, f. izměna, proměna, razměna, razbitje, razbijanje, měna; —ungsvvertrag, m. pogodba od razměne.

Ausweg, m. izlaz, izhod; izgovor; srědstvo, način, put, pomoć; fig. spasenje.

Auswehen, v. a. izpuhnuti, izdunuti.

Ausweichen, v. a. umekšati, nakvasiti.

Ausweich-en, v. n. einem —, uklonjati se, ukloniti se, ugnuti se, ugibati se; einer Sache —, uběgnuti, minuti, mimoići; (von den Füßen), omaknuti se, poskliznuti

se; —ung, f. uklanjanje, ugnutje, ugibanje; uběgivanje.

Ausweiden, v. a. izvaditi drob; po-pásti; (ausräten), oplěti, oplěviti.

Ausweinen, v. n. izplakati se, naplakati se, nacviliti se.

Ausweis, m. izkaz, dokaz; (Bollete), pokazka; (Verzeichniß), kazalo; —gut im Eingange, n. izkazna roba na ulazka; —los, adj. bez izkaza; —losigkeit, f. bezizkaznost.

Ausweis-en, v. u. protěrati, prognați, odpraviti, izagnati; fig. dokazati, izkazati, zasvědočiti; die Miterben —, samirići, namirići subaštinike; es wird sich bald —, vidět će se skoro ureda; sich — v. t. dokazati, potvěrdit svědočbami; —ung, f. Ausweis, m. pokaz, dokaz, izkaz, očitovanje; (Bollete), pokazka; (Beugniß), svědočanstvo; (Verzeichniß), kazalo; (aus einem Orte), odprava.

Ausweisen, v. u. běliti, oběliti, poběliti.

Ausweit-en, v. a. razširiti; razprostraniti; raztegnuti; —ung, f. razširenje, razprostranjenje; raztegnutje.

Auswendig, adv. iz vana, iz na dvora, iz na polja; — lernen, wissen, učiti se, znati na izust, na pamet, iz glave; — adj. vanjski, izvanjski, nadvornji.

Auswerden, v. n. svěršiti se, dočeti, kraj biti čemu.

Auswerfen, v. a. baciti, odbaciti; izbaciti; izrigati, izbljuvati, izmetnuti; izrakati, izraknuti; (verwerfen), pometnuti, zabaciti; (ausgehen, bestimmen), odredi i, odlučiti; ein Pferd —, uškopiti, počistiti, uštrojiti konja; einen Hasen —, izvaditi; drob; —slich, . Auswürfig

Auhwezen

3 108 &

Auszeichnen

—ung, f. bacanje; riganje, metanje, itd. f. Auswerfen.

Auswezen, v. a. brusiti, nabrusiti; eine Scharte —, izbrusiti štěrbu, zub; fig. pogrěšku, krivdu popraviti, oprati.

Auswiceln, v. a. razviti, razmotati, razvijati, razmatati.

Auswiegen, f. Auswägen.

Auswinden, v. a. ožeti, ožimati.

Auswintern, v. a. sačuvati, sahraniti prěko zime; — v. n. směrznuti se.

Auswipfeln, v. a. die Bäume —, věršiti, ověršiti, okresati věrhe od děrlja.

Auswirken, v. a. satkati; fig. izhoditi, zadobiti, dobaviti, izraditi, izprositi, dostati; den Teig —, uměsiti; den Huf —, obrězati kopito; einen Hirsch —, izvadi i drob; — v. n. dělovanje dovrěšiti, prestati.

Auswirren, v. a. razměrsiti.

Auswischen, v. a. otěrti, obrisati, izbrisati; — v. n. uteći, uskočiti, izmaknuti.

Auswittern, v. a. provětriti; (endicken), njušiti, nanjušiti, nacunjati, naći; — v. i. nagěrměti se, iz, gěrměti se.

Auswölben, v. u. prevoltati, presvoditi.

Auswölken, sich, v. r. razvedriti se, razgaliti se.

Auswuchs, m. klicanje; svoja; kvěrga; gěrba; — auf den Knochen, měrtva kost.

Auswühlen, v. a. uzriti, uzrovati, izkopati.

Auswurf, m. bacanje, metanje, izmet, smet, slina, bljuvotine; ein — der Menschheit, ruglo, smet čověčanstva; — der Gedärme, smrad; — eines Bulkans, riganje vulkana.

Auswürfeln, v. a. razigrati na kocke.

Auswürfig, adj. smetan, izmetan.

Auswürfling, m. smet, smrad, izmet, odbirak, izbirak.

Auswürgen, v. a. izrigati, izbljuvati s mukom; — v. n. nadaviti se.

Auswurzein, v. a. izkorěniti, izkorěpiti, korenom guliti, izguliti, izčupati.

Auswüthen, v. n. izběsniti se, naběsniti s', utěšiti se, umiriti se.

Auszacken, v. a. nasěckati, narězkati, zubiti, nazubiti.

Auszahl-en, v. a. platiti, izplatiti, platjati; —er, m. platac, (t.) izplatnik; —ung, f. izplatjivanje, platjanje.

Auszähl-en, v. a. brojiti, izbrojiti, prebrojiti, nabrojiti, odbrojiti; —ung, f. brojenje, izbrajanje, prebrajanje.

Auszähneln, v. a. zubiti, nazubiti.

Auszahnen, v. n. imati već zube svekolike.

Auszanken, v. a. izpsovati, izkarati; — v. n. naklati se, nasvadjati se.

Auszapfen, v. a. točiti, iztočiti, točiti, prodavati.

Auszaudern, v. n. naotezati se, naogužati se, naoklěvati se.

Auszäumen, f. Abzäumen.

Auszäunen, v. a. graditi, ograditi, ogradjivati plotom.

Auszechen, f. Auëtrinten.

Auszehnt-en, v. a. desetkovati, brati, kúpiti, pobrati, pokupiti desetinu; —er, m. desetčar, desetinar.

Auszehr-en, v. a. iztrošiti, iztratiti; — v. n. sahnuti, sušiti se; ausgezehrt sein, okošt, měršav biti; —ung, f. suha nemoć, jektika.

Auszeichnen, v. a. ubilježiti, zabilježiti —, naznačiti; (aus einem Buche), izpisati, prepisati, pobilježiti iz

110

Badebesen

B.

Baake, f. Bake.

Baal, m. baal (krivi bog); —sdiener,
m. baalovac; —spfaffe, baalov pop.

Baar, adj. gotov, u gotovu; die an-
dern Bed. f. unter Bar.

Baare, f. Bahre.

Baccalaur-eus, m. bakalaur; —eat,
n. bakalaurstvo.

Bacchanalien, f. pl. poklade.

Bacchant, m. bakani (bakov pop);
—in, f. bakantica, bakantka (bako-
va popinja).

Bacchus, m. bako, bog od vina; —
stab, m. tèrs, bakov štap.

Bach, m. potok; —amsel, f. Bach-
stelze; —bunge, f. kres (trava).
Veronica beccubunga Linn.

Bache, f. divja prasica.

Backer, m. vepar, prasac divji.

Bach-fisch, m. riba potočna, iz potoka;
—holunder, m. udikovina (dèrvo);
—krebs, m. rak potočni; —kresse,
f. f. Gründling; —münze, f. vo-
dena metvica (trava); —stall, m.
(Pfahl) kolje; —stelze, f. pliska,
ovčarica, pastěrica (ptica); —weide,
f. iva (dèrvo). Salix helix Linn.

Backapfel, m. jabuka za peć, za pe-
civo, pečena jabuka; —birn, f.
kruška za peć, pečena kruška; —
bord, m. lévi bok (od broda).

Backen, v. a. peći (kruh), përžiti (pi-
liče); sušiti (voće); ruditi (kosu);
hartgebackenes Brot, prepečen kruh.

Backen, m. Backe, f. lanita, lice, obraz,
kosěrica, laloka; —hart, m. obriz,

brada; —bein, n. kost od lica;
—grübchen, n. jamica na licu; —
streich, m. zaušnica, zamlatica,
ćuška, pljnska; —zahn, m. kutnjak,
kutnji zub.

Bäcker, m. pekar, pek; —in, f. pe-
karica; —brod, n. pekarski kruh;
—bursch, m. momak. sluga pekarski;
—ei, f. pekarstvo, pekaria; —hand-
werk, n. zanat pekarski, pekarstvo;
—knecht, f. Bäckerbursch; —laden
m. pekarnica, pekara; —meister, m.
pekar, majstor pekarski; —schei-
der, m. prosivalac pekarski; —
zunst, f. cěh pekarski.

Back-fisch, m. përžena, prigana riba,
riba za prigat; —geld, n. pećarina,
platja od peči; —haus, n. pekar-
nica; —obst, n. ošap, suho, sušeno
voće; voće za peć, pečeno voće;
—osen, m. krušna peć; —pfanne,
f. tava, ponjva, tiganj, tepsia,
prosulja; —schauſel, f. Backſchie-
ber, m. lopata, lopar; —ſtein, m.
opeka, cigla; —ſtube, ſ. Backhaus;
—trog, m. naćve; —werk, n pe-
civo, pekaria.

Bad, n. kupalo, kupelj; warmes —,
toplice.

Badebesen, m. —bürste, f. kupaća me-
tlica, četka u kupalu; —cur, f.
kupalo, kupanje; —frau, f. (Heb-
amme), primalja, habica; —gaſt, m.
kupalac, gost, prihodnik u topli-
eah; —geld, n. platja od kupanja;
kupalina; —haus, n. kupaliſte;
—heimd, n. kupaća košulja, ko-
šulja za kupanje; —knecht, m. mo-
mak, sluga u kupalu; —magd, f.
služkinja u kupalu; —mutter, f.
Badeſfrau; —u, v. a. kupati, oku-
pati; — v. n. kupati se, —quaſt,
f. Badebesen; —r, m. kupalac, ku-
peljaſik; ranarnik u kupalu; —rei,

Bagage

111

Ballen

f. kupaliště, kuća gospodara od kupala; —stube, f. Badstube, f. kupelj, soba u kupalu, kupaća soba; —wanne, f. kupeljnica, kupaća kada, kačica; —warm, adj. mlak, vruć kao kupaća voda, kao krop; —wasser, n. kupalo, kupaća voda; —zeit, f. kupaće doba, vrême od kupanja; —zeug, n. sprava, pěrtelnina za kupati se, kupaća sprava.

Bagage, f. pratež, pěrtljaga; fig. smet, izmet od ljudih.

Bühnen, v. a. pariti, grijati; Brod —, pěržiti kruh; —ung, f. parettenje, grijanje; pěrženje.

Bahn, f. pěrtina; put, staza; těrkalište, kolotek; — eines Hammers, eines Ambosses, glava od bata, od nakovnja; die — brechen, pěrtiti, probiti, razkěrčiti cestu; auf die — bringen, dati, zadati, postaviti, položiti; —en, v. a. pěrtiti, dělati, kěrčiti stazu, put těrti; ein gehaßter Weg, utrenik, tverda cesta; sich den Weg zu einem Amte —, proderati put do službe.

Bahrze, f. zu Leichen, nosila; odar měrtački; — zu Lasten, tezger, čivěre; —tuch, n. plašt, pokrivalo měrtačko.

Bai, f. Bucht.

Bajonett, n. bajuneta, banganet.

Baißen, f. Beissen.

Bake, f. znamenje od sidra il grebena na moru.

Bakel, m. štapić, šibika učiteljska.

Balancirzen, v. n. děržati se upravo, ravnotežno; —stange, f. motka ravnotežna.

Balanz, f. s. Gleichgewicht.

Balcon, m. balkun, doksat, londja.

Bald, adv. skoro, u kratko, běrzo, hitro, odmah; za rana, za dobe, za vrěmena; malo ne, o malu da

ne, tek što ne; lasno; bald so, bald anders, sad ovako, sad onako.

Baldachin, m. nebo.

Baldig, adj. skor, gotov.

Baldrian, m. odoljen (trava). Valeriana Linn.

Balester, m. samostrěl.

Balg, m. koža; měh, měšina; ljuska; (Vogelscheuche), strašilo (na njivi); (verächtlich, ein kleines Kind), kopile, derište; — einer Schlange, košuljica od zmije; (Hure), kurva, bludnica.

Balge, f. čabar, dižva.

Balgen, sich, v. r. hěrvati se, potezati se, jakariti se s kim.

Balgentreter, m. duvalac, puhalac (kod orgulah, itd.).

Balger, m. hěrvač; —ei, f. hěrvanje, jakarenje, potezanje, děrmanje.

Balggerüst, n. stan od měha.

Balken, m. greda, běrvno, balvan; — an der Wage, igo od vage; wir sehen den Splitter in unsers Nächsten Auge, aber den — im eigenen Auge werden wir nicht gewahr, u oku iskěrnjega (bližnjega) našega vidimo trunak, a u svojem nevidimo grede; —band, n. spoja od grede; —keller, m. pivnica nadpodjena gredami; —kopf, m. glava, kraj od grede; —recht, n. pravo trama, grede.

Ball, m. lopta, pala; (Tanz), bal; ein großer lederner —, balun; — spielen, loptati se, igrati se na palu.

Ballaß, m. balaš (dragi kamen).

Ballaßt, m. savornja; — einnehmen, savornjati se; —schiff, n. brod od savornje, savornjak.

Bällchen, n. loptica, palica; pol trube platna.

Ballen, m. lopta, pala; ein — Pa-

Ballen

112

B

Bange

pier, Waaren, Tuch, bala papira,
robe, sukna; (an Händen und Fü-
hen), debelo izpod palca na ruci
i nozi; (eines Rappiers), glavica.

Ballen, v. a. smotati, smatati; jich
— v. v. skučiti se, svrěti se; der
Schnee ballt sich, zbija se, lépi se
sn'g; mit geballter Fauß, Hand,
pěstju, pěsnicom.

Ballenbinder, m. vezalac od balah;
—weise, adv. na bale; balu po
balu.

Ballet, n. balet.

Ballei, f. komenda, komturia, kotar
viteza redovničkoga.

Ballgaſt, m. balovnik; —haus, n.
loptarnica, kuća za loptanje; —
kleid, n. odělo, oděća za bal; —on,
m. balun.

Ballrose, f. f. Bachholunder; —spiel,
n. loptanje, palanje.

Balsam, m. balsam, miomiris, dra-
gomast; —apfel, m. jabuka mio-
mirisna; —baum, m. balsam, pe-
njavica, dèrvo balsamovo; —búchse,
f. kutia, škatulja za balsam, dra-
gomastnica; —duſt, Balsamgeruch,
m. duh, miris od balsama; —holz,
n. balsamovina; —ine, f. lépi čo-
věk (cvět); —iren, v. a. balsamati,
balsamirati; nabalsamati, drago-
mastju namazati; —rung, f. bal-
samanje, balsamiranje; —iſch, adj.
miomirisan, dragomastan; —kraut,
n. f. Balsamine; —öhl, n. ulje
miomirisno, dragomastno; —pappel,
f. topola miomirisna, dragomastna.

Balz, f. vrěme, u koje se druže po-
veće ptice, a osobito tetrěbi.

Balzen, v. n. družiti se (od pticah
povećih).

Bambus, m. Bambusrohr, n. bambus,
těrska indioska.

Bāmme, f. Butterbāmme.

Banco, f. Bank.

Band, n. vèrpca, vezanka; pantlika;
obruč; (Schlinge), uzica, petlja,
zanka; sveza, vez, savez; Bande,
pl. vezi, okovi, verige, gvoždje;
— von Weiden, gužva; — auſ
Wunden, zavoj, povoj.

Band, m. (Einband), vez; (Buch,
Theil), knjiga, dio, svezak.

Bändchen, n. vèrpěica; (Buch) knjižica,
svezka.

Bande, f. banda, kraj, okrajak; (Ge-
sellschaft), banda, družtvo; — von
Räubern, četa hajdukah.

Bandelier, n. ramenica.

Bandfabrik, f. vèrpčana, fabrika od
vèrpcah, pantlikah, vezankah; —
haken, m. stožernica, petica od vra-
tah, baglama; —handel, m. tér-
govanje s vèrpčami.

Bändig, adj. pitom, krotak; ein oder
zweibändige Brüder oder Schwestern,
bratja ili sestre samo po otcu ili
materi, ili po otcu i materi; —en,
v. a. ukrotiti, obuzdati, umiriti;
upitomiti, pokoriti; —ung, f. pi-
tomljenje; ukrotjenje, umirenje,
obuzdanje.

Bandit, m. lupež, razbojnik, hajduk.

Bandmacher, Bandwirfer, m. vèrpčar;
—masche, f. kokarda; —messler, m,
nožac bačvarski; —nadel, m. klin,
klinac; —nudeln, f. pl. lazanje,
rězanci; —reif, m. obruč; —schleife,
f. Bandmasche; —stuhl, m. stan,
razhoj, krosna vèrpčarska; —tresse,
f. galun; —weberei, Bandwirkerei,
f. vèrpćarstvo; vèrpčana, fabrika
od vèrpcah; —weide, f. vèrba;
žukva; rakita; —wurm, m. glista
plosnata (u čověku).

Bange, adj. nemiran; strašljiv, bojaz-
ljiv; es ist mir — um ihn, strab
me je za njega; davor ist mir nicht

Bangigkeit

-3 113

Barbier

—, toga se nebojim; — machen,
strašiti, plašiti; (vom Wetter), f.
Schwül.

Bangigkeit, f. bojazljivost, strah, ne-
mir.

Bänglich, adj. nemiran, u strahu.

Banier, f. Panier.

Bank, f. klupa; (Wechselbank), nov-
čara, banka; (in Zusamm.) novčar-
ski; (Sandbank), markěnta, prud;
durch die —, na poprěko, osěkom,
bez razlike, svekoliko; — anstalt,
f. novčarski, banački zavod; —
director, m. ravnatelj novčare, banke.

Bänkchen, n. klupica, skamia.

Bankeisen, n. gvozden zub u zidu.

Bänkelsänger, m. nadripěvač.

Bankerott, adj. propo, pao, poklenuo,
postrado; — m. bankrot, postrad;
—ier, m. propalica; —iren, v. n.
propasti, pasti, poklenuti, postra-
dati.

Bankert, m. kopile.

Bankett, n. banket, sobet, štov; —
iren, v. n. častiti, gostiti; ča-
stiti se, go-stiti se.

Banksond, m. novčarska zaklada; —
gouverneur, m. nastojnik novčare;
—note, f. novčarska bilježka, banka,
banknota.

Bankbohrer, m. svěrdlo, svědar, svěrdao.

Banklehne, f. naslon od klupe.

Bann, m. prokletstvo, anatema; iza-
gnanje, progonstvo; einen in den
— thun, prokleti koga, prokletstvo
na koga udariti; —brief, m. pro-
kletka, progonka; —en, v. a. tě-
rati, izgoniti, zaklinjati; iztěrati,
protěrati, izagnati, zakleti; —er,
m. zaklinjalac, izgonitelj; f. Panier;
—erherr, m. stěgonoša; zastavnik,
barjaktar; —fluch, m. anatema, pro-
kletstvo; —forst, m. branjevina;
—gut, n. kuntrabant, zabranjena

roba; —strahl, —fluch, m. prokletje,
prokletstvo, anatema; —ung, f.
zaklinjanje, izgonjenje (duhovah
nećistih); —wald, f. Bannforst; —
wasser, n. zabranjena voda.

Banquier, m. měnar, bankier, saras;
—haus, n. měnarska, bankierska
kuća.

Banse, f. štedanj, štagalj.

Bansen, v. a. složiti, slagati snopje.

Bansen, m. požirak živine preživajuće.

Bar, adj. gol, nag; čist; gotov; —
fuß, bos, bosonog; aller Schulb und
Matel bar, čist od svake krivnje
i skvěrne; — adv. gotov, u go-
tovu; — zahlen, v. u. platiti u
gotovu, vgl. Baar.

Bär, m. medvěd, medjed; nerast;
einen Bären anbinden, prevariti, na-
saditi koga; der große, kleine Bär
(Gestirn), velika i mala medvědica
(zvězda).

Barake, f. šatra, kolěba, kućarica, da-
štara.

Barbar, m. barbar, okrutnik, nečo-
věk, divjak; (Pferd), konj barba-
rezki; —ei, f. barbarstvo, okrut-
nost; fig. divjačina, sirovost; —in,
f. barbarka; ljuta, okrutna žena;
—isch, adj. barbarски; inostran,
tudj; okrutan, sirov, nečověčan.

Barbe, f. mren (riba). Cyprinus bar-
bus. Linn.

Bärbeißig, adj. ljutit, sěrdit.

Barbier, m. berber, berberin, brijać;
—becken, n. zdělica, plitica berber-
ska; —en, v. a. brijati, bričiti;
obrijati, obričiti; —geselle, m. dě-
tić berberski; —junge, m. dečko
berberski; —messer, n. britva bri-
jaća, brijačica; —riemen, m. remen
berberski; —serviette, f. utirač ber-
berski; —stube, f. berbernica; —
zeug, n. sprava berberska.

8

Barchent

114

B

Basten

Barchent, m. porket; —en, adj. por-
ketan, od porketa; —macher, m.
porketar; —weber, m. tkalac od
porketa.

Barde, m. bard, pěvač Keltah sta-
rinskih.

Bärenbeißer, m. psina za lov od med-
vědah; —fett, n. salo medvědje,
od medvěda; —füßer, m. medje-
dar; —haut, f. medjedina, koža
od medvěda, medvědja; auf der —
liegen, dangubiti, plandovati, lě-
niti se; —häuter, m. lěnština, le-
žak; ništalo; —häuterei, f. ništa-
ria; lěnost, plandovanje; — jagd,
Bärenheze, f. lov, hajka na med-
věde; —klau, f. primog (krava).
Acanthus Linn; —taže, šapa med-
vědja, od medvěda.

Baret, n. kapa.

Barfuß, adv. bos, bosonog; —füßer,
m. kaludjer bosonog; —häuptig,
adj. gologlav.

Bärin, f. medvědica, medjedica, mečka
(medjka).

Barke, f. barka, plavčica.

Barköpfig, f. Barhäuptig.

Bärlappen, m. cěrvotočina (trava).
Lycopodium clavatum Linn.

Bärme, f. f. Gäscht, Hesen.

Barmherzig, adj. milosèrdan, milo-
stiv; fig. nevoljan, bědan, siromah;
—keit, f. milosèrdje; milost.

Bärmuff, m. kolčak; —mutter, f. ma-
terica, utroba.

Barn, m. jasle, štedanj, štagalj; mrěža,
predja (ribarska).

Barometer, n. (m.) barometar, tego-
měr.

Baron, m. baron; —essé, —in, f.
baronesa, baronica, baronka; —ie,
—ci, f. baronia, baronstvo.

Barre, f. šiba, slitak (zlata il srebra).

Barriere, f. pregrada, zagrada.

Bartsch, m. pitka, okun, bandar, gěr-
geč, kostreš (riba). Perca fluvia-
tilis Linn; —, adj. žestok, osoran,
otresit.

Bartschaft, f. gotovina, gotov krajcar,
gotov novac.

Bartschheit, f. osornost, otresitost.

Bart, m. brada; — an der Aehre,
os, ost, osina, osje, ostje; über des
Kaisers Bart streiten, svadjati se,
inatiti se za trice i kučine.

Bärtchen, n. bradica.

Bartbecken, f. Barbierbecken.

Barte, f. die Barten, ribja kost.

Bartsaden, m. běrk (od ribe); —haar,
n. dlaka od brade.

Barthe, f. bradva.

Bärtig, adj. bradat.

Bartlos, adj. golobrad; —schere, f.
skarice za bradu; —scherer, m.
berber, berberin, brijač; —seife, f.
brijači sapun; —wachs, n. mast za
běrkove, mustače.

Basalt, m. basalt (kamen).

Base, f. teta, tetka, tetišna, stri-
nišna.

Basilie, f. bosiljak, bosiok; bosilj
(cvět).

Basilišk, m. basilisk.

Basrelief, f. Relief.

Baß, m. bas, dubok glas; — singen,
pěvatl glasom dubokim.

Bassetchen, n. baset; —füße, f. bauta
od baseta.

Baßgeige, f. bas, velike gusle; —r,
m. gudac od basa.

Baffist, m. basista.

Baffon, m. sagot.

Bast, m. liko, lik, lub.

Bastard, m. kopile, kopilan, kurvić,
polutan.

Baste, f. hasta (u igri od ombre).

Bastei, f. bastia, beden.

Bast-en, adj. od lika, od luba, likov,

Bataille

115

B-

Bauerpferd

lubov; —schuhe, Basteln, pl. cipele, postoli od lika; —seil, n. ličina.

Bataille, f. boj, bitka, bitva.

Bataillon, n. bataliun, (t.) tisućnija.

Batisſt, m. batista (platno).

Batterie, f. bateria.

Bazen, m. beć (věrsta od novca); er hat —, bogat je, ima jaspre, novacah.

Bau, m. gradjenje, zidanje, fabrika, sgrada, gradja, obdělavanje, težanje (in Zusamm.) gradjevni; —des Körpers, uzrast, stas, struk; — der Füchse, Dachſe, jama, běrlog; einen — vorhaben, naměravati graditi, pripravljati se za gradjenje; auf den — kommen, bit osudjen na robiju obćinsku; —amt, n. gradjevni ured; —anschlag, m. račun od gradje; —art, f. način zidanja, arkitektura; —auffeher, m. gradjevni nastojnik; —bewilligung, f. dopuštenje za gradjenje; —capital, n. gradjevna glavnica.

Bauch, m. těrbuh; — eines Schiſſes, bok od broda; die Kanone ist auf dem —, top leži na zemlji.

Bauchdiener, m. proždor, požderuh.

Bauche, f. Beuche.

Bauchſell, n. potěrbušina; —fett, n. salo; —fluß, m. lijavica, sěrdobolja; —grimmen, n. griza; —gurt, m. podpruga; —ig, Bäuchig, adj. těrbušat, těrbušast; —frankheit, f. těrbobolja; —redner, m. těrboslovac; —riemen, m. podpruga, kolan; —ſchmerzen, pl. Bauchweh, n. těrbobolja; —ſorge, f. skěrb za hranu; —waffersucht, f. vodena bolest; —würmer, pl. m. gliste u těrbuhu; —zwang, f. Stuhłzwang.

Baucommission, f. gradjevno pověrenstvo; —departement, n. gra-

djevni odšek; —director, m. gradjevni ravnatelj.

Bauen, v. a. graditi, zidati, dělati, težati, obdělavati; auf jemand —, oslanjati se na koga; Schloßser in die Luſt —, po větru snovati; Seide, Wein —, pridělavati, proizvoditi.

Bauer, m. kmet, seljanin, seljak, težak; (Bube in der Karte), gornjak; (im Schachspiel), pion; fig. prostak, sirov, nenaučan čověk.

Bauer, n. kavez, gajba, kěrletka.

Bauer-gut, Bauerngut, n. kmetsko imanje; —haft, adj. seoski, prostački, prost; — adv. seoski, prostački, prosto; —haus, n. kuća kmetska; —hof, —nhof, m. dvor, kućište kmetsko, seosko; —hütte, f. kolěba, pojata, kućarica seoska.

Bäuer-in, f. kmetica, seljanka, seljakinja; —isch, adj. kmetski, seoski; fig. grub, sirov, nenaučan.

Bauerkleid, n. gunjac, oděća kmetska, seoska; —knecht, m. sluga, rabotuik; —kittel, m. surina, haljina kmetska; —leben, n. život, življenje seosko; —lied, n. pěsma seoska; —mädchen, n. seljauka mlada, děvojěica seoska; —magd, f. služkinja kmetska.

Bauern- (adj.) seljački; —aufstand, m. buna kmetovah; —frohne, ftlaka, rabota, kuluk; —hof, m. seljačka kuća; —krieg, m. rat na seljane pobunjene; —chinader, m. globa, kěrvopilac kmetski; —stand, m. kmetia, kmetstvo; —wirthschaft, f. seljačko pokućanstvo.

Bauer-pferd, n. konj kmetski, prosti; —schaft, f. kmeti, seljani; —ſchenke, f. kěrčma seoska, prosta; —sprache, f. jezik prost, sirov; —ßmann, f. Bauer; —ſtolz, m. oholost, na-

8 *

Baufällig

116

B

Baumwolle

dutost seoska, prosta; —tanz, m. tanac seoski; —tracht, f. nošnja seljanska; —tölyel, m prostak; —völk, n. Bauersleute, pl. kmeti, seljani; —wesen, n. gospodarstvo poljsko, seljanstvo.

Baufällig, adj. star, slab, loman; das Haus ist —, hoće da se poruši kuća; —keit, f. slabost, starost, lomnost.

Baufrohne, f. Baudienst, m. tlaka, kulułuk, rabota iduća gospodaru kad što gradi; —führer, m. gradilac.

Baufuß, m. měra zidarska; —gefangene, m. robijaš, rob na šancu; — gegenstand, m. predmet gradjenja; —geist, m. žudnja, pohotnost za graditi; —gerüst, n. skele, most, odar zidarski; —herr, m. gospodar od gradje; —hof, m. gradjevni dvor (dvor, u kom se spravlja i pripravlja lěs il gradja); —holz, n. lěs, gradja; —kosten, pl. troškovi od gradje; —kostenüberschlag, m. proračun gradjevnih troškovah; —kunst, f. arkitektura, umětnost gradjenja; —last, f. teret, dužnost gradjenja; —leute, pl. nadničari, težaci; —lich, adj. im baulichen Stande, u dobru stanju, štališu; —lichkeit, f. gradja; —lust, f. s. Baugeist.

Baum, m. děrvo, stablo; Weberbaum, vratilo; die Bäume am Wagen, am Schlitten, rudo.

Baumaterialien, pl. gradja, lěs, gradivo.

Baumbast, m. liko, lub, bombazin.

Baum-beschreibung, f. stablopis; — blüthe, f. cvět, cvatnja od děrvlja.

Bäumchen, n. děrvce, stabaoce.

Baumeister, m. arkitekt, neimar, najmar, graditelj, gradilac.

Baumeln, v. n. kopěrcati.

Bäumen, Baumen, v. a. naviti, navijati (na vratilo); pritisnuti (sěno motkom); — v. n. skakat s děrva na děrvo; (von Pferden), naprezati se, upinjati se, propinjati se (na stražnje noge).

Baum-falk, m. cěrnovac, kraguj (ptica); —slechte, f. jetrenjak (trava); —frosch, f. Baubsfrosch; —frucht, f. voće, plod od děrvlja; —gang, m. red děrvlja; —garten, m. voćnjak; —gärtner, m. sadovnik, věrtlar; —grille, f. čvěrčak, f. Baumhacker; —hacker, m. puzavac, kovač (ptica); —harz, n. smola od děrva ili děrvena; —hecke, f. živica; —leiter, m. stuba, listve věrlarske; —marder, m. kuna gorska; —moos, n. mah, mašina gorska; —ohl, n. ulje od masline; —reich, adj. stablovit; —rinde, f. kora od děrva; —saft, m. mezgra, sok od děrva; —säge, f. teztera, pila věrlarska; —schere, f. škare, nožnice věrlarske; —schiff, n. směrtnjak, korito; —schlag, m. (in der Zeichnung), listovje; —schnitt, m. kresanje, haštrenje děrvja; —schröter, m. jelen (zarěznik). Licanus Linn.; —schule, f. rastlo, rastionica; —schulgärtner, m. rastionik, rastilar; —schwamm, m. trud, guba děrvena, gljiva děrvena; —seide, f. bombazin (materia od lika); —stark, adj. jak kao děrvo; —stein, m. dendrit (věrsta od kamena); —stück, n. komad voćnjaka; —wachs, n. vosak věrlarski; —wagen, m. kolica, taljige; —wanzc, f. kimak, stěnica pověrtna; —winde, f. s. Epheu.

Baumwolle, f. pamuk, bumbak, mavez; —n, adj. pamučan, od bumbaka; —nbaum, m. děrvo pamukovo;

Bauobject

117

Beben

—ngarn, n. predja pamučna, konac od bumbaka; —nstaude, f. —nstrauch, m. gèrm pamukov; —nzeug, n. materia pamučna, bumbak, mavez; —zucht, f. težanje, obdělanje děrvja.

Bau-object, n. gradja, predmet gradjevni; —ordnung, f. red gradjenja, gradjevni red; —plan, m. (=riß), gradjevna osnova; —plaß, m. gradionica, gradilište.

Baus-back, m. bucman; —bäckig, adj. bucmast, naduta, nabubrena obraza.

Bausch, m. jastučić, koktalić, kompresa (u ranarnika), rěžnja, nabor; in — und Bogen, na poprěko, djuturè.

Bäuschen, n. koktalić, jastučić.

Bauschen, v. n. nadimati se, napuhivati se; (von Kleidern), režiti, na birati se.

Bauschig, adj. nadut, nadmen, nabran.

Bauschkauf, m. kupljenje, kupovanje na poprěko, djuturica.

Bauschreiber, m. gradjevni pisar; —schule, f. gradjevna škula, škola; —schutt, m. ostanci od gradje; pouděrtine, razvaline; —stätte, f. gradilište; —te, f. sgrada, gradjevina; —unternehmung, f. gradjevno preduzetje; —verbot, n. zabrana, obustava gradjenja; —verständiger, m. gradjevni věštak; —verwaltung, f. gradjevna uprava; —werber, m. tražilac dopuštenja za gradjenje; —wesen, n. graditeljstvo.

Bavian, f. Bavian.

Bajonet, f. Bayonett.

Beabsichtigen, v. a. kaniti, směrati, namisliti.

Beacht-en, v. a. ozir, obzir imati, obazirati se. ozirnuti se na što, paziti; —enswürdig, —enswerth, adj. znatan, znamenit; —ung, f.

ozir, obzir, obaziranje, ozirnutje.

Beamte, m. službenik, častnik, či-novnik, urednik.

Beängstig-en, v. a. plašiti, strašiti, zadavati strah; —ung, f. plašenje, strašenje, strah; těskoća.

Beanständen etwas, v. a. pod sumnju staviti što; smetati; (eine Rechnung), nalaziti manah u računu.

Beantworten, v. a. odgovoriti; dati, poslati odgovor, odpisati; —ung, f. odgovor, odpis; —ungsschreiben, n. odpis.

Beanzeig-en, v. a. Jemanden wegen eines Verbrechens, po znacima okriviti koga radi kakvog zločinstva; —ung, f. pravna okriva po znamcima.

Bearbeit-bar, adj. težatan; —en, v. a. dělati, raditi, težati; izdělati, izraditi; obdělati, obraditi, pridělati; sich — v. r. tražiti, truditi se, těrsiti se; —ung, f. teg, radnja, težanje, obdělavanje, obradjenanje; izradjenje, izdělanje.

Beaufsichtigen, v. a. nadgledati.

Beauftrag-en, v. a. naručiti, naložiti; —t, adj. komu je naručeno, naloženo.

Beaugeln, v. a. žmiriti, zirati, viriti na što.

Beaugenscheinig-en, v. a. razgledati, pregledati, razviděti, ćešiti; —ung, f. razgled, razgledanje, pregled, pregledanje, razvid, razvidjenje.

Bebändern, v. a. věrpcami, vezankami, pantlikami nakititi.

Bebauen, v. a. obdělati, težati, obra-diti; ponagraditi, ponazidati.

Beben, v. a. děrhati, děrktati, trepetati, tresti se; — n. Bebung, f. děrhtanje, děrktanje, trepet, trepetanje, trešnja.

Bebinden

-3 118 -

Bedeuten

Bebinden, v. a. povezati, obvezati,
ponávezati.

Beblechen, v. a. obložiti, pokriti li-
mom.

Beblümen, v. a. nakititi, naresiti
cvětjem.

Bebluten, v. a. okérvaviti.

Bebohlen, v. a. obiti, obijati, oblo-
žiti, oblagati daskami.

Bebomben, v. a. bumbami biti (grad).

Bebrämen, f. Verbrämen.

Bebrücken, v. a. (einen Fluß), mostiti,
premostiti (rěku).

Bebrüten, v. a. (Eier), sědit na jajih.

Becher, m. kupa, žmuo, čaša; kalež,
čaša (na cvětu); —glas, n. stolo-
vata čaša; —n, v. n. (im gem. Le-
ben), piti, pijančevati.

Becken, n. ledjen, plitica, mědenica ;
—sörmig, adj. ledjenast, plitičast;
—schläger, m. klanfar, klepar.

Bedachen, v. a. pokriti, pokrivati.

Bedacht, m. oprez, opaz, opip; pom-
nja, pomnost; ozir, obzir, pogled;
razmotrenje; — haben, — nehmen
auf etwas, f. Berückrichten.

Bedacht, Bedächtig, Bedächtlich, Be-
dachtsam, adj. oprezan, opazan,
opipan, pažljiv, smotren, poman,
pomnjiv; — adv. opazno, oprezno,
opipno, pomno, pomnjivo, s opi-
pom, s opazom, s oprezom; —
samkeit, Bedächtlichkeit, f. f. Be-
dacht.

Bedanken, sich, v. r. zahvaliti, zah-
valiti se.

Bedarf, m. potřeba, f. Bedürfsniß.

Bedauser-n, Bedauren, v. a. (einen),
žaliti, požaliti koga; kajati se,
žao biti, milo biti koga komu;
— Bedauren, n. požaljenje, žalje-
nje; kajanje, pokajanje; —nswür-
big, adj. vrědan požaljenja, milosti
dostojan.

Bedeck-en, v. a. pokriti, poklopiti;
sakriti, spraviti; pratiti; braniti,
čuvati; (sicher stellen), osigurati,
zadovoljiti; (begatten), opasti, na-
skočiti, pojahati (od ždrěbca); sich
— v. r. pokriti se; —ung, f.
pokrivanje; krov; poklopac; po-
krovac; straža; pratnja; sakriva-
nje; osiguranje, sigurnost; opa-
šenje, naskočenje, pojahanje.

Bedenk-en, v. a. razmisliti, promis-
liti; razmotriti, promotriti; raz-
suditi, prosuditi; einen —, starati
se, misliti za koga, spomenuti se
o kom (u testamentu); sich — v. r.
promisliti se, razmisliti se; seine
Pflicht, sein Gewissen —, pomisliti
na děržanstvo, na důšu; — n. raz-
mišljanje, promišljanje, prematra-
nje, razmatranje; (Zweifel), sumnja.
dvojba; (Meinung), misao, éutje-
nje, mnjenje; — tragen, dvojiti,
sumnjati; kratiti se, otezati se,
domišljati se; —lich, adj. dvojben,
pogibelan, sumljiv, sumnjiv, opi-
pan, škakljiv, opastan; ein —er
Mensch, čověk sumnjiv, pun sum-
nje; — machen, werben, zadat mis-
liti, posumnjiti; —lichkeit, f. dvoj-
benost, težkoća; sumnjivost, škak-
ljivost, opastnost, pogibel, pogi,
bio; —zeit, f. vrěme za razmislit,
promisliti se, za promišljavanje.

Bedeut-en, n. a. javiti, obznaniti,
dojaviti, oglasiti, doglasiti, dati
na znanje; razjasniti, protumačiti;
dati razuměti; (sich — lassen), po-
sluhnuti razlog, dati se ubavěstit;
— v. n. znamenovati, značiti, ho-
tět reći; bit važan; slutiti; es hat
nichts zu —, ništa zato, neima
ništa; das hat viel zu —, to je
važan posao, to je stvar od velika
utištenja; —end, adj. znamenit,

Bedielen

119

Beengen

važan, znatan, utištiv; — adv. mnogo, vele, puno; — lich, adv. razgovětno; —ung, f. znamenovanje, značenje; važnost, znatnost; znak, znamenje, slutnja. kob; von —, važan, znatan, utištiv, od utištenja.

Bedielen, v. a. obiti, obijati da-skami.

Bedien-en, v. a. služiti, dvoriti; po-služiti, podvoriti; ein Amt —, obav-ljati službu; cinem, bedient sein, bit advokat il lěćnik čiji; sich einer Sache —, služiti se čim; —steter, m. službenik; —ung, f. služba; —te, m. sluga, službenik, momak; —ung, f. posluga, dvorba; (Amt), čin, način življenja, služba; (sämmmt-liche Bedienten), sluge, služba, družina.

Beding, m. —ung, f. ugovor, uvět, uslovje. pogodba; —en, v. a. ugo-voriti, uvětovati, pogoditi; priuz-děžati što za sebe; —lich, adj. uslovan. pogodhen, uvětan; —t, adj. ugovoren, pogodjen, zavisiv, zavisan, zaviseć, —ungsweise, adv. pogodbeno, uslovno, uvětno, pod pogodbom, uslovjem itd.

Bedräng-en, v. a. tištiti, mučiti, tlačiti; in bedrängten Umlständen, u nevolji; —niß, —ung, f. muka, nevolja, sila, těskoća, stiska.

Bedroh-en, v. a. groziti se, prětiti; —ung, f. prětnja, grožnja.

Bedrucken, v. a. pritisnuti, naštampati.

Bedrück-en, v. a. tlačiti, gaziti, gnjaviti, gnječiti; —er, m. tlačitelj, stremitelj, okrutnik, kěrvopilac; —ung, f. tlačenje, gaženje, potištenje.

Bedüng-en, v. a. djubriti, nadjubriti, gnojiti, pognojiti, nagnojiti; —

ung, f. djubrenje, gnojenje; djubre, gnoj.

Bedürken, f. Dünken.

Bedürken, n. misao, čutjenje, mnjenje.

Bedürfen, v. n. trěbati, trěbovati; pitati, iskati, tražiti, zahtěvati, zaktěvati; —niß, n. potřeba, potrěboća, potřebstina; —tig, adj. oskudan, siromah, bědan, nevoljan, uhog, potřeban; einer Sache — sein, trěbovati, bit trěbi štogodir; —tigkeit, f. oskudnost, potřeba, ubožtvo, siromaštvo, sila, nevolja.

Beduzen, v. a. smutiti, smesti.

Bechr-en, v. a. počastiti, udostojiti, učiniti čast, poštenje izkazati; —ung, f. čast, poštenje.

Beeib-en, —igen, v. a. zapriseći, učiniti da položi zakletvu; zakletvom pod prisegu potvěrditi; —et, —iget, adj. zaklet, prisežan, prisego; —igung, f. prisega, zakletva; potvěrdjenje pod prisegu, zakletje.

Beeifer-n sich, v. r. těrsiti se, tražiti, gledati, nastojati, starati se pobrinuti se; —ung, f. těrsenje nastojanje, skěrb, starenje.

Beeilen, sich, v. r. žuriti se, požuriti se, paštiti se, popaštiti se, ponaglititi se.

Beeinträchtig-en v. a. lišiti; (t.) okrenjiti, kome što učiniti, naněti štetu, kvar komu naněti, štetovati; —ung, f. krivica, nepravda, (t.) okrenja, nanos šte e, šteta, kvar, uštěrb.

Beeiset, adj. zaledjen, zaměržnjen, zaměrznut.

Beend-en, Beendigen, v. a. sveršiti, dověršiti, dokončati, dočeti, zaglaviti; —igung, f. sveršetak, dověršetak, zaglavljenje.

Beengen, v. a. stisnuti, stegnuti, stěsniti.

Beerben

120

B

Befinden

Beerb-en, v. u. (einen), baštiniti, naslěditi koga, putem naslědstva zdobiti; er ist noch nicht beerbt, neima još děce; —ung, f. nasledjenje.

Beerdig-en, pokopati, zakopati, sahra-niti; —ung, f. pokop, pogreb, sa-hranjenje; —ungß, pogrebni.

Beere, f. jagoda; zěrno.

Beerhüter, m. pudar, stražac od vino-gradah; —most, m. samotok (mast, must); —wein, m. samotok (vino).

Beet, n. liha, greda, slog (na njivi).

Beete, f. blitva.

Beetweise, adv. na lihe, po lihah, od lihe do lihe.

Befähig-en, sich, v. r. usposobiti se; —t, adj. sposoban; —ung, f. sposobnost.

Befahr-en, v. a. broditi; voziti, vo-ziti se; eine Straße —, ugaziti, utěrti put, voziti se po putu, pu-tem kojim; einen Schacht —, spu-stiti se u rudnik; ein Dach —, popraviti, pokèrpiti krov; (befürch-ten), bojati se, strašiti se, plašiti se; —ung, f. brodjenje; vožnja; strah, propast; unišastje u rudnik.

Befallen, v. a. (von Krankheiten etc.), napasti, uhvatiti, popasti; (von Schnee), pasti, zapasti; (vom Schlaf), uhvatiti, priuzeti, obuzeti, oboriti; von Schrecken —, uplašen, poplašen, prepaden, prestrašen.

Befangen, v. a. napasti, uhvatiti, popasti, uloviti; zateći; priuzeti, obuzeti; er ist mit darin —, ta stvar sei njega tiče; ein —er Rich-ter, priuzet, pristran sudia; (ver-legen), smeten, zabunjen; —heit, f. pristranost, priuzetnost; smete-nost, zabuna.

Befassen, sich, v. r. zabavljati se, zanimati se; pačati se, měšati se u što.

Besehd-en, v. a. zavojstiti, zaratiti. podić vojsku, udariti s vojskom na koga; oglasiti, navěstiti rat; —ung, f. zavojštenje, zaratjenje, navěštjenje rata; rat; neprijateljstvo, razmirica.

Besehl, m. naredba, zapověd, red; (Obergewalt), vlast, zapovědnětvo; zu ihrem —, na službu, za poslužit vas; was steht zu ihrem —e? što zapovědate? —en, v. a. zapoviděti, narediti, dati zapověd; naručiti; vladati, gospodovati; priporučiti; Gott befohlen, s bogom, hog s vami, hog s tobom; —erisch, —š-haberisch, f. Gebieterisch, —igen, v. a. zapovědati, bit vojvoda komu; —šhaber, m. zapovědnik, vojvoda, načeonik, čeonik, vodja; —sweisf, adv. na način, po put zapovědi; —swort, u. zapověd.

Beseilen, v. a. polimati, opiliti; fig. ugladiti, popraviti.

Befeldert, adj. tko ima poljah, zemaljah.

Befestig-en, v. a. utvěrditi, ustanoviti, pribiti, prišiti, pribosti; fig. stis-nuti, stegnuti; —ung, utvěrda, ustanovljenje, obsěguranje, utvěrdjenje, tvěrdja. meteriz, šanac; —ungskunft, f. fortifikacia, arkitektura vojna.

Beseucht-en, v. a. navlažiti, ovlažiti, namočiti, nakvasiti; —ung, f. vlaženje, kvašenje, močenje.

Beseuern, s. Anfeuern.

Besiedern, v. u. nakititi perjem; einen Pfeil —, zaděnuti pěrne za střel.

Befinden, v. a. nači, obnači; für gut —, obnači, priznat, sudit za dobro; sich —, nahoditi se, nahadjati se, nalaziti se, biti na kakvom městu; wie — Sie sich? kako ste? —en, u. stanje zdravja, zdravje, okol-

Beslechten

121

B-

Befriediger

nost, vid, potrebština; nach — der Sache, polag okošnostih, polag potrebštine slučaja; —lih, adj. koi j'st, koi se nalazi, nahodi gděgodir, nalazan, nalazeć se; položen.

Beslechten, v. a. poplesti, poplitati.

Beslecht-en, v. a. zamazati, omazati, upěrljati, oměrljati, okaljati, oskvěrnuti; seinen ehrlichen Namen — oneposteniti se, izgubiti poštenje; Schuhe —, kěrpiti, zakěrpiti obuću; das Schebett —, oskvěrnuti věrnost ženitbenu, preljuhno dělovati, učiniti; —t, adj. zamazan, omazan, oměrljan, okaljan, oskvěrnjen, oskvěrnut; —ung, f. zamazanje, oměrljanje, okaljenje, oskvěrnutje.

Besleißigen, sich, v. r. těrsiti se, starati se, nastojati, glodati, tražiti; sich einer Sache —, dati se na što, nastojati, prionuti; —ung, f. skěrb, staranje, těrsenje, nastojanje.

Besliffen, adj. prionut, podat, marljiv, poman, pomnjiv, prilježan; einer Kunst, Wissenschaft —er, učenik; —heit, f. marljivost, marnost, nastojanje, pomnja, pomnjivost; —tlich, adv. marljivo, marno, pomno, pomnjivo, prilježno.

Beslügeln, v. a. dat krila, uskoriti, pospěšiti.

Beslügelt, adj. krilat, běrz, hitar, pospěšan.

Beslüschen, v. a. pokriti, pokrivati granjem.

Befolg-en, v. a. poslušati, slušati, overšiti, děržati se naredbah; —ung, f. posluh, overšenje.

Beförderer, m. unaprěditelj, promičnik, promicatelj, zavětnik, zaštитelj, pospěšnik; —lih, adj. promitačan, hasnovit, koristan, uharan, pospěšiv; —n, v. a. unaprěditi, promaknuti, pomoći, podpomoći,

podpirati, uzpěšiti, uskoriti; jemaniden zu einem Amte —, promaknuti, povisiti, uzněti koga na čast kakovu; Waaren —, odpravljati robu, odpremiti, posiljat ju napřed; —ung, f. unapredjenje, promak, uskorenje, uzspěšenje, pomaganje, podupiranje; (zu einem Amte), promak, povis, uznešenje i — der Waaren, pošiljanje, odpravljanje, odprema; —ungsmittel, n. vozilo, promicalo.

Besfracht-en, v. a. natovariti, nakercati; —er, m. tovarilac, kěrcatelj, tovaritelj gospodar od tereta, tovara; —ung, f. tovarenje, kěrcanje.

Besfrag-en, v. a. upitati, zapitati, razpitati; sich — v. r. razpitati, ubavěstiti se; bei einem —, světovati se s kim; —en, n. —ung, f. pitanje, zapit.

Besfrei-en, v. a. osloboditi, izbaviti, spasiti, oprostiti; —er, m. osloboditelj, izbavitelj, spasitelj, odkupitelj; —te, m. slobodnjak; —ung, f. oslobodjenje, izbavljenje, spasenje.

Befremd-en, τ. a. i. viděti se čudno, činiti se čudnovito, čuditi se, diviti se čemu; —en, n. čudo. zacudjenje, udivljenje; —end, —lich, adj. čudnovit, neobičan, čudan.

Bespressen, v. a. ogrizti, oglodati, pozěsti.

Besreund-en, sich, v. r. sprijateljiti se, sdružiti se, sklopiti prijateljstvo s kim; —eter, m. rodjak, prijatelj, pobratim; —ung, f. prijateljstvo, svojta.

Befriedig-er, v. a. udovoljiti, uzpojkiti, namiriti, samiriti, zadovoljiti, zagraditi, ograditi; —end, adj. dovoljan, dosta dobar, priličan; —ung, f. zadovoljenje, na-

Befrohnen

122

Begierig

mira, napokojenje, zagradjenje, ogradja.

Befrohnen, v. a. nametnuti tlaku, rabotu, kuluk zahtěvati, saktěvati.

Besrucht-en, v. a. zaploditi, uploditi, učinit da plodi; —et, adj. zaplodjen, uplodjen; —ung, f. zaplod, zaplodjenje, uplod, uplodjenje.

Befug-en, v. a. vlast, oblast dati, povlastiti; —niß, f. vlast, oblast, pravo, dopuštenje, dozvoljenje; —t, adj. povlašten, imajući pravo, oblast, dopuštenje.

Befühl-en, v. a. pipati, opipati, pipipati; —ung, f. pipanje, popi panje.

Befund, m. (Erachten) mněnje; (Gutachten) nalaz.

Besürchten, v. u. bojati se, plašiti se, strašiti se.

Befzen, v. n. českati, žeskati.

Begab-en, v. a. obdariti, nadariti, darovati; —t, adj. ohdaren, nadaren, darovan, providjen, obskérbljen; —ung, f. obdarenje, nadarenje, darovanje.

Begaff-en, v. a. zijati na što; —er, m. zijalo.

Begängniß, f. Leichenbegängniß.

Begatt-en, sich, v. i. těrati se, natěrati se, vezati se, jahati se, pudjati se, pāriti se; —ung, f. těranje, vezanje, jahanje, pudjanje, pārenje.

Begaufeln, v. a. obsěniti, obsěnjivati, zasěniti, zasěnjivati.

Begeb-en, sich, v. r. (an einen Ort), poći, otići kamo; (sich ereignen), sgoditi se, dogoditi se, pripetiti se; einer Sache —, okaniti se, proći se, odstupiti, ostaviti se; —heit, f. —niß, n. dogodjaj, pripetjenje, slučaj, sgoda, prigoda.

Begegn-en, v. n. (einem, einer Sache), srěsti, susrěsti, sukobiti, naměriti se; (sich ereignen), dogoditi se, pripetiti se; einem übel, wohlt —, obheiti, obhoditi, postupati s kim zlo il dobro; der Gefahr —, staviti se, metnuti se, baciti se pogibeli u suprot; —iß, u. dogodjaj, slučaj, naměra; —ung, f. susrět, susrětanje, srětanje, sukobljenje, naměra, obhod, občenje, prohodjenje, postupanje.

Begehr-en, v. a. obići, obhoditi, obilaziti, razgledati; ein Fest —, svetkovati, slaviti koi blagdan; Fehler —, zaći, zabluditi se, sagrěšiti, skriviti; (von Verbrechern), učiniti zločinstvo; —er, učinik, tvorac (zla kakova); —ung, f. obašastje, obilaženje, svetkovanje, slavljenje; sagrěšenje, učinjenje; —ungszart, f. (von Uebertretungen) način prekěršaja.

Begehr-en, v. a. želiti, žudti) zaktěvati, zaktěvati, iskati, tražiti; ein Mädchen zur Sche —, prositi děvojku; —en, n. pohota, želja, žudnja, požuda, volja, zaktěvanje, pitanje, iskanje; —end, adj. pohotan, požudan; —lich, adj. pohotljiv, požudljiv, zaktěvan; sic ist zu —, odveć je zaktěvna, ponosita.

Begeifern, v. a. obáliti, osliniti, zabaliti; fig. ozloglasiti, ogovoriti, klevetati, opasti, ocèrniti.

Begeister-n, v. a. udahnuti, udisati, nadisati, nadahnuti, podpaliti, pocpiriti, podbuditi, osloboditi; —ung, f. udah, nadahnutje, poticanje, potaknutje, podbudjenje, uzpaljenje.

Begierde, Begier, f. s. Begehren, Begehr.

Begierig, adj. željan, pohotan, po-

Begieſen

123

hlepan, požudan; — keit, Begierlich-keit, f. pohota, pohotnost, pohlepa, požuda.

Begieſ-en, v. a. politi, polijati, zaliiti, zalijati; sich die Rafe —, opiti se; —ung, f. polivanje, zalivanje.

Begiſten, v. a. dotati, miraz, dotu, përčiu dati, davati.

Beginn, m. početak, počelo, načetak, načelo; —en, v. a. početi, činiti, učiniti, primiti se čega; — vladati se, podnositi se, podnimati se.

Begiſen, v. a. nasadriti, posadriti, sadrom mazati.

Begittern, v. a. postaviti, metnuti rešetku.

Begläuſigen, v. a. potvěrditi, posvědočiti, udostověriti koga; —t, adj. dostověrni.

Beglaubigung, f. svědočba, posvědočenje, zasvědočenje, potvěrdjenje, obséguranje, věra; —schein, m. svědočba, atestat; —schreiben, u. list, pismo věrodajno; —surkunde, f. věrodajna izprava.

Begleit-en, v. a. pratiti, sprovoditi, privinuti, primetnuti. priložiti, priklópiti; —er, m. pratilac, sprovodnik, drug; —erin, f. pratilica, sprovodkinja, druga, drugarica; —ung, f, pratnja, sprovod, družtvo, pratjenje, sprovadjanje.

Begliedern, v. a. očlaniti, pridati, dodati; pristaviti ude, člane.

Beglück-en, v. u. čestiti, počestiti, učinit srěćna, čestita, častiti, počastiti; —er, m. uzrok, početak, izvor srěće; —t, adj. srěćan, čestit; — sein mit ..., blagoslovljen biti s čimgodir; —ung, f. srěća, čestitost, blagoslov.

Begnadig-en, v. a. pomilovati, poděliti milost; (das Leben schenken),

pomilovati, oprostiti život (prestupniku); einen mit etwas —, darovati, obdariti, dati na poklon; —ung, f. oproštenje, milost, posleda, pomilovanje; —ungsantrag, m. predlog za pomilovanje; —ungsbrief, m. list, pismo od oproštenja, od pomilovanja.

Begnehmigen, v. a. odobriti, potvěrditi.

Begnüg-en, sich, v. r. & i. zadovoljiti se, zadovoljan biti; —sam, ‚f. Genügsam.

Begraben, v. a. pokopati, zakopati, ukopati, sahraniti, pogrebsti.

Begräbniß, n. (Leichenbegräbniß,) n. pogreb, pokop, ukop; (Grab), grob, raka; — (in Zusamm.) pogrebni, ukopni; — feier, f. svečanost ukopna; —gebühr, f. ukopina, pogrebina; —gruft, f. grobnica, raka; —kosten, pl. f. pogrebni troškovi; —ort, m. —stätte, f. groblje.

Begrabung, f. pokop, sahranjenje, ukop.

Begränz-en, v. a. omedjašiti, ograničiti, postaviti medju; —ung, f. medja, granica; omedjašenje, ograničenje.

Begraſen, v. a. pokriti travom; pasti, opasti travu; sich — v. r. zarasti, obrasti, oděnuti se travom; najesti se.

Begrauen, v. u. sěděti, osěděti.

Begraut, adj. sěd, osědio.

Begreif-en, v. a. primiti, uhvatiti; taknuti, tegnuti; pipati, opipati; (in sich fassen), imati, děržati, saderžavati u sebi; (einsehen), razuměti, pojmiti, uviděti, dokučiti, postignuti; sich —, razabrati se, doći k sebi; mit darunter begriffen, zajedno s tim, s otim upored; mit, über, in etwas begriffen sein,

Begreifen

Begriff

124

Behandeln

zabavljati se čim; —lich, adj. razumljiv, dokučiv, postiživ; — adv. razumljivo, razgovetno; —ung, f. primanje, hvatanje, pipanje, ticanje; —ungskraft, f. postig, dohit, sila postižna, dosežna.

Begriff, m. (Unfang), obseg, okrug, krug; (Inbegriff), uzděržanje, sáděržaj; (Idee), idea, postig, dohit, pojam, ponjatje, ponjat, pomisao; im — sein, bit gotov, hotěti, kaniti; kurzer —, kratka osnova, izvod, izvadak pokratjenje, jezgra, obseg; begriffen sein (auf der Flucht), biti (u běžanju).

Begründen, v. a. utemeljiti, utvěrditi, zavesti, ustanoviti; dokazat razlozi; —er, m. utemeljitelj, ustanovitelj, zaveditelj; —ung, f. utemeljenje, ustanovljenje, zavedenje.

Begrüß-en, v. a. pozdraviti; einem um etwas —, prositi, moliti se komu za što; —ung, f. pozdrav, pozdravljenje.

Begucken, v. a. viriti; poviriti; ogledati, razgledati.

Begünstigen, v. a. pomagati; štititi, braniti; zakriliti; pogodovati koga, davati kome prednost; služiti, poslužiti; naklon, pogodan, prijazan biti; —en, n. —ung, f. prijaznost, pogodnost; pomaganje, pomоć, pogodovanje, zaštita, obrana, okrilje, krilo; —er, m. prijaznik, pogodnik, zaštitnik; —erin, f. prijaznica, pogodnica, zaštitnica.

Begürten, v. u. pasati, opasati.

Begüter-n, v. a. obdariti imanjem, darovati dobra; —t, adj. tko ima imanje, dobra, posědan, bogat, imuć.

Begütigen, f. Besänftigen.

Behaar-en, sich, v. r. okosmatiti, zaraasti, obrasti dlakom, orunjaviti,

zarutaviti; —t, adj. kosmat, runjav, rutav, dlakav, zarašten.

Behacken, v. a. otesati; okopati; zagěrnuti (zemljom).

Behaftet, adj. mit etwas —, pun, napětjen, natovaren; podvěržen; mit dem Fieber, der Kräze — sein, imat groznicu, srab, svrab.

Behageln, v. a. tučom, gradom biti, pobiti, tući, potući.

Behag-en, v. n. prijati, dopadati se, sviknuti se, ugadjati, biti po volji, u volju; —en, n. prijatnost, ugodnost, radost; —lich, adj. prijatan, ugodan, povoljan; lastan, lak, sladak; —lichkeit, f. last, ugodnost, prijatnost.

Behaßtern, v. a. oglaviti, zaulariti, oglav, ular nametnuti.

Behaltbar, adj. pamtiv, koi dobro pamti; —keit, f. pamtivost.

Behalten, v. a. uzděržati, zaděržati; děržati; zaustaviti; Recht —, imati pravo, dobiti pravdu; die Oberhand —, nadvladati, obladati, predobiti; fig. etwas bei sich —, mučati, čuvati za se tajnu kojogodir; im Gedächtnisse —, imat na pameti, zapamtiti, spomenuti se, nezaboraviti; übrig —, ostati, preteči; wohl —, živ i zdrav, u dobru stanju.

Behält-er, m. shrana, ormar; Fisch—, barka za ribe; —niß, n. shrana, škrinja, ormar, hambar; — der Waaren, magazin; ostava; — wilder Thiere, zvěrinjak, ograda za zvěri divje.

Behaltsam, adj. (Gedächtniß), věran, dobar.

Behämmern, v. u. klepati, oklepati batom, čekićem, kladivcem, kladivom.

Behandeln, v. a. pogadjati se, postu-

Behändigen

-3 125

B-

Behorchen

pati, obhoditi, prohoditi, obćići;
— eine Ausfertigung stempelfrei,
izdati što bez biljege; — mit
Schlägen, izbiti koga; (mit den
Händen bearbeiten), baviti se s čim
il oko čega; eine Materie —, ra-
diti, pisati, govorit o čem; ärztlich
—, lěčiti, nastojati; sich — lassen,
mek, mekan biti.

Behändigen, f. Einhändigen.

Behandlung, f. pogadjanje, pogodha;
obhod, postupanje, obćenje; lečenje.

Behäng-en, v. a. zavěti, zastěrti,
prostěrti, pokřiti, nakititi, uresiti
sazi, itd.; sich mit etwas —, pa-
čati se, měšati se u što; —t, adj.
zavěsen, zastěrt, prostěrt, pokrit,
okitjen sazi itd.

Beharnischen, v. a. oklopiti, oděnuti,
oděvati oklopom.

Beharr-en, v. n. obstojati, obstati,
dotrajati, oděržati; nepopustiti;
—lich, adj. postojan, stalan, tvěrd,
stanovit; —lichkeit, f. postojanstvo,
stalnost.

Beharzen, v. a. nasmoliti; die Bäume
—, vaditi smolu s děrvja.

Behauchen, v. a. dahnuti, duhnuti,
duvati na što.

Behauen, v. a. otesati, tesati; okre-
sati, ohaštriti, oklaštriti, obsěći.

Behaupt-bar, adj. tvěrdiv; —en, v. a.
tvěrditi, potvěrditi, reći, govoriti;
braniti; dokazati; oděržati; den
Platz —, obladati, zadobiti mej-
dan; sich —, uzděržati se, ostati;
—ung, f. tvěrdnja, tvěrdjenje,
branjenje dokazanje; oděržanje,
uzděržanje.

Behaus-en, f. Beherbergen; —ung, f.
doček, konak; kuća, dom, prěbi-
valište, stan.

Behäuten, v. a. pokriti, pokrivati
kožom.

Behelf, m. -izgovor; izlika; sredstvo,
pomoć, podpomoć; — (im Pro-
zeß), dokaz (u parnici); —en, sich,
v. r. pomoći se; sich kümmerlich
—, kuburiti, živariti, živěti ne-
voljno; sich mit Lügen —, uteć se
k laži; —lich, f. Behülflich.

Behellig-en, v. a. uznemiriti, dosa-
diti, dojaditi, dodijati; —ung, f.
neprilika, dosada, dodijanje.

Behelmen, v. a. pokriti, pokrivati
kacigu, kacigom.

Behen, m. gušavica, od uroka trava.

Behend, adj. bèrz, hitar, pospěšan,
živ, jatoran, okretan; —igkeit, f.
jatornost, okretnost.

Beherberg-en, v. a. primiti, uzeti na
konak; —ung, f. konak, stan.

Bcherrsch-en, v. a. vladati, gospodo-
vati, gospoditì; —er, m. —in, f.
gospodar, vladalac, gospodin; go-
spodarica, vladalica, gospoja; —
ung, f. vladanje, gospodovanje.

Beherzig-en, v. a. primiti, uzeti k
sèrcu; razmotriti, promotriti pom-
no, uvažiti, uvažavati; —ung, f.
uzetje, uzimanje k sèrcu; uvaga,
uvaženje, uvažavanje.

Beherzt, adj. hrabar, sěrčen, hrabren,
smion; —heit, f. hrabrost, hra-
brenstvo, smionstvo.

Beher-en, v. a. ureći, začarati, oča-
rati; —ung, f. uroci, čaranje, ča-
robia.

Behindern, v. a. přečiti, f. Verhin-
dern.

Behner, m. koš, košara.

Beholzen, v. a. gojiti, odgojiti, vrě-
žiti (šumu); udarit kolje (oko na-
sipa); posěći, sěći (děrvje); sich —
v. r. debljati, razrasti se (od
děrvja).

Behorchen, v. a. prisluškivati, po-
sluškivati.

Behörde

2

126

3

Beifall

Behörde, f. oblast, poglavarstvo, sudíte prinadležeće; pristojanje, pristojstvo; einen Brief an die — abgeben, izručiti pismo komu ide.

Behörig, s. Geschrig.

Behoſsen, v. u. obući hlače, u hlače; —et, adj. u hlačah.

Behuf, m. potrěba, potrěboća, korist, pomoć; zu diesem —, toga radi, porad toga, zato.

Behuft, adj. kopitast, tko ima kopita.

Behüſlich, adj. od pomoći, u pomoći, pomoćan, koristan, probitačan; — sein, pomoći, pomagati, pružiti, biti od pomoći, pružiti ruku; —keit, f. pomoć.

Behüt-en, v. a. čuvati, sačuvati, braniti, obraniti; behúte Gott! sačuvaj bože, nedaj bože; sačuvaj bog, nedaj bog; behút' dich Gott! s bogom, ostaj s bogom; —er, m. čuvar.

Behutsam, adj. opazan, smotren, ostražan; —keit, f. opaz, smotrenost, ostražnost.

Bei, praep. kod, pri, u; uz, pored, blizu, polag; po; na; bei Straſe etwas vornehmen, preduzeti što pod kazan; bei Vermeidung der allerhöchsten Ungnade, inače izgubit će cesarsku milost.

Bei an, adv. blizu, pored, polag, tú, totu.

Bei arbeiter, m. surabotnik, pomoćnik.

Bei behalt-en, v. a. zaděržati, priděržati, sačuvati; —ung, f. zaděržanje, priděržanje, sačuvanje.

Beibiegen, v. a. priklopiti, priviti, pridati, dodati.

Beibinden, v. a. privezati, nadostaviti.

Beiblatt, n. dodatak, pridatak, prilog.

Beibothie, m. pomoćnik poklisarski.

Beibringen, v. a. zadati; doněti, privěti, privesti, dovesti; dati; metnuti, staviti (melem); eine Wunde —, raniti, ranu zadati; Furcht —, poplašiti, uplašiti, prestrašiti; Gründe —, navesti, navoditi uzroke, razloge; einem etwas —, naučiti, uputiti.

Beicht, Beichte, f. izpověst, izpověd; —en, v. a. izdoviděti, izpovědati; — v. n. izpovědati se, izpoviděti se; —geld, n. izpovědina, platja od izpovědi; —iger, m. f. —kind, n. pokornik; pokornica; —schein, m. cedulja od izpovědi; —spiegel, m. zěrcalo, ogledalo od izpovědi; —stuhl, m. izpovědaonica; —vater, —iger, m. izpovědnik, otac duhovni.

Beid-e, adj. oba, obadva, obodvojica, obojica, —erlei, adj. oba, obadva; oboje; —erseitig, adj. s jedne i s druge strane; uzajeman, zaměnit; —erseits, adv. s obědviuh stranah, s jedne i druge strane; uzajemno, zaměnito; —lebig, adj. zemnovoden, dvoživ.

Beidrücken, v. u. prištampati, štampati.

Beidrück-en, v. a. pritisnuti, udariti (pečat); —ung, f. pritisnutje (pečata).

Beidſchattig, adj. dvosěn; —e, m. dvosěnac.

Beieinander, adv. skupa, zajedno, upored.

Beiffen, n. medjujělo.

Beifall, m. privoljenje, odobrenje; pohvala. pljeskanje, zadovoljstvo; —geben, privoliti, odobriti; pohvaliti; —en, v. n. pasti na pamet, na um, doći u pamet, spomenuti se, sětiti se; (Beifall ge-

Beifrau

127

B

Beiname

ben), pohvaliti, odobriti; —gierig,
adj. željan pohvale; —klatjchen,
n. pohvala, pljesak, pljeskanje; —
sbezeugung, f. pohvala, pljesak,
pljeskanje.

Beifrau, f. pomoćnica, izměna.

Beifüg-en, v. a. priklopiti, pridati,
dodati, priviti, priložiti; —ung, f.
priklopljenje, priloženje.

Beifuß, m. komonika (trava).

Beigabe, f. dodatak.

Beigeben, v. u. Jemanden, pridružiti
koga.

Beigehen, f. Beikommen.

Beigehend, adj. priklopljen, priložen,
dodan.

Beigemach, n. prisobak.

Beigenannt, adj. nazvát, nazvan.

Beigericht, n. f. Beieffen.

Beigeruch, m. miris tudji, inorodni.

Beigeschmaß, m. f. Beischmaß.

Beigesell, m. pomoćnik, drug, dru-
gar, pajdaš; —en, v. u. pridružiti.

Beiher, f. Nebenher.

Beihilfe, f. pomoć, podpomoć.

Beikirche, f. kapela.

Beikoch, m. pomoćnik kuharski, ku-
haru izměna.

Beikommen, v. n. približiti se, pri-
stupiti; doći; dosegnuti, doprěti;
(gleichen), prispodobiti se, spodo-
ban, sličan biti; seinem Schaden
—, nadoknaditi, nadoplatiti štetu;
sich — laffen, usloboditi se, pod-
stupiti se, usměliti se, usuditi se.

Beikommend, adj. priklopljen, priložen, privit, pridan.

Beil, n, sěkira; bradva,

Beilage, f. priloženje, prilog, pri-
klop, dodatak, privitak; (was auſ-
zuheben gegeben wird), ostava.

Beilager, n. pir, svatba, ženitba.

Beilaß, m. (bei einer Wirthschaft),
kućanska potrebnina.

Beilassen, f. Zulassen.

Beiläußer, m. dětíć, dečko, prislužnik.

Beilaußig, adv. mimogred, mimogre-
de, uzdut; od prilike, okolo, po
prilici.

Beilchen, n. sěkirica; bradvica.

Beileg-en, v. a. priložiti, dodati, pri-
dati, priviti, priklopiti; (zuschrei-
ben), věrči, pripisati; (bei Seite
legen), ostaviti, metnuti na stran;
einen Streit —, umiriti, dokon-
čati, utažiti svadju, eine Unruhe
—, utaložiti nemir; einen Namen
—, dati, naděnuti ime; — v. n.
(von Schiffen), děržati se větra,
Jemanden —, davati komu pravo;
—ung, f. priloženje, dodanje, pri-
pisanje; utěšenje, umirenje, uta-
ženje.

Beileid, n. pomilovanje, požaljenje,
milost.

Beilieg-en, v. n. pridan, priložen,
blizu biti, ticati se; skupa ležati,
zajedno ležati; —end, f. Beikom-
mend.

Beilketafel, f. (Billard), němački bi-
ljar.

Beimeß-en, v. u. pripisati, privlastiti;
Glauben —, věrovati; Jemanden
eine Schuld —, kriviti koga; —
ung, f. pripisanje; pripisivanje.

Beimischen, v. a. priměšati, uměšati;
směšati; —ung, f. priměšanje, u-
měšanje.

Bein, n. (Schienbein), golan, cěv,
surla od noge; (das Bein, der
Fuß), noga; (Knochen), kost; (an
einem Tische), noga, nožica; (Pfote,
Tabe), šapa; —aver, f. žila od no-
ge, u nozi.

Beinahe, adv. skoro, malo ne, za
malo, o malu da ne; blizu.

Beiname, m. prezime, priděvak; pri-
davak.

Beinarbeiter

128

Beisitz

Bein-arbeiter, —drehysler, m. tokar
od kostih; —brecher, m. kostolom
(orao); —bruch, m. nogolom; ko-
stolom; —chen, n. koštica; noži-
ca; —dürre, adj. suh, měršav kao
kost.

Beineben, Beinebtt, adv. polag, uz,
pored, kod, pri, do.

Beinern, adj. košten, od kosti.

Bein-fraß, m. —făule, f. cĕrvotočina
(u kosti); —gerippe, n. skelet, o-
kostnica, košelj; —gewächs, n.
mĕrtva kost; —harnisch, m. oklop
od noge; —hart, adj. tvĕrd kao
kost; —haus, n. kosturnica; —
icht, adj. koštast, podoban kosti;
—ig, adj. koštat; —kleider, pl.
hlače; —los, adj. bez kosti; —
mark, n. mozag; —schellen, pl.
bukagie, negve, gvoždje, okovi od
noguh; —öhl, n. košteno ulje;
—schiene, f. oklop (za womljene
noge); —schwarz, n. žežena kost;
—spath, m. (Pferdcrankheit), na-
pužnica; —weh, n. kostobolja, bol
od kostih, u kostih.

Beivordnen, v. a. pridati, dodati.

Beipacken, v. a. spremiti, spremati,
natovariti, napĕrtiti uza što.

Beipferd, n. logov; jedek, konj u
povodu,

Beipflicht-en, v. a. privoliti, pristati,
složiti se, odobriti, sudarati se (u
misli); —ung, f. sudaranje, su-
glasje, privoljenje.

Beirath, m. svět, savět.

Beiräthig, adj. einem — sein, světo-
vati koga.

Beirücken, etwas, v. a. primaknuti,
priložiti što.

Beisammen, adv. skupa, zajedno, u
pored.

Beisaß, m. žiljer, stanovnik, ugra-
djanin; ukućanin.

Beisaß, m. dodatak, nadometak.

Beischaffen, v. a. nabaviti; — n. na-
bava.

Beischießen, v. a. dati, priložiti, pri-
metnuti.

Beischiff, n. kaić, barkača.

Beischlaf, m. prileg.

Beischläfer, m. priležnik; drug od
postelje; —in, f. priležnica; drú-
ga od postelje.

Beischlag, m. krivi, lažljivi novci;
—en, v. a. pridati, dodati, prilo-
žiti, priklopiti; — v. n. einem —,
bit jedne misli s kimgodir, sudar-
ati se u misli.

Beischließen, v. a. pridati, dodati,
priklopiti, primetnuti, priložiti.

Beischluß, m. pridanje, pridatak, pri-
klopljenje, priklop, dodatak, pri-
log.

Beischlüssel, m. krivi ključ.

Beischmack, m. tudji, nečisti ték.

Beischreib-en, v. a. napisati, ubilje-
žiti (na kraju od lista); —er, m.
pisarski pomoćnik, pisaru izměna.

Beischrift, f. pripis, bilježka, opazka,
nadometak.

Beisegel, u. pristavljeno jědro, pri-
jědro.

Beiseit, adv. na stran, u kraj; na
strani, u prikrajku; Scherz —,
okrom šale, bez šale, zbilja; —
schaffen, ukloniti, metnuti, věrći
na stran, smaknuti.

Beiseß-en, v. a. pristaviti, priložiti,
primetnuti, privěrći; eine Leiche —,
pokopati, sahraniti; die Segel —,
razpeti jědra; —ung. f. pristav-
ljenje, priloženje; pokop, pogreb,
sahranjenje.

Beisein, n. pribitje, nazočnost.

Beisichtig, f. Kurzsichtig.

Beisitz, m. prisěd; prisědstvo; —
en, v. n. sěditi pri, kod čega,

Erbauung

-3 239

Erbpacht

Erbauung, f. zidanje, gradjenje; gra-
dja; izgled, poučenje.

Erbe, m. naslědnik, baštinik, odvě-
tak; — n. naslědje, baština, ba-
stinstvo; das großväterliche —, dě-
dinstvo; das väterliche —, otčinstvo;
daš mütterliche —, materinstvo.

Erbeben, v. a. uztreptěti, uztrepetati,
stresti se, uzděrktati.

Erbeigen, adj. naslědan, vlastit po
naslědstvu.

Erben, v. a. naslěditi, baštiniti, do-
biti po baštini; — v. u. (von
jemanden), dobiti po kom (po dědu,
po otcu, po materi itd.).

Erbeherbe, m. naslědnikov naslědnik.

Erbeten, v. a. izmoliti, izprositi; na-
moliti; — adj. zamoljen.

Erbettein, v. a. izprositi; naprositi.

Erbeuten, v. u. zaplěniti, zarobiti;
fig. dobiti.

Erbfähig, adj. sposoban za naslěditi;
—keit, f. sposobnost za naslědstvo.

Erb-fall, m. baština, baštinstvo, slu-
čaj naslědjenja; —fehler, m. mana,
bolest naslědna; —feind, m. ne-
prijatelj, zlotvor glavni; —felge, f.
naslédje, —folgefähigkeit, f. f. Erb-
fähigkeit; —fürst, m. princip, voj-
voda naslědni; —genoß, m. su-
naslědnik, subaštinik; —genoffin,
f. sunaslědnica, subaštinica; —gel-
der, n. pl. (beim Bergb.) rudnićka
naslědnina; —gerichtsherr, m. sudac
naslědni; —graf, m. groß naslědni;
—grind, m. grinta naslědna; —
gut, n. dobro, imanje naslědno;
dědinstvo, očinstvo, materinstvo,
oćevina; baština, naslédje.

Erbieten, sich, v. r. ponuditi se, obe-
ćati se; —, n. Erbietung, f. po-
nuda.

Erbin, f. naslědnica, baštinica, odvět-
kinja.

Erbitten, v. a. izprositi; zaprositi;
naprositi; sich — lassen, prignuti
se na molbe.

Erbitter-n, v. a. razljutiti, razdražiti;
—ung, f. ljutost, jarost, razdra-
ženost, gnjev; zavada, omraza.

Erbittlich, adj. milosèrdan, prigibljiv,
sklonjiv, umolšiv, smiljen.

Erb-könig, m. kralj naslědni; —reich,
n. kraljestvo, kraljevina naslědna.

Erb-land, n. zemlja, děržava naslědna;
—ländisch, adj. što se tiče naslěd-
njih zemaljah.

Erblass-en, Erbleichen, v. n. poblěditi;
fig. umrěti, preminuti; —er, m.
ostavnik, oporučitelj; —in, f. opo-
ručiteljica; —erisch, adj. ostavnikov;
—ung, f. blědost, poblědjenje; fig.
směrt.

Erbleichen, f. Erklassen.

Erblich, adj. (objectiv) naslědan, na-
slědstven; (subjectiv) naslědnički.

Erblick-en, v. a. upaziti, zapaziti,
ugledati; das Licht der Welt —,
roditi se; —ung, f. ugledanje,
pogled.

Erblinden, v. n. oslépiti, obneviděti.

Erblöden, f. Entblöden.

Erblos, adj. bez děce, bez otroka,
bez naslědnika; erblosmachen, izba-
štiniti; —mann, m. vlastnik, po-
s'dnik naslědni; —monarchie, f.
naslědna jednovladovina; — neh-
mer, m. naslědnik, (t.) naslědo-
primac.

Erborg-en, f. Borgen; —t, adj. po-
sudjen, uzamljen; (falsch, unecht),
laživ; pristavljen.

Erboßen, v. a. razljutiti, razsèrditi.

Erbot, f. Anerbieten.

Erbötig, Erbietig, adj. gotov, spra-
van, pripravan.

Erbpacht, m. najam, zakup naslědni;
—er, m. najamnik, zakupnik na-

Erbprinz

240

K

Erdepheu

slědni; —jut, n. naslědna zakupština; —herr, m. naslědni zakupodavac; —vertrag, m. pogodba u naslědnom zakupu; —zins, m. naslědna zakupuina.

Erbprinz, m. princip naslědni; —essin, f. principesa naslědna.

Erbrech-en, v. a. (eine Thür), obiti, probiti, razbiti, provaliti vrata; (einen Brief, ein Siegel), otvoriti, razpečatiti list; sich — v. 1. pobljuvati se, izrigati se; bljuvati, rigati; —ung, f. probijanje; otvor, otvorenje; bljuvanje, izriganje.

Erb-recht, n. (in objectivem Sinne), naslěduo pravo, pravo naslědstva; (im subjectivem), naslědničko pravo; —register, m. popis zemaljah; —reich, n. carevina, kraljevina naslědna; —schaft, f. naslědje, naslědstvo, baština, baštinstvo; —schafts-, što se tiče naslědstva, naslědstveni; —schaftssache, f. naslědbina; —schicht, f. dioba.

Erbse, f. grašak.

Erbseen-baum, m. bagrena sibirska (děrvo); —suppe, f. čorba, juha od graška.

Erb-staat, m. naslědna děržava; die österr. —en, austrijanske naslědne zemlje; —steuer, f. naslědnina; —steuerausweis, m. izkaz naslědnine; —stollen, m. glavna sdonja; —stollengebühr, f. pristojbina od glavne sdonje; —stöllner, m. glavni sdonjar; —stück, n. naslědje, zapadak od naslědja, naslědbina; —sünde, f. grěh iztočni; —theil, n. (objectiv), dio, zapadak (od baštine); (subjectiv), naslědnički dio.

Erbuhlen, v. u. izmamiti, izlagati (u ime ljubavi).

Erb-verbrüderung, f. pogodba, ugovor od naslědja zaměnitoga; —verhandlung,

f. razprava o naslědstvu; —vermächtniß, n. f. Vermächtniß; —vertrag, —vergleich, —receß, m. pogodba naslědna; —zins, m. interes, danak naslědni; —zinsgut, n. naslědna daćevina; —zinsherr, m. gospodar naslědne daće; —zinsmann, m. naslědni daćnik.

Erdachse, f. os, osovina od zemlje.

Erdacht, adj. izmišljen.

Erd-apfel, m. krumpir, zemljačica; —art, f. zemlja, věrsta od zemlje; —artig, adj. zemljan; —hahn, f. kolomia, kolotečina od zemlje; —holl, m. krug zemaljski, okrug od zemlje; —beben, n. potres, trešnja; —beere, f. jagoda, jagodica; —beerpflanze, —beerstaude, f. trava jagodna, stablo od jagodah; —begräbniß, n. pokop, sahranjenje, pogreb; —beschreiber, m. geograf, zemljopisac; —beschreibung, f. geografia, zemljopisje; —birn, f. krumpir, zemljačica; —boden, m. zemlja; —bohrer, m. svěrdao, svidar; —brano, m. oganj podzemaljski.

Erdc, f. zemlja; svět; tli.

Erdenge, f. prěžba, užina zemaljska.

Erdenk-en, v. a. izmisliti; naći, iznaći; —sich, adj. moguć, možan što se misliti može.

Erd-epheu, m. běršljan pozemljuh; —erschütterung, f. s. Erdbeben; —fahl, adj. zemljan, farbe zemljane; —fall, m. provala od zemlje; —farbe, f. farba, boja zemljana; —fest, adj. što je u zemlji utvěrdjeno; —flachs, m. amiant; —floß, m. buhać; —geschoß, n. stanje razi zemlje; —grille, f. medvědac, ro-nac (cěrv); —gürtel, m. f. Erdstrich; —haltig, adj. zemljen, zemljan; —harz, n. saroksa, smola rudo-kopna.

Erdichten

241

E-

Erfrischen

Erdicht-en, v. a. izmisliti; naći, iznaći; —ung, f. izmišljenje, laž.

Erbig, Erdicht, adj. zemljen, zemljan.

Erd-kloß, m. f. Erdscholle; —körper, m. zemlja, tělo od zemlje; —kreiß, m. —kugel, f. krug zemaljski, okrug od zemlje; —kunde, f. geografia, zemljopisje; —meßkunst, f. geometria, zemljoměrje; —messer, m. geometra, zemljoměrac; —rauch, m. rosnica, rosno zelje (trava); —reich, n. zemlja.

Erdreisten, sich, v. r. usuditi se, podstupiti se, usloboditi se.

Erdresseln, v. a. zadaviti, zagušiti.

Erdrück-en, v. u. sgnjesti, udaviti, udušiti; —ung, f. udušenje, udavljenje.

Erd-schicht, f. věrsta, postat zemlje; —scholle, f. gruda, grumen; —schwamm, m. gljiva; —spige, f. ért (od zemlje); —strich, m. pojas (nebeski); der heiße —, pojas gorući, vrući; der kalte —, pojas měrzli; der gemäßigte —, pojas meki.

Erdüld-en, v. a. těrpiti, podněti, patiti; —ung, f. patnja; těrpljenje.

Erd-zeißlein, n. tekunica; —zirkel, m. krug nebeski; —zunge, f. ért, šilo (od zemlje).

Ereisern, sich, v. r. razpaliti se; razjariti se, razljutiti se.

Ereign-en, sich, v. r. dogoditi se, slučiti se, pripetiti se; —iß, n. dogadjaj, pripetjenje, sgoda.

Ereilen, v. a. dostignuti, dostići.

Eremit, m. f. Einsiedler.

Ererben, v. a. baštiniti, dobiti po baštinstvu.

Erfahren, v. u. saznati, doznati; izkusiti.

Erfahren, adj. izkusan; věšt, vičan, vikao; —heit, Erfahrung, f. izkustvo;

in Erfahrung bringen, saznati, doznati, propitati.

Erfassen, v. a. primiti, uhvatiti, uloviti; fig. razuměti, dokučiti.

Erfechten, v. u. zadobiti na sablji; einen Sieg —, oděržati mejdan.

Ersind-en, v. a. naći, iznaći; —er, m. našastnik, iznašastnik; —erin, f. našastnica, iznašastnica; —erisch, —sam, adj. domišljat, iznašastan; —ung, f. našastje, iznašastje.

Erſlehen, v. u. izmoliti, izprositi.

Erſließen, v. n. izteći, izići.

Erſolg, m. uspěh, poslědak; konac, svěrha, dospětak; uspětak, srěća; (Wirkung), učinak; —en, v. n. slěditi, proizići.

Erforderlich, adj. potrěban, potřebit.

Erforder-n, v. u. iskati, hotěti, zahtěvati, pitati, tražiti; es erforbert Zeit, tomu se hoće vrěmena, tomu vrěmena trěba; wenn es die Noth erfordert, ako potrěbno bude, ako uzbude potrěba; —ung, —niß, n. potrěba, potrěboća, potrěbština; zahtěvanje; nach — der Sache, polag potrěbe.

Erforsch-en, v. a. iztraživati; proiskati; razviděti, propitati, saznati; —ung, f. iztraživanje; proiskivanje, saznanje; razvidjenje; propitivanje.

Erfragen, v. a. napitati, razpitati.

Erfrechen, sich, v. r. usloboditi se, usuditi se; nestiditi se, podstupiti se.

Erfreuen, v. u. obradovati, razveseliti; sich — v. r. obradovati se, uzradovati se, razveseliti se, obveseliti se; ich bin darüber sehr erfreut, jako se tomu radujem, vele mi je drago; —lich, adj. radostan, veseo.

Erfrieren, v. n. směrznuti, ozebsti.

Erfrischt-en, v. u. razfrižkati, razhla-

16

Erfroren

242

E-

Erhalten

diti; obnoviti, ponoviti; —ung, f. razhlada; razhladjenje.

Erfroren, adj. směržnjen, směrznut, ozebao.

Erfüll-en, v. a. izpuniti, napuniti, izvěršiti; —ung, f. izpunjenje, napunjenje; in — gehen, izpuniti se; sbiti se; —ungseid, m. dopunitbena zakletva.

Ergänz-en, v. a. nadopuniti, doknaditi; popraviti; ponapraviti, ponачiniti; —ung, f. nadopunjenje; popravljenje.

Ergattern, v. a. (im gem. Leben), zateći, uhvatiti, uloviti.

Ergeben, sich, v. r. predati se; podati se, podvěréći se, podložiti se; den Studien —, dati se na nauke; sich darein (in sein Schicksal) —, podnashati těrpljivo, podati se udesu; es ergibt sich, odtud slědi; — adj. podan, pokoran; podložan, podvěrzen; ponizan; dem Spiele, dem Trunke —, děrht na igru, na pitje, děrhtje za igrom, pitjem; —heit, f. podanost, směrnost, priklonitost, poniženstvo; —st, adj. preponizan, prepokoran; —st, adv. ponizno, pokorno, priklonito, směrno.

Ergebniß, n. dogadjaj; (Resultat), proiztok, proizvor, poslědak.

Ergebung, f. podanje, podloženje, podvěrženje.

Ergehen, v. n. (als ein Befehl der Regierung), izaći, izići; — lassen, proglasiti, razglasiti, izdati što; Recht — lassen, pravicu učiniti; etwas über sich — lassen, těrpěti. pretěrpěti štogod; wohl, übel —, dobro, zlo biti komu; sich — v. r. proći se.

Ergeizen, v. u. sgěrnuti, prištediti po lakomosti.

Ergehen, v. u. obradovati, razveseliti,

veseliti, radovati; —end, —lich, adj. ugodan, prijatan, zabavan, radostan, razkošan; —lichkeit, —ung, f. zabava, razkoša, veselje, radost, obradovanje, razveseljenje.

Ergiebig, adj. plodan, plodonosan, obilan, bogat; —keit, f. plodnost, obilje, bogastvo.

Ergieß-en, v. a. izliti, proliti; sich — v. r. (austreten), razliti se, proliti se; in einen Fluß, in das Meer —, izlévati se, uticati, teći; —ung, f. razlitje, prolitje, poplava, poplavica.

Erglühen, v. n. razpaliti se, užgati se, gorěti, plamtiti, rumeniti.

Ergözen, Ergötzlichkeit, f. Ergehen oc.

Ergraben, v. a. izkopati, kopanjem steći, zadobiti.

Ergrauen, v. n. sědití, osědití.

Ergreif-en, v. a. uhvatiti, zgrabiti, pobrabiti, uloviti, latiti, poprimiti; mašiti se (čega), spobbiti; eine Gelegenheit—, poslužiti se s prilikom; Recurs —, uteći se višjoj oblasti; die Waffen —, spobbiti, popasti, oružje; Jemand an der That —, zateći koga kod čina; die Flucht —; poběgnuti, uteći; —ung, f. uhvatjenje, (t.) uhvata.

Ergrimmen, v. n. razjediti se, razjariti se, razljutiti se.

Ergrübeln, v. u. izbadati, nacunjati.

Ergründ-en, v. a. dokučiti, prozriti, postignuti, izbadati, nacunjati; einen Fluß —, obiskati dno od rěke; —ung, f. postizanje, dokučenje, postignutje,

Erhaben, adj. visok, uznešen, uznosit, velik; (von Figuren), nadignjen; —heit, f. uznositost, visina; (von Figuren), nadignutje.

Erhalt-en, v. a. děržati, uzděržati, čuvati, sačuvati; (bekommen), dostati,

Erhandeln

243

Erinnerer

dobiti, primiti; Obst über den Wint-
ter —, sačuvati preko zime voče;
—er, m. sahranitelj, uzděržatelj;
—ung, f. uzděržanje, děržanje, bra-
njenje, sahranjenje, zadobljenje
primljenje; —ungš (in Zus.) uz-
deržni.

Erhandeln, v. a. kupiti, pazariti, do-
biti po těrgovini.

Erhängen, sich, v. r. oběsiti se.

Erharten, v. n. otvěrdnuti, stvěrdnuti.

Erhärt- en, v. a. (hart machen) tvěrditi;
(bestätigen), potvěrditi, dokazati;
—ung, f. otvěrdnutje; (Bestätigung),
potvěrdjenje, dokaz.

Erhaschen, v. a. zateći, uhvatiti, ulo-
viti.

Erheben, v. a. dići, dignuti, podignuti,
potegnuti (n. p. novce); zu Ehren,
uzvisiti na časti; (preisen), hvaliti,
slaviti; sein Herz zu Gott —, di-
gnuti sèrdce svoje k Bogu, moliti
se Bogu; ein Geschrei —, zakri-
knuti; einen Streit —, zavèrći, za-
metnuti smutnju, kavgu; eine Klage
wider einen —, podignuti pravdu
na koga; den Thatbestand —, raz-
vidèti stanje učinjenice; den Werth
einer Sache —, pronaći vrědnost
stvari kakve; eine Rente zum Ka-
pital —, prihod pretvoriti u glav-
nicu; sich — v. r. dignuti se, u-
stati; wider einen —, ustati proti
komu; (stolz sein), ponositi se, po-
nesti se.

Erheblich, adj. važan, znatan, zname-
nit; (wesentlich), bitni, sućni, glavni;
—keit, f. važnost.

Erhebung, f. dignutje, dlzanje, uzima
nje, pronadjenje, izvidjenje, uzvi-
šenje; die — der Abgaben, pobi-
ranje poreze.

Erheirathen, v. a. dobiti po ženi.

Erheischen, f. Erfordern.

Erheiter-n, v. u. razvedriti, razveseliti,
sich — v. r. razvedriti se, razve-
seliti se; —ung, f. razveseljenje,
vesselje.

Erheizen, v. u. ugrijati.

Erhellen, v. a. razsvětiti, prosvětiti,
objasniti, razjasniti; v. n. daraus
erhellet, odtud se vidi.

Erhenken, v. u. oběsiti.

Erheucheln, v. a. zadobiti po licu-
měrstvu.

Erhiß-en, v. a. ugrijati, razgrijati,
stopliti; —t, adj. vruć, topal, ugri-
jan; fig. željan, goruć za čim;
—ung, f. grijanje, razgrijanje, ugri-
janje.

Erhöh-en, v. a. uzvisiti, uzdignuti;
(loben, preisen), hvaliti, slaviti;
(vermehren), dignuti, podignuti;
—ung, f. (Anhöhe), věršak, brě-
žuljak, běrdašce, uzvišenje, uzdi-
gnutje, dignutje, podignutje.

Erhölp-en, sich, v. r. (von einer Krank-
heit), pomoći se, oporaviti se, pri-
dizati se, ponačiniti se; (ausruhen),
odahnuti, odmoriti se, počinuti;
sich seines Schadens —, oder wider
Jemand seinen Schaden —, tražiti
od koga naknadu štete, nadoměstiti
štetu, pomoći se, okerpiti se; sich
bei jemanden Raths —, posvětovati
se s kim; —ung, f. ukrěpljenje,
oporavljenje, odahnutje, počinak,
odmor, zabava; —ungstunde, f.
hnja, odmor, vrìme od zabave.

Erhör-en, v. a. uslišiti; —ung, f.
uslišenje.

Erjagen, v. a. uloviti, naloviti, stig-
nuti, dostignuti.

Erinner-er, m. opominjalac; —lich,
adj. što je na pameti; mir ist noch
alles wohl, —, još mi je sve dobro
na pameti, sve dobro pamtim; —n,
v. a. spomenuti, opomenuti; dati

16 *

Erlaßlich

245

Ermangeln

ben), dati, izdati, odpraviti pismo;
cinem etwas —, odpustiti, odstu-
piti, oprostiti; popustiti, oslobo-
diti, odrešiti; einem den Cie —,
odrešiti koga od prisege; —jahr,
n. jubilej, sveto lěto.

Erlaßlich, adj. prostiv, oprostiv.

Erlaßung, . izdatak, odpuštenje, pro-
štenje, oproštenje, odrešenje, popu-
štenje.

Erlaub-en, v. a. dopustiti; dozvoliti;
—niß, f. dopuštenje, dozvoljenje;
—nißschein, m. do ustanica; —t,
adj. dopušten, prost, slobodan; es
ist —, slobodno je.

Erlaucht, adj. světli; (t.) sjajni; —
f. světlost, (t.) sjajnost.

Erklaern, v. a. privrebati, dovre
bati.

Erkaufen, v. a. stići, dostignuti; fig.
zateći.

Erläuter-n, v. a. izjasniti, razjasniti,
skazati, raztumačiti, protumačiti;
—ung, f. izjasnjenje, skazanje, raz-
tumaćenje, protumaćenje.

Erle, f. joha, jova, jalša, jošić
(dervo).

Erleben, v. a. doživěti.

Erledigen, v. a. einen einer Sache —,
osloboditi, rešiti, oprostiti koga
oda šta; —t, adj. prazan, izpraz-
njen, obavljen; —ung, f. izpraz-
njenje, praznost, oslobodjenje, rě
šenje.

Erleg-en, n. a. (tödten), ubiti, smak-
nuti; (bezahlen), platiti, položiti;
—er, m. ubilac; položilac, davalac,
platitelj; —ung, f. ubojstvo, smak-
nutje; platjenje, položenje.

Erleichter-n, c. a. oblakšati, polak-
šati; —ung, f. oblakšanje, polak-
šanje.

Erleid-en, v. a. térpěti, pretérpěti,
patiti, prepatiti, podněti; einen

Schaden —, imati štetu, štetovati;
—lich, f. Leidlich.

Erlen, adj. jovov, jalšov; —hölz, n.
jovovina, jalšovina; —wald, m.
jošik, jovljak, jalšina.

Erkern-en, v. a. naučiti; —ung, f.
učenje, naućenje.

Erlesen, v. u. izabrati, odabrati.

Erleucht-en, v. u. razsvětiti, pro-
světiti; —end, adj. razsvětljiv, pro-
světljiv; —ung, f. razsvětjenje, pro-
světljenje.

Erliegen, v. n. ležati, leči; unter der
Laft —, pasti, kleknuti, klecati,
klonuti pod teretom.

Erlogen, adj. izmišljen, slagan, lažan;
daš ist —, to je laž.

Erlöschen, v. n. (verlöschen), ugasiti
se, ugasnuti, utěrnuti se; (sich ver-
wischen), otěrti se, izbrisati se, o-
brisati se; (außören), prestati, mi-
nuti; (außerben), nestati, umrěti,
poginuti, izginuti; (verfallen), iz-
teći; —ung, f. utěrnutje, ugašenje,
prestanak, minutje, iztečaj; —ungs-
art, f. način prestanka.

Erlös-en, v. a. spasiti, odkupiti, izba-
viti, osloboditi; —er, m. spas, spa-
sitelj, odkupitelj; —ung, f. spa-
senje, odkupljenje, oslobodjenje,
izbavljenje.

Erlustigen, f. Belustigen, Ergehen.

Ermächtigen, v. a. ovlastiti, opuno-
vlastiti; odobriti; usuditi se.

Ermahn-en, v. a. opomenuti, opomi-
njati; — zur Ordnung, pozivati u
red; —ung, f. opomena, opomi-
nanje.

Ermangel-n, v. n. uzmanjkati; ne-
stati; propustiti što; es ermangelt
mir an Gelde, neimam novacah;
ich ermangelte nicht, mich einzufinden,
nisam se kratio doći; an meinem
Flere will ich es nicht — lassen,

Ermannen

3 246

E-

Erörtern

tërsit ću se, gledat ću; —ung, f. pomanjkanje, neimanje, nestaća, nestašica.

Ermannen, *sich*, v. r. usloboditi se; ohrabriti se, osměliti se.

Ermatt-en, v. n. struditi se, sustati, skapati, opěšati, umoriti se; —ung, f. trud, umor.

Ermel, f. Aermel.

Ermessen, v. a. izměriti; fig. prosu-
diti, razsuditi, procěniti, proesa-
piti, ucěniti, suditi, mněti; —en,
n. sud, razsuda, mněnje, mi
sao.

Ermitteln, v. a. (außorschen), iznaći, pronaći; (hemessen), izračunati, izměriti; —lung, f. iznadenje, pronađenje, izračunanje, izměrenje.

Ermord-en, v. a. umoriti, ubiti, smaknuti; —ung, f. ubojstvo, smaknutje.

Ermüd-en, v. n. umoriti se, struditi se, utruditi se, sustati, iznemoći; — v. a. umoriti, utruditi; —et, adj. trudan, umoran, utrudjen; —ung, f. trud, umor.

Ermunter-n, v. a. (aus dem Schläfe), probuditi, sbuditi; (aufmuntern), podbosti, potaknuti, podpaliti; —ung, f. probudjenje, sbudjenje; podbadanje, potaknutje, poticanje, podpaljivanje, podžiganje.

Ernähr-en, v. a. hraniti; prehraniti; uzděržati; —er, m. hranitelj; —erin, f. hraniteljica; —ung, f. hranjenje; uzděržanje; hrana.

Ernenn-en, v. a. imenovati, naimenovatl, uěiniti (za što), postaviti; —ung, f. imenovanje, naimenovanje; (Bestimmung, t.) odredba. opredeljenje, ustanovljenje; —ungsecretn. postavnica.

Erneuen, Erneuern, i. a. obnoviti;
ponoviti; počet iznovice.

Erneuerung, f. obnovljenje, ponovlje-
nje, ponova.

Erniebrig-en, v. a. poniziti, sniziti; sich —, v. r. poniziti se, sniziti se; —ung, f. poniženje; poniženstvo.

Ernst, m. —haftigkeit, f. zbiljnost, zbilja, ozbiljnost; stavnost; (Strenge), žestočina, strogost; wenn es dir damit ein — ist, ako ti nije šale; in allem Ernste, bez sve šale, bez svake šale; ist es Ernst? je li istina, zbilja? sich einer Sache mut — annehmen, primiti se za zbilja česagodir; etwas für — aufnehmen, uzeti, primiti što za istinu, za zbilja.

Ernst, —haft, —lich, adj. zbiljan, ozbiljan, nazbiljan; važan; oštar, žestok, strog; (eifrig), gorljiv.

Ernte, f. žetva; fig. dohodak, korist, probitak, dobit; —fest, n. svetkovina žetvena; moba; —franz, m. věnac žetveni; —monat, m. august, kolovoz.

Ernten, v. a. žeti.

Erntezeit, f. žetva, doba od žetve.

Crober-er, m. osvojitelj; dobitnik; —n, v. a. osvojiti, uzeti; (gewinnen), dobiti, predobiti; —ung, f. osvojenje, uzetje; dobit.

Eröffnen, v. a. otvoriti, odprěti; (anfangen), početi; (melden), obznaniti, javiti; einen Brief —, otvoriti, odpečatiti, razpečatiti list; (entdecken), očitovati, objaviti; seine Meinung —, rěć svoju, misao, očitovati se; —end, adj. otvoran; —ung, f. otvorenje, otvor; otvaranje, odpiranje; početak; odpečatjenje, razpečatjenje; očitovanje, objavljenje, obznana

Erörter-n, v. u. razabrati, razsuditi,
prosuditi, razrěšiti, protresti, pre-

Erpel

-3 247

z-

Erschmeicheln

tresati; —ung, f. razabranje, raz-
sudjenje, prosudjenje, razrěšenje,
protresenje, pretres.

Erpel, m. patak, racman.

Erpicht, adj. auf etwas —, děrht,
děrktav na što, željan, pohlepan
za čim.

Erpress-en, v. a. izažeti, ožeti, na-
žeti; fig. ugrablti, izsisati, izkljé-
šiti, globiti; —ung, f. grabež,
globljenje, tlačenje.

Erprob- en, v. a. izkusiti, provati,
probati, dokazati; —t, adj. izku-
šan, izproban.

Erquick-en, v. u. pokrěpiti, okrěpiti,
—end, adj. pokrěpiv, okrěpiv; obve-
seliv, mio; —ung, f. pokrěpljenje,
pokrěpa, okrěpljenje; utěha.

Errathen, v. u. pogoditi, sgoditi,
ugonenuti.

Erreg-en, v. a. uzbuditi, pobuditi,
razdražiti; uzročiti, uzrokovati;
ein Gelächter —, uzročiti směh;
—ung, f. uzbudjenje, pobudjenje,
razdraženje.

Erreichen, v. a. dosegnuti, doseći;
dostići; sein Ziel —, steći, do-
stignuti sverhu svoju; ein hoheß
Alter —, doći u godine, doživěti,
dočekati starost.

Errett-en, v. a. spasiti, izbaviti,
osloboditi; —er, m. spasitelj, izba-
vitelj; —crin, f. spasiteljica, izba-
viteljica; —ung, f. spasenje, iz-
bavljenja, oslobodjenje.

Erricht-en, v. a. napraviti, načiniti,
sastaviti, sklopiti (n. p. pogodbu);
podignuti; zavesti; zametnuti; ute-
meljiti, urediti; —ung, f. na-
pravljenje, sastavljenje, sklopljenje,
podignutje; zavedenje; zametnutje,
utemeljenje; —ungs-, uredbeni; —
ungsurkunde, f. uredbenica, ured-
bena izprava.

Erringen, v. a. dobiti, zadobiti (tru-
dom velikim i mukom).

Erröthen, v. n. zacèrveniti se, zaru-
meniti se, porumeniti; stiditi se,
sramiti se; — n. stid, sram.

Errufen, v. a. dozvati, dovikati.

Ersättig-en, v. a. nasititi, nahraniti;
—ung, f. nasitjenje, nahranjenje.

Ersättlich, adj. nasitljiv, nasitan; —
keit, f. nasitljivost, nasitnost.

Ersatz, m. zaměna, naknada, nakna-
djenje, nadoměštenje; —mann, m.
zaměnik.

Erfsaufen, v. n. utopiti se, udaviti se
(u vodi).

Erfsäufen, v. a. utopiti, udaviti (u
vodi).

Erischaff-en, v. u. stvoriti; —er, m.
stvoritelj, f. Schöpfer; —ung, f.
stvorenje.

Erfschallen, v. u. razlěgati se, oriti
se, gěrmiti, glasiti.

Erfschein-en, v. n. javiti se, pojaviti
se, pokazati se, pomoliti se; vor
Gericht —, pred sud doći; biti
nazočan pred sudom; dieses Werk
ist vorige Messe erschienen, izišlo je
dělo ovo prošastoga sajma; es er-
schien ihm ein Gespenst, utvorilo
mu se něšto; —en, n. dohod, do-
laz; pritomnost, nazočnost; izla-
zak; —ung, f. pojavljenje; (Geister—), utvora, utvorenje; došastje.

Erfschießen, v. u. ubiti (iz puške),
ustrěliti.

Erfschinden, v. a. sgěrnuti, nakupiti
(guleć i globeć).

Erfschlaff-en, v. n. popustiti, oslabiti;
—ung, f. oslabljenje, popuštenje;
slabost.

Erschlagen, v. a. ubiti, zatući.

Erschleichen, v. a. zateći, privrebati;
fig. dobiti, steći (lukavštinom).

Erschmeicheln, v. u. izmamiti, izlagati.

Erschnappen

-3 248

g-

Erstatten

Erschnappen, v. a. uhititi, uhvatiti, uloviti, lapiti (usti, itd.); fig. uloviti, uhvatiti.

Erfschöpf-en, v. a. izcèrpiti, izprazniti, razgrabiti; sich — v. r. izprazniti se; iztratiti se, potratiti se, iztrositi se; —end, adj. podpun; —adv. podpunoma; —lich, adj. izcèrpiv; potratljiv; —ung, f. izcèrpljenje, izpražnjenje; potratjenje, iztrosenje.

Erschreck-en, v. u. poplašiti, uplašiti, prestrašiti, prepasti; — v. n. prestrašiti se, prepasti se, uplašiti se; —en, n. strah, prepast; prestrašenje; —lich, adj. strašan, strahovit.

Erschreiben, v. u. dobiti, steći pisanjem.

Erschreien, f. ERRusen.

Erschrocken, adj. prestrašen, uplašen, poplašen; —heit, f. strah, predanje, prepast, trepet.

Erfschütter-n, v. u. uzdèrmatl, stresti, uzkolebati; — v. n. uzdèrkati, uztreptěti; —ung, f. uzdèrmanje; trešnja, potres.

Erfschwer-en, v. u. otegotiti; —end, adj. otegotni; —ung, f. otegotjenje, tegota.

Erfschwingen, v. a. smoći; nasmagati.

Erfschen, v. a. viděti; poznati; spaziti, paziti; so viel ich daraus — kann, u koliko odtuda suditi mogu; seine Zeit —, na vrěme što učiniti; ich habe aus deinem Briefe —, vidio sam iz lista tvojega; (ermwählen), izabrati, odabrati, odrediti, odlučiti; dich habe ich mir zum Freunde —, odabrao sam tebe za prijatelja.

Erfsch-en, v. a. naknaditi, nadoknaditi, nadoměstiti; jemandes Stelle —, izměniti koga; die Kräfte —,

popraviti, obnoviti snagu; einen Schaden —, povratiti, nadoknaditi štetu; —lich, —bar, adj. doknadan, nadoknadan, nadoměstiv; —ung, f. naknada, nadoknadjenje, nadoměštenje; izměnjenje; ukrépljenje, obnovljenje (snage).

Erfschwer-en, v. n. uzdahnuti; uzdisati; — v. a. zadobiti uzdisajuć; —et, adj. uzdisan.

Ersichtlich, adj. vidni, očevidni; daraus ist —, odtud se vidi, pozna.

Ersingen, v. a. napěvati, dobiti, zadobiti pěvajući.

Erfsinn-en, v. a. izmisliti; iznaći; —lich, adj. izmišljiv; moguć, možan.

Erfsitz-en, v. a. davnostju štogod dobiti; dosěsti, dobiti sědeći; auf etwas erseffen sein, čeznuti, ginuti čim; —ung, f. dosělost.

Erfspar-en, v. a. prištediti, naštediti; —ung, —niß, f. štednja.

Erfspielen, v. u. dobiti na igri.

Erfsinnen, v. a. napresti, dobiti preslikom.

Erfspries-en, v. n. hasniti, koristiti, koristan, probitačan biti; —lich, adj. koristan, probitačan; —lichkeit, f. korist, hasna, probitak.

Erft, adv. samo, neg, nego; tek, tekar, stopram, stopèrv; pèrvo, najpèrvo, prie, najprie; er ist erft acht Jahre alt, neima mu neg osam godinah.

Erfstarken, v. n. ojačiti se, ojačati.

Erfstarr-en, v. n. ukočiti se, obumřeti; zapanjiti se, odèrveniti se; —t, adj. ukočen; zapanjen; odèrvenjen; —ung, f. ukočenje; zapannjenje, odèrvenjenje.

Erfstatt-en, v. a. vratiti, povratiti, nadoknaditi, nadoměstiti; Bericht —, javiti, objaviti, doglasiti; Vor-

Erstaunen

3 249

3

Erwachen

trag), predložiti; —ung, f. povratjenje, povratjaj, nadoknadjenje, nadoměštenje; — eines Berichteß, objavljenje, javljenje, doglašenje.

Erstaun-en, v. n. čuditi se, snebivati se, diviti se; začuditi se, udiviti se; — n. čudo; snebivanje, začudjenje, udivljenje; — lich, — enswürbig, adj. strašan, čudnovit; — adv. jako, vele, strašno, strahovito; —t, adj. zapanjen, začudjen.

Erste, (der, die, das), pěrvi.

Erstechen, v. u. probosti.

Erstech-en, v. a. kupiti, dostati (na ličbi); — v. n. uzkěrsnuti; ustati; —er, m. dostatnik; —ung, f. kupljenje (na ličbi); uskěrsnutje; —ungspreis, m. dostatna, dražbena čěna.

Ersteigen, v. a. popeti se, uzpeti se.

Erstens, adv. pěrvo.

Ersterben, v. n. umrěti, izdahnuti; fig. ukočiti se, oděrveniti; usahnuti; (in Briefen), ostajem do směrti.

Erst-geboren, adj. pěrvorodjen; —geburt, f. pěrvorodstvo, pěrvorodjenje, pěrvorodjenstvo, novina, pěrvi plod.

Erstich-en, c. a. zagušiti, zadusiti, udaviti, zadaviti; — v. n. zagušiti se, udaviti se, ugušiti se; —ung, f. zagušenje, udavljenje, zadavljenje; gušenje, davljenje.

Erstlich, adv. pěrvo; —ling, m. novina, pěrvenac, pěrvi plod, pěrvina.

Erstreck-en, v. a. (sich beziehen), protegnuti, raztegnuti, pružiti; — eine Frist, produžiti rok; — eine Tagssazung, odgoditi ročište; (klecken, soweit sich das Vermögen erstreckt), dok bude imovine; sich —,

v. r. protegnuti se, pružiti se; prostirati se, protezati se, pružati se; —ung, f. produženje, odgodjenje; —ungs-, (in Zusamm.) odgodni.

Erstreiten, v. a. dobiti, zadobiti pravdom, oružjem, itd.

Erstrichterlich, adj. pěrvosudni.

Erstummen, f. Verstummen.

Erstunken, adj. — und erlügen, prěsna, gola laž.

Erstürmen, v. u. osvojiti, uzeti na juriš.

Ersuchen, v. a. moliti, prositi, zatomoliti.

Ertappen, v. a. zateći, uhvatiti, uloviti.

Ertheil-en, v. u. poděliti, uděliti, dati, odrediti; —ung, f. poděljenje, uděljenje, danje.

Ertödten, v. u. uměrtviti, stratiti, ubiti.

Ertönen, v. n. zamněti; razlěgati se oritl se.

Ertrag, m. dohodak; —en, v. u. nositi, iznositi, iznašati; fig. podnositi, těrpěti, patiti, snositi.

Erträglich, adj. snosan; —keit, f. snosnost.

Ertragsam, adj. plodan, od koristi, uharan.

Ertragung, f. těrpljenje, podnošenje, patjenje.

Erträumen, v. u. utopiti, zadaviti (u vodi).

Erträum-en, v. a. tlapiti; sanjati; —t, adj. tašt, lažan.

Ertrinken, v. n. utopiti se, zadaviti se (u vodi).

Ertrugen, v. a. pěrkošenjem oteti, zadobiti.

Erübrig-en, v. a. prištediti; preteći; —ung, f. štednja.

Erwachen, v. n. probuditi se, sbu-

Erwachsen

250

E-

Erzbischof

diti se, prenuti se; — n. pro-
budjenje, sbudjenje.

Erwachsen, v. n. uzrasti, narasti, od-
rasti; nastati, postati.

Erwachsen, adj. odrasao, velik; ein
—es Mädchen, děvojka za udaju,
na udaju.

Erwäg-en, v. a. uvažiti, promisliti,
razmotriti, obzirnuti se na što;
—ung, f. promišljanje, razmiš-
ljanje, promatranje, obzir, ozlr.

Erwähl-en, v. a. izabrati, odabrati;
—ung, f. izabiranje, odabiranje.

Erwähn-en, v. a. spomenuti, napo-
menuti; —ung, f. pomen, spome-
nak; spomenutje, napomenutje.

Erwärm-en, v. a. ugrijati, stopliti;
sich —, v. r. ugrijati se, stopliti
se, svrućiti se; —ung, f. grijanje,
topljenje.

Erwart-en, v. a. čekati; izgledati,
nadati se; —ung, f. čekanje, na-
danje, izgledanje.

Erweck-en, v. a. (auswecken), probu-
diti, sbuditi; (erregen), uzročiti,
uzrokovati, uzbuditi, pobuditi;
Eckel —, gaditi se; gnjusiti se;
von dem Tode —, uzkrisiti; —
lich, f. Erbaulich; —ung, f. pro-
budjenje, sbudjenje; uzbudjenje,
pobudjenje.

Erwehren, sich, v. r. obraniti se,
uzčuvati se; sich nicht — können,
nemoć odolěti.

Erweich-en, v. a. umekšati, razmek-
šati; (rühren), ganuti; —end, adj.
mekšajući; —ung, f. mekšanje;
fig. ganutje.

Erweis, f. Beweis.

Erweisen, v. a. dokazati; izkazati,
pokazati, posvědočiti, učiniti.

Erweislich, adj. dokaziv, dokazan,
što se može dokazati.

Erweiter-n, v. a. razprostraniti;

razširiti; protegauti; —ung, f.
razprostranjenje; razširenje; pro-
tegnutje.

Erwerb, m. dobitak, zasloga; teče-
vina, (Gewerbe), obėrt; —en, v.
a. teći, steći, zaslužiti. dobiti;
—er, m. gospodar, zaslužilac; te-
kalac, —in, f. tekalica; —§, (in
Zus.) tečevni, dobitni, obėrtni; —
sam, adj. prometan, radin; —§-
steuer, f. tečevnina, zaslužnina, o
bėrtnina, porez na tečenje; —
ung, f. tečenje, tečevina, namak-
nutje; —ungsart, f. način teče-
nja; —ungsurkunde, f. tečevnica.

Erwieder-n, v. a. vratiti; (antwor-
ten), odgovoriti; —ung, f. zamě-
na; odgovor.

Erwirken, v. a. izposlovati, izro-
diti.

Erwischen, v. n. zateći, uloviti, u-
hvatiti.

Erwuchern, v. a. kamatujuć steći,
sgěrnuti.

Erwünscht, adj. žudjen, drog

Erwürg-en, v. a. zadaviti, udaviti,
zagušiti; —ung, f. davljenje; za-
davljenje; gušenje, zagušenje.

Erz-, adv. (nur in Zusamm.), arci,
arki, nad; velik; jako, vele, pre.

Erz, n. ruda; tuć, brunac; měd; —
ader, f. žica od rude.

Erzähl-en, v. a. spovědati, spoviděti,
poviděti; kazivati, kazati; pripo-
vědati; —er, m. pripovědalac, po-
vědalac; —ung, f. pripovědanje,
spovědanje, povědanje; pripověst,
pripovědka, gatnja, priča.

Erzart, f. ruda, věrsta od rude.

Erzbetrüger, m. velika varalica, maj-
stor u varanju.

Erz-bischof, m. arcibiskup, nadbi-
skup; —bischoflich, adj. nadbi-
skupski; —bisthum, n. nadbiskupia.

Erzböse

251

Eschen

Eschen

Erzböse, adj. jako zao, veoma zločest; —wicht, m. veliki zlotvor, veliki lupež.

Erzbruch, f. Erzgrube.

Erzvechant, m. arcidekan, arkidjakon.

Erz-dieb, m. veliki tat; —dummkopf, m. velika budala, veliki blesan.

Erzeig-en, v. a. kazati; pokazati, izkazati, učiniti; —ung, f. kazanje, pokazanje, izkazanje.

Erzen, adj. od méda, od rude.

Erzengel, m. arkangjeo.

Erzeug-bar, adj. proizvodiv, izvodiv; —en, v. a. roditi, poroditi; izeći, poleći; ploditi, uploditi; uzročiti, uzrokovati; praviti (robu); proizvesti, izvesti (kovovine); —er, m. roditelj, otac, ploditelj; pravitelj; proizvoditelj; —ung, f. plod, proizvod; rodjenje; izvedenje, proizvodjenje.

Erzfarbe, f. farba, boja od brunca, od méda.

Erzfaul, adj. trom, jako lěn.

Erzgang, m. rudna žila, f. Erzader.

Erzgauner, m. veliki lopov.

Erz-gebirge, n. gora rudna; —grube, f. ruda, rudnik; —haltig, adj. ruedovit.

Erzherzog, m. arciduka, arciherceg nadvojvoda; —in, f. arcidukinja, arciherceginja, nadvojvodkinja; —lich, adj. arcidukalski, arcihercežki, nadvojvodski; —thum, n. arcidukat, arcihercegovina, arcihercežtvo, nadvojvodstvo.

Erzieh-en, v. a. odgojiti, uzgojiti; uzpitati, odhraniti; —cr, m. odhranitelj, odgojitelj, uzgojitelj; —erin, f. uzgojiteljka, uzgojiteljica; —ung, f. odhranjenje, odgoj, odgojenje, uzgojenje; —ungsanstalt, f. hranilište, gojilište, odgojnica, institut, zavod za odgojenje; —

ungszwesen, n. (objectiv), odgojstvo; — (subjectiv), odgojništvo.

Erzielen, v. a. roditi; proizvesti; Pflanzen, Bäume —, gojiti děrvje; směrati, kaniti, ciljati; pogořditi, sgoditi.

Erzittern, v. n. děrktati; uzděrktati; treptěti, trepetati; uztreptěti, uztrepetati.

Erz-kämmerer, m. arcikomornik; —kanzler, m. arcikandjilier.

Erz-keßer, m. veliki poluvěrac; —knauser, —knicker, m. velika tvěrdica, skupac; —lůgner, m. velika laža, lažljivac veliki.

Erzmarschall, m. nadmarešal.

Erznarr, m. velika luda, ludjak veliki.

Erzpriester, m. arcipop; —lich, adj. arcipopovski.

Erzprior, m. arcipriur.

Erzäufer, m. velika pijanica.

Erzchaßmeister, m. arciblagajnik.

Erzschelm, m. veliki lopov.

Erzschenk, m. arcipodčašnik, veliki peharnik (cesarstva němačkoga).

Erzspitzbube, m. veliki ugursuz.

Erzstift, n. arcibiskupia.

Erzstufe, f. ruda, rudnik.

Erztruchseß, m. veliki těrpeznik (cesarstva němačkoga).

Erzürnen, v. a. razjěditi, razljutiti, razsěrditi, razjariti.

Erzvater, m. patriarka, praroditelj.

Erzwingen, v. a. silovati, usilovati, siliti, usiliti; odadrěti, izklěštitи.

Erzwürte, f. Erzamt, n. elektorat, čast, dostojanstvo elektorsko.

Es, pr. ovo; to; ono.

Esche, f. Eschenbaum, m. jasen (děrvo).

Eschen, adj. jasenov; —holz, n. jasenovina; —stab, m. jasenovac; —wald, m. jasenik.

Escomptiren

→ 252 →

Erceß

Escomptiren, v. u. odbitkovati, kupovati i prodavati s odbitkom.

Esconto, n. odbitak.

Escorte, f. pratnja.

Eſel, m. magarac, osal, osao, tovar; —chen, n. magare, magarčić, oslić, tovarčić; —ei, f. magarština, oslaria, tovarstvo; —haft, adj. magarski, magareći, osaoski, tovarski; —in, f. magarica, oslica, tovarica.

Eſels-arbeit, f. posao magareći; —füllen, n. magare, pulić, pule, ždrěbe magareće; —grau, adj. siv kao magare; —kopf, m. glava od magarca; fig. magarac, osao; —milch, f. mło ko magareće; mlčička (trava); —ohr, n. uho od magarca; (in Büchern), zavratak (od lista u knjizi); —treiber, m. oslar.

Eſpe, f. Eſpenbaum, m. jasika (děrvo).

Eſpen, adj. jasikov; —holz, n. jasikovina; —ſtab, m. jasikovac; —walb, m. jasik.

Eß, f. Aß.

Eßbar, adj. jěstiv.

Eſſe, f. ognjište, viganj; dimnjak, odžak.

Eſſen, v. a. jěsti, blagovati; ſich ſatt —, najěsti se; — n. jělo; jěstvina, jěstivo, jestojska; gostha, goštenje.

Eſſenz, f. esencia, jezgro.

Eſſer, m. jědalac, pojelica; —in, f. jedalica.

Eſſig, m. ocat, kvasina, sirče; —brauer, —händler, m. octar; —brauerei, —ſiederei, f. octarnica; —gurke, f. krastavac, ugorak kisele; —ſauer, adj. kiseo; žuk, žushak, gorak; octen.

Eß-löffel, m. žlica, ložica, kašika;

—luſt, f. f. Appetit; —saal, m. těrpezaria; —waare, f. jěstivo.

Eſtaffette, f. hitnica; —ngebühr, f. hitnina.

Eſtrich, n. pod (kameni).

Eſtabliren, ſich, v. r. nastaniti se; — (von Kaufleuten), otvoriti těrgovinu.

Etat, m. stanje.

Etliche, pr. někoji, gděkoji; několiciina, několiko.

Etwa, conj. morebit, možebit, morda; okolo.

Etwaß, pr. něšto; něšto malo; što; malo.

Euch, pr. vas, ve; vam, vi.

Euer, —re, pr. vaš.

Eule, f. sova, sovurina, sovuljaga.

Eulenspiegel, m. nasradin, šaljivac, šaljivčina.

Eurige, pr. vaš.

Euter, n. vime.

Evangelisch, adj. evangjeoski; evangjelički; —iſt, m. evangjelista, vangjelista; —ium, m. evangjelje, vangjelje.

Eventualität, f. mogućnost, pripetnost.

Eventuell, adv. ako hi se dogodilo.

Evibenz, f. očevidnost.

Ewig, adj. věčan, věčit. věkovit, věkuvěčan; —keit, f. věčnost, věčitost, věkovitost, věkuvěčanstvo.

Er- (in Duf.) bivši; —deputirter, m. bivši odaslanik.

Eraltirt, adj. pretěran.

Eramen, n. eksamen, izpit; —inand, m. izpitovnik; —inator, m. izpitnik; —iniren, v. a. eksameno-vati, pitati, izpitivati.

Erceent, m. izgrednik, izstupitelj; —iren, v. a. izstupiti.

Ercellenz, v. u. ekscelencia, preuzvišenost.

Erceß, m. izgredak, izstupljenje.

Ercommunication

253 &

Fach

Ercommunication, f. izobéitba, prokletstvo; —iren, v. u. izobéiti, prokleti.

Ereulpiren, v. u. Jemand, opravdati koga.

Ereution, f. izvěršba, izvěrha, ověrha; —ě- (in Zus.) izvěršeni, izvěrhovni, ověrhovni; —ě- (Vollziehungs-) izvěršnički; — skörper, m. izvěršničtvo.

Ereutie, adj. izvěršeni.

Erempel, n. izgled; prilika, priměr.

Eremplar, n. eksemplar, kopia, priměrak; (Abdruck), igtisak; —isch, adj. izgledan; — adv. rad izgleda, za izgled.

Erequien, pl. zadušnice, parastos.

Ererci-ren, v. u. mustrati, věžbati; —rplab, m. věžbaliste; —tium, n. eksercicij; tema, zadaća, věstbanje, uvěbavanje.

Erhbit, n. predatak, podnesak.

Eril, n. f. Verweisung; —iren, i Verweisen.

Erkrenz, f. sućnost.

Er uſſicio, adv. službeno, uredovno.

Erpectoriren, ſich, v. r. nagovoriti se; izlajati se. nalajati se; izprazniti sěrdce.

Erped-iren, v. u. odpraviti; spedirati, izdati; neuslišiti; —it, adj. go-tov; berz; hitar; —it, n. odpravljaonica; —ition, f. odprava, od-pravljenje, spedicia.

Erperiment, n. eksperiment, proba, prova.

Erpreffer, m. naročnik, glasonoša; poruka.

Erpremiffion f. uputa, doznaka.

Erpropriation, f. izvlastba, lišenje.

Erreliſioſer, m. bivši samostanik.

Errotuliren, v. a. die Acten, razviti spise; —ung, f. razvoj.

Ertabulation, f. izknjižba; izpisanje,

izknjiženje; —stare, f. izknjižnina.

Ertempor-e, adv. směsta, odmah; —iren, v. a. ekstemporirati, s města što prikladna povědati, kazati, govoriti.

Ertenſiv, adv. raztezno.

Erterritorialität, f. izvanzemnost.

Ertra- osobiti.

Ertract, m. ekstrakt, izvadak.

Ertrahiren, v. a. ekstrahovati, iztegnuti; izvaditi.

Ertraordinär, adj. izvanredni.

Extra-Post, f. poſta nenaredna.

Erulant, m. prognanik, f. Verwiesener.

F.

Fabel, f. fabula, kazalica, pričica, basna; bajka, šurka; —dichter, m. basnoslovac, pisalac od fabulah; —haft, adj. izmiſljen; —hanß, m. gatalo, pričalac; šaljivac, šaljivčina; —lehre, f. mitologia, basnoslovje.

Fabeln, v. n. smiſljati, lagati, gatati, zanovetati, pripovědati.

Fabriciren, v. a. fabricirati, délati, napravljati.

Fabrik, f. fabrika, tvorionica; —ant, m. fabrikant, tvornik; —at, n. napravak, proizvod.

Fach, n. fioka; pretin, pretinac; (Geschäft, Theil eines Geschäftes), nauk, zanat, struka; ohne Dach und —, bez kuće i kućista; er ist stark in seinem —, jako je vićan, věšt svojemu zanatu, svojemu nauku —; ein Mann von —, strukovnik.

Fach- (in Zus.) strukovni.

Fachbogen

-3 254

Fahrgeleise

Fachbogen, m. luk.

Fachen, v. a. (bei den Hutmachern), lukom biti (vunu, dlaku).

Fächer, m. lepeza, mahalo, pahaljica, hladilo; —n, Fächeln, v. n. mahati, hladiti se (lepezom); —macher, —händler, m. lepezar.

Fachholz, n. kolac od plota.

Fachmann, m. strukovnik, věštak.

Fachreuse, f. věrša.

Fächser, m. (im Weinbau), položnica, razklad, valjak, grebenica.

Fachwerk, n. tini, pretini, pretinje.

Facit, n. suma, iznesak.

Fackel, f. mašala, zublja, luč, baklja, buktinja; —jagd, f. lov pri svěči; —n, v. n. plamtiti, plantati, plamenovati, plasanjati, buktati; (zaubern), zatezati se; —träger, m. zubljonoša, lučonoša.

Faction, f. stranka.

Factisch, adv. činom.

Factor, m. faktor, zapostat, poslovodja; —ci, f. faktoria, zapostastvo.

Factum, n. dogadjaj; učinjenica.

Factur, f. račun; —a, f. račun od robe; —buch, n. knjiga od računah, računik.

Facultät, f. fakultet.

Faden, n. nit; konac; žica; (Klafter), fat, hvat, sežanj, klaftar; —nackend, adj. gol kao od majke rodjen; gol i nag; —nudeln, pl. rězanci; —recht, adj. po žici, po niti; —scheinig, adj. rědak; —weise, adv. konac po konac; po žici; —wurm, m. vlasatnik (cěrv).

Fagott, m. fagot; —ist, m. fagotista.

Fahlen, (veralt.) f. Fangen.

Fähig, adj. sposoban, kadar, věšt; —keit, f. sposobnost.

Fahl, adj. lavast, plav; —es Pserd, plavac, ridjan.

Fähndrich, m. f. Fähnrich.

Fahne, f. zastava; (Standarte), stěg; (Banner), horugva, barjak; die — wehen oder fliegen lassen, razviti barjak.

Fahnen-aussteckgebühr, f. zastavnina; —eid, m. zastavna zakletva; —futteral, n. tok od barjaka; —junker, m. podbarjaktar; —schmid, m. f. Fahnschmid; —stock, m. —stange, f. kopje od barjaka, stežište; —wache, f. straža od tabora.

Fähnrich, m. sendrik, barjaktar, zastavnik, stěgonoša.

Fahnschmid, m. kovač vojnički.

Fahrbar, adj. voziv, brodiv.

Fährden, v. a. koga u pogibelj vėrėi, metnuti, staviti; metati, stavljati; gefährdet sein, biti u pogibelji.

Fähre, f. skela, kompa, brod, splata.

Fahren, v. u. voziti, vezti; — v. n. voziti se; — lassen, ostaviti; ich bin übel, gut dabei gefahren, prošo sam zlo, il dobro; in die Haare, Augen —, zaletěti se komu u kose, vlase, hotět mu izkopati oči; sie sind sich in die Haare gefahren, ustali u slavu bez vina; einem durch den Sinn —, uzprotiviti se, oprěti se komu; einen über den Fluß —, prevezti koga; der Blizstrahl fuhr in die Kirche, udario, šinuo grom u cèrkvu; gen Himmel —, uzići na nebo; hinab —, sići, snići, sajti, saći.

Fahrend, adj. pokretan.

Fahr-gebühr, f. —geld, n. —tare, f. vozarina.

Fahrgeld, n. skelarina; brodidba, brodarina.

Fahrlässig, adj. nemaran, nemarljiv; —keit, f. nemar, nemarnost, nemarljivost.

Fahrgeleise, Fahrleise, f. Geleise.

Fallsett

3

256

8-

Fase

f. padavica; —süchtig, adj. padavi-
čav.

Falsett, n. Falsettstimme, f. falzet,
fistula, glas nenaravni.

Falte, f. Fältchen, n. bora, nabor, fra-
ska, sagib, prigib; —n, v. u. na-
birati, nabrati; die Hände —, sklo-
piti, stisnuti ruke; die Stirne —,
namèrgoditi se, namèrstiti se; —n—
magen, m. knjižavac.

Falter, m. leptir, lepir, metulj.

Fallthüre, f. vrata poklopna.

Faltig, adj. nabran, naboran, fraskav.

Falz, m. žleb, lumbel; — im Fasse
zum Boden, utora; Falz, f. f. Balz;
—bank, f. —bock, m. konj; —bein,
n. gladilo; —en, v. a. nabrati, na-
birati, sviti, saviti; (Falze einschnei-
den), lumbelati, utoriti, zarězati;
(abschaben bei den Gärbern), ogrebsti,
ostrugati; sich begatten, s. Balzen;
—hobel, m. lumbel; (bei den Vött-
chern), utornjak, taranj.

Familiär, adj. prijateljski, priazan.

Familie, f. familia, obiteo, obitel, po-
rodica; (Geschlecht), rod, pleme, po-
koljenje.

Familien- (in Zuf.) porodički; —gut,
n. imanje familie, zavičaj, poro-
dičko dobro; —vater, m. domaćin.

Fanat-iker, m. fanatik; —isch, adj.
fanatik, fanatički, manen, pomam-
ljen; —isiren, v. a. einen —, za-
nesti koga; —ismus, m. fanatizam,
pomama, pomamljenost, zanešenstvo.

Fang, m. lov, lovljenje, udarac.

Fänge, p/. zubi, ganže, nokti (u pticah).

Fange-ball, m. lopta, pala; —geld, „
apsarina, platja za tamnovanje.

Fangeisen, n. stupica, gvoždje, spru-
ženica, klěšte.

Fangen, v a. uloviti, uhititi, uhvatiti,
zateći; Feuer —, užgati se, upa-

liti se; fig. razljutiti se, razsèr-
čiti se.

Fang-messer, n. jatagan, nož od lova;
—neż, —garn, n. mrěža lovaška,
zanka, pruglo.

Fantasi-e, f. fantazia, razmniva; —
ren, v. n. sanjati. buncati, tlapiti;
(auf einem musikalischen Instrument),
igrati, svirati fantaziu.

Fanta-st, m. fantasta, sanjalac; —stisch,
adj. fantastik, fantastiéki; sanjaočki.

Farbe, f. farba, boja, mastilo; Ge-
sichts —, mast.

Färbe-holz, a. dèrvo farbeno; —kunst,
f. farbaria, farbarstvo.

Färben, v. a. farbati, bojiti, bojadisati,
omastiti, namastiti.

Farben-gebung, f. farbanje, bojenje;
—kasten, m. kutia, škatula za farbe;
—mischung, f. měšanje bojah, bo-
jenje; —muschel, f. čašinka za boju;
—reiber, m. tarilac boje; —stein,
m. kamen (za tèrt boju); —stift,
m. pastel, komadić farbe suhe.

Färber, m. farbar, mastilac, bojadjija;
—ei, f. farbaria, farbarnica;
—keßel, m. kotao farbarski; —röthe,
f. broć.

Farkig, adj. našarban, posarban, po-
bojen.

Farinzucker, m. šećer, cukar stèrven.

Farrenkraut, n. paprat.

Farre, m. (veralt.), bak, junac.

Färse, f. junica, jalovica.

Farz, m. pèrdac, pèrdeż; —en, c. n.
pèrdnuti, pèrděti.

Fasan, m. szan, gnjeteo; —erie, f.
szaneria, gnjetinjak; —enmeister,
—enwärter, m. szanar, gnjeteljar;
—huhn, n. szazka, gnjeteočka.

Faschine, f. saš, fašina, snop, uvitak;
—nwerk, n. sašje, fašinje, snopje.

Fasching, m. f. Fastnacht.

Fase, f. f. Fasen

Fasel

B 257

F

Fatum

Fasel, n. leglo, skot; —er, —hans,
m. naklapalo, větrenjak; —ei, f.
budalaština, klapanje; —haft, —ig,
adj. budalast; větren, šaljiv; —
hengšt, m. ajgir, pazduh,

Faseln, v. n. naklapati, budaliti, šaliti se; (irrereben), buncati, sanjati; (erzeugen), leći; kotiti, ploditi se; (serkeln), oprasiti se; (zanehmen, einbringen), množiti se, umnožiti se.

Faseln, v. a. činkati, očinkati; sich
— v. r. osuti se, osipati se.

Fasen, m. žica, nit.

Fasen, Fasern, v. u. činkati, očinkati;
sich — v. r. osuti se, osipati se.

Fasennackend, f. Fadennackend.

Faseole, Fasele, f. pasulj.

Faser, f. Fäserchen, n. žica, nit, žilica;
—ig, adj. žilav, osut, osipan.

Fasern, f. Fasen.

Fasicht, Fasericht, adj. žilav.

Fasig, adj. osut, osipan, osipljiv, žilav.

Faß, n. sud, bure, bačva, lagav; —
nur mit einem Boden, kada, kaca,
masteo, barilo; —binder, m. bačvar.

Fässchen, n. sudić, burence, bačvica.

Faß-boden, m. duo; —daube, f. dùga.

Fasscn, v. a. uhvatiti, uloviti, uhititi,
spodbiti, pograbiti, popasti; Steine
in Gold —, okovat u zlato drago
kamenje; in sich —, primati; děr-
žati; (begreifen), razuměti, dokučiti,
doprěti; Muth, Herz —, usloboditi
se, ohrabriti se; einen bei der Hand
—, primiti koga za ruku; etwas
in die Augen —, uzeti što na oko;
einen Vorsatz —, nakaniti, naumiti,
štogod; sich —, razabrati se, doći
k sebi; umiriti se, utěšiti se; einen
Beschuß —, dokončati; (collegia-
lisch) složiti se u čemu; sich kurz
—, na kratko reći, pisat u kratko;
sich gefaßt machen auf etwas —,
nadati se čemu, pripraviti se na

što; Wurzel —, ukorěniti se, zako-
rěniti se,

Faß-faul, adj. što daje, udara po bačvi;
—hahn, m. pipa, slavina.

Fassion, f. spoznanje, izjavljenje; —
šbrief, m. spoznanica (valavaš), iz-
javnica.

Faßlich, adj. razumljiv, razgovetan;
—keit, f. razumljivost, razgovetnost.

Faß-reif, m. obruč od bačve; —spund,
m. vranj, tapun.

Fassung, f. (eines Steines im Golde),
okov, okivanje; (des Weines), na-
takanje; (des Gemüths), svěst, mir,
pokoj, prisutnost od duše; (eines
Gesetzes) slog (zakona); aus der —
kommen, smesti se, smutiti se, za-
bnniti se, zabenaviti se; aus der —
bringen, smutiti, smesti, zabuniti;
in seiner — bleiben, miran ostati,
ostati pri sebi; —skraft, f. —sver-
mögen, n. razum, dokučenje, do-
kučna sila.

Faßwerk, n. burad, bačve, lagvi.

Fasß, adv. skoro, malo ne, malo da ne.

Faslen, v. n. postiti, postiti se; —,
n. post, žežin; —, f. korizma,
post; —speise, f. jělo postno; —
zeit, f. korizma, post veliki.

Fasfnacht, f. poklade, mesopust, uto-
rak mesopustni; — halten, pokla-
dovati, mesopustovati; —slustbar-
keiten, f. pl. zabave, veselje po-
kladno, mesopustno; —snarr, m.
budala, luda pokladna.

Fasstag, m. post, dan postni, dan od
posta.

Fatal, adj. koban, udesan; (unange-
nehm), dosadan, dojadljiv, neprili-
čan, měrzak; —itát, f. běda, ne-
volja, neprilika.

Fatiren, v. a. (sich auf eine Summe),
spoznati (valovati) kakov dug.

Fatum, n. kob, udes.

17

Faul

258

Fehde

Faul, adj. truo, gnjio; — werden, gnjiliti, trunuti, sagnjiliti, strunuti; (träg), lén, nemaran, trom; —baum, m. krušina; —bett, n. postelja od pokoja, soša.

Fäule, Fäulniß, f. gnjilost, trulost, gnjiloća.

Faulen, v. n. gnjiliti, trunuti, sagnjiliti, strunuti.

Faulenz-en, v. n. lěniti se, dangubiti, plandovati; —er, m. lěnština, lěnac, danguba, neradin; —erei, f. lěnost, plandovanje, danguba, dangubljenje; —erin, f. lěnština, lěnica, danguba.

Faulsicher, n. groznica gnjila, trula.

Faul-heit, f. lěnost; —thier, n. bradip, tromonog (zvěr).

Fäumen, j. Schäumen.

Fauſt, f. pest, pesnica, šaka; fig. ruka.

Fäuſtel, m. čekič, malj, bat.

Fauſt-handschuß, m. rukavica; —kampf, m. šakanje, boj na šake; —pfand, n. ručna (pokretna) zaloga; —recht, n. pravo jačega; —ſchlag, m. pest, šaka.

Favorit, m. milosnik.

Februar, m. februar, veljača.

Fecht-boden, m. —ſchule, f. sala, škola od oružja, skula od mačenja; —begen, f. Napier; —en, v. n. (kampyfen), tući se, biti se, boriti se, hèrvati se; (kunSTMäßig —), mačiti se, natěcati se mačcm; (streiten), pregovarati se; (bettein), prositi, hogoraditi; —er, m. mačilac; —handschuß, m. rukavica za mačenje; —kunſt, f. mačenje; —meister, m. meštar, nauěitelj od oružja, od mačenja; —plaß, —ſchule, f. Fechtboden.

Feder, f. (am Vogel und zum Schreiben), pero; (am Hute), pero, per-

janica, perje; (in der Uhr, dem Schloſſeic), stajka; (wilde Schweinsborſte), čekinja, štetina od vepra divjega; —ball, m. volant, lopta perjata; —besen, m. peruška; —bett, n. perina, pernica; —büchſe, f. pernjak; —buchs, m. perjanica; —fechter, m. vojnik, vitez na peru; —händler, m. perar; —hart, adj. elastičau, n. f. Elastisch; —harz, n. smola elastična; —hut, m. kalpak, klobuk perjati; —ig, adj. perjat, peran; —kiel, m. cěv od pera; —kraft, f. f. Elasticität; —trieg, m. pregovaranje pismeno, rat književni; —kissen, n. jastuk, koktao od perja; —leſen, n. (gem.) nicht viel —ensmachen, nešaliti se mnogo; —loß, adj. bez perja; —messer, n. peročnik, peročnjak; —n, o. n. puštati perje; jich — v. j. f. Mausen; —neike, f. karanfil, garosan perjati; —pofe, f. Federſpule; —ſchmüßer, m. perjaničar; —ſpiel, n. strašilo, lov sa sokolom; —ſpize, f. èrt, věršak od pera; —ſpule, f. Federkiel; —ſtaub, m. mah, iglice (pod perjem); —ſtäuber, f. Federbesen; —ſtrich, m. potegnutje, potez od pera; —viich, n. pilad, živad, perad; —wildbret, n. letuće, zvěr letuća.

Fee, f. vila; —nmärchen, n. pričica, bajka od vilah.

Fege, f. rešeto.

Fegefeuer, n. purgatorij, očistilo.

Fegen, v. a. čistiti, očistiti; (mit dem Besen), pomesti, izmesti, omesti; einem den Beutel —, žep, kesu komu prazniti; ich will ihn —. oprat éu ga, osapunat éu ga.

Fehde, f. rat, krajna; razmirica, razmirje, omraza, zavada; —brief, m. navčstenje rata.

Fehe

259

F

Feil

Fehe, f. věverica sibirska.

Fehl, s. Fehler.

Fehlbar, adj. grešan, spotaknjiv, pobitan; —kett, f. spotaknjivost, grešnost, pobitnost.

Fehlbitte, f. prošnja neuslišana.

Fehlen, v. n. & a. (nicht treffen), promašiti, nesgoditi; (mangeln), faliti, manjkati, uzmanjkati; (irren, sich täuschen), faliti, pogrěšiti, spotaknuti se, popuznuti se; was fehlt Ihnen? što vam je? es fehlt viel, wenig, daß ... mnogo, il malo fali da ..., u malo što ...; es fehlt mir etwas, jest mi něšto; wer fehlt? koga neima? es fehlte nicht ein Haar, daß ich gefallen wäre, u malo, o malu, malo da nisam pao; weit gefehlt; daleko od toga.

Fehler, m. (Fehlhieb, Fehlstopf), promašaj; (moralischer —), falinga, mana, bludnja, pogrěška, porok; (Mangel), manjkanje, pomanjkanje, nedostatak; —frei, adj. bezpogrěšan, bez mane; izvěrstan; izpravan; —haft, adj. pogrěšan, pun nedostatakah; pun manah; —adv. zlo, faljeno, nevaljano,

Fehl-fahren, —gehen, v. n. zabasati, zaći s puta; nepoći, neizići za rukom; —gang, m. zabludjenje, zabluda; —greisen, v. n. promašiti; —geburt, f. pověrgnutje; —griff, m. promašaj; —schießen, v. n. promašiti, nezgoditi; —schlagen, v. a. promašiti, nezgoditi; nepoći, neizići za rukom; —schlag, —schuß, —stopf, —streich, m. promašaj; —schlag, fig. neuspětak; —stophen, v. n. promašiti, nezgoditi; —treten, v. n. spotaknuti se, popiknuti se, posěrnuti; —tritt, m. spotaknutje, popiknutje; falinga, pomanjkanje, pogrěška, porok; —werfen, v. a.

promašiti, nezgoditi; —wurf, m. promašaj.

Fehm, f. —gericht, n. otajni sud zaglavni (u staro doba).

Fehm, f. Eichelmaßt; —geld, f. Eichelgeld.

Fehwamme, f. potèrbušina od věverice sibirske.

Feier, f. praznik; blagdan; svetac, svetkovina; (Ruhe), pokoj, mir, odmor; —abend, m. počinak (od posla); —machen, počinut od posla, odahnut od posla; —kleid, —tagskleid, n. haljina, odělo svečano; —lich, adj. svečan, světačan, svetkovan; adv. — svečano, svetkovno; —lichkeit, f. svečanost; svetkovina, slavnost; pristojnost; —n, v. a. (ein Fest,) svetiti, svetkovati, slaviti, častiti; — v. n. (ausruhen), počinuti, odahnuti; počivati; (müßig sein), dangubiti, bez posla stojati; —stunde, f. ura, doba od počinka, od pokoja, princip; —tag, m. blagdan, svetac; praznik; svetkovina; —täglich, adj. blagdanji, svečan; —ung, f. svetkovanje, svetjenje.

Feifei, f. žlězde (bolest konjska).

Feigbohne, f. vučjak, vučji bob.

Feige, adj. strašiv, strašljiv, plašljiv.

Feige, f. smokva (voće).

Feigen-haum, m. smokva, smokvenica (dèrvo); —garten, m. smokvik; —schneppse, —drossel, f. gèrmuša, volić (ptica).

Feig-heit, f. strašivost, plašljivost; —herzig, adj. strašiv, strašljiv, plašljiv; —herzigkeit, f. Feigheit.

Feigwarze, f. zalac venerički.

Feil, adj. na prodaju, za prodaju; —bieten, haben, prodavati, nditi, imati na prodaju; öffentlich

17 *

Felge

-3 261

F-

Fernambuk

f. granice, medje obćine; —marschall, m. feldmaršal, (t.) ratovnik; —marschall-Lieutenant, m. (t.) podratovnik; —maus, f. miš poljski; —messen, n. kopnoměrenje; —messer, m. kopnoměrac, geometra; —meßkunst, f. geometria, kopnoměrje; —mohn, m. turčinak, mak poljski; —musik, f. muzika vojnička; —post, f. pošta taborska; —prediger, m. duhovnik taborski; —rose, f. ruža divja; —röschen, n. větrenica divja (cvět); —rübe, f. měrkva, měrkvěla; —scherer, m. selčer, selčar, ranar vojnički; —schlacht, f. boj, bitva, bitka; —schlange, f. šiba (věrsta od topa); —schmiede, f. kovačnica, viganj taborski; —schön, adj. lěp iz daleka; —soldat, m. soidat, vojnik; —stein, m. medjaš, menjik; —stück, n. njiva, komad polja; top; —stuhl, m. stolica taborska; —taube, f. golub divji; —thymian, f. Feldkümmel; —wache, f. straža od tabora; —wachtmeister, m. major; —wasser, n. voda poljska; —webel, m. stražmeštar; —weg, m. staza, putié, přečac; —wieße, f. ledina, pašnik; —wirthschaft, f. poljsko gospodarstvo, kućanstvo; —zeichen, n. znak, znamen vojnički; —zeugmeister, m. (t.) topovnik; —zug, m. (t.) vojnica, vojska.

Felg-e, f. stěrnište; (am Wagenrade), gobelja, platica, naplatak; —en, v. a. razbiti, uzorati stěrnište; metnuti gobelju na kolo; —en-hauer, m. kolar.

Fell, n. koža.

Felleisen, n. torba (kožna).

Felonic, f. feudna nevěra.

Felsen, Fels, m. hrid, litica, stěna,

klisura; —herz, n. sěrce od kamena; —klust, —höhle, —rig, m. pećina, spila; —wand, f. stěna, litica, kěrš.

Felsig, adj. kamenit, kěršan, kěršovit.

Felstein, m. stěna, kamen od hridi.

Felucke, f. filjuga (věrsta od broda).

Fench, m. muhar, bar (žito).

Fenchel, m. morač, komorač, kopar; —holz, f. Sassafras.

Fenster, n. oblok, prozor, penžer; okno; (in Zusammenf.) prozorni; —beschlag, m. okov od prozora; —bkei, n. olovo od prozora; —chen, n. obločić, prozorčić, penžerić; —stügel, m. vratnica od prozora; —geld, n. danak, daća od prozorah; —gitter, n. rešetka od prozora; —glas, n. staklo od prozora; —kissen, n. jastuk od prozora; —kreuz, n. križ, kěrst od prozora; —laden, m. kapak, vratnica; —rahmen, m. okvir od prozora; —recht, n. prozorno pravo; —säule, f. —pfeiler, m. stupac od prozora; —scheibe, f. otkno, staklo od prozora; —steuer, f. prozornina; —werk, n. prozori, okna.

Ferialtag, m. neradnik, neradni dan.

Ferien, pl. serie, vakacie, praznici, neradno vrěme.

Ferkel, —chen, n. prase, odojak, odojče; —n, v. n. prasiti se, oprasiti se.

Fern, adj. dalek, dalnji; —adv. daleko; —e Gegend, daleke strane; — sei von mir der Argwohn, daleko budi od mene sumnja; in so —, in wie —, u koliko; das sei — von mir, bože me sačuvaj.

Fernambuk, n. fernambuk, věrzilo, děrvo braziliansko.

Ferne

3 262

F-

Festung

Ferne, f. dalečina, daljina; er sjeht
in die —, daleko vidi.

Fernen, v. n. kazati se iz daleka;
sie fernt schön, lépo ju je pogle-
dat, vidět iz daleka.

Ferner, adj. dalji; — adv. věrh to-
ga, zatim, od sad u naprědak, u
naprědak, suviše, dalje; bleiben
Sie — auch mein Freund, da ste
mi priatelj i u naprědak; — muß
man noch wissen, věrh toga, zatim
třeba još znati.

Fernerhin, adv. od sada, u naprěda,
u buduće.

Fernerweit, Fernerweitig, f. Ferner.

Fern-glas, n. durbin, očnik, cěvoč-
nik; —rohr, n. teleskop, zvěz-
dočnik.

Fernschreibemashine, f. telegraf.

Ferse, f. peta; —engeld, n. — ge-
ben, uzeti utrenik, poběgnuti, u-
teći, uskočiti; —enpunkt, m. na-
dir.

Fertig, adj. (bereit), gotov, spreman,
opremljen, pripravan, napravljen,
učinjen; (schleunig), běrz, hitar, o-
kretan; (geschickt), hitar, věšt, vi-
čan; er ist mit seinem Vermögen
—, razsuo je sve svoje; — adv.
gotovo; věšto; hitro.

Fertigen, v. a. gotoviti, svěršiti, na-
praviti, načiniti; (für unterzeich-
nen), podpisati.

Fertigkeit, f. běrzina, hitrina, hi-
trost; sposobnost, věština; lakoća.

Fessel, f. okovi, verige, gvozdje, že-
lězje; — am Fuße der Pferde,
spona, puto, bukagie; — an Fü-
ßen, negve; — an Händen, lisiči-
ne; einen in —n schlagen, okovati,
sputiti koga; —n, v. a. okovati;
ein Pferd —, sputiti; (einnehmen),
zaněti, priuzeti.

Fest, n. (Festtag), svetac, blagdan,

praznik; svetkovina (Schmaus),
čast, gostba, goštenje, sobet.

Fest, adj. čvěrst; tvěrd; krut; jak;
jedar; stavan, stalan, postojan;
— adv. čvěrsto; tvěrdo; jako;
stavno, stalno, postojano; das —e
Land, kopno; —er Schlaf, tvěrd
san; sich an einem Orte — sezen,
nastaniti se, udomiti se gděgod;
sich — vornehmen, nakaniti za
zbilja.

Fest-abend, m. nadvečerje, očidan;
am —e, u oči, u očidan; —essen,
n. čast, gostba, sobet; —esser, m.
sobetnik; —gesang, m. pěsan
svetkovna.

Festhalten, v. a. čvěrsto děržati;
(verhaften), zatvoriti koga; an ei-
ner Sache —, ostati kod čega;
einen Grundsaß —, děržati se na-
čela.

Festigkeit, f. stalnost, stavnost; po-
stojanstvo; krutost.

Festkleid, n. ruho, odělo blagdanje;
odělo svetkovno, svečano.

Festlich, adj. svetkovan, svečan; —
keit, f. svetkovina, svečanost.

Festnehmen, v. a. Iemand, uhvatiti
koga.

Festsezen, v. u. eine Frist, odrediti
rok.

Fest-sitzen, v. n. děržati se, prilěpiti
se, prionuti; (im Gefängniß), za-
tvoren biti, bit u tamnici, tamno-
vati; —stehen, v. n. stojati cvěr-
sto na nogama.

Feststell- en, v. u. ustanoviti; —ung,
f. ustanovljenje.

Fest-tag, m. svetac, blagdan, praznik;
—täglich, adj. blagdanji, svečan.

Festung, f. tvèrdja, tvèrdjava; grad;
kula; —šau, m. —šbaukunft, f-
fortifikacia, utvèrdjenje; —swerk,
n. tvèrdja, tvèrdjava; grad; kula.

Fett

B 263

B-

Feuervsen

Fett, n. mast; salo; tuk, pretilina.

Fett, adj. mastan, tučan, pretio, de-
beo; (reich, einträglich), bogat, plo-
dan, uharan, probitačan.

Fett-uder, f. žila tusta; —ammer, m.
vuga, uroš (ptica); —darm, m.
guzno crěvo; —ſlecken, m. měrlja
od tuka, od masti; —gans, f.
guska tusta, pretila; —haut, f.
opna od sala; —ig, adj. mastan,
tust, tučan; omašten, otušten; —
igkeit, f. pretilina, debeljina; —
kram, m. salarnica, salara; —krä-
mer, m. salar; —magen, m. želu-
dac tusti; —waare, f. salo, preti-
lina.

Feßen, m. kěrpa, kěrpina, dronjak,
rutina, cunja, oděrpina.

Feucht, adj. vlažan; mokar; —en,
v. a. vlažiti, močiti, kvasiti; o-
vlažiti, namočiti, pokvasiti; — v.
n. vlažiti se, mižati, pišati; —
igkeit, f. vlaga, mokrina; —ig-
keitsmesser, n. vlagoměr.

Feuer, n. oganj, vatra; fig. žar, že-
stina; —anbeter, m. ognjoklanja-
lac; —anstalt, f. uredba suprot
ognju; —artig, adj. podoban, pri-
ličan ognju; —bake, f. s. Leucht-
thurm; —becken, m. grionica; —
berg, m. gora, běrdo ognjevito;
—beständig, adj. čvěrst, tvěrd,
neupaljiv, —blase, f. prišt (od o-
parenja); —bock, m. konj (od
ognjišta); —brand, m. glavnja,
glavnjica, ugarak; —eimer, m.
sić, čabar (za gasit); —cisen, n.
ognjivo, ognjilo, masat; —esse, f.
f. Schornstein; —fächer, m. maha-
lo; —farbe, f. farba, boja od og-
nja; —farben, adj. ognjene boje,
na oganj; —faß, n. kaca, kada
(za gasit); —fest, adj. neupaljiv,
čvěrst, tvěrd; —flamme, f. Flam-

me; —gefahr, f. pogibelj, opas-
nost ognja, vatre; —gefährlich,
adj. nesiguran od vatre; —geräth,
n. sprava za gasit, gasilo; —
geschrei, n. buka, vika na vatru;
—glocke, f. Sturmglocke; —gott, m.
vulkan, bog od ognja; —haken,
m. čaklja (za gasit); —herd, m.
ognjište; —himmel, m. nebo ognje-
no; —holz, f. Brennholz; —rig,
f. Feurig; —kaffe, f, kasa požar-
na; —knecht, m. gasilac; —kugel,
f. balota, zěrno ognjeno; —kunst,
f. piroteknia, ognjoslovje; —
lärm, m. vika na vatru; —leiter,
f. lěstve požarne; —maal, n. (von
einer Brandwunde), prišt, opěrljo-
tina, (angebornes —), madež cěr-
veni; —maschine, f. ognjivo, kre-
sivo; —materie, f. oganj, vatra;
—mauer, f. ognjak, zid proti og-
nju; —mörser, m. mužar.

Feuern, v. a. (heizen), grijati, topliti,
kuriti; (brennen), paliti, žgati, go-
rěti; (schießen), pucati; den Wein
—, sumporiti vino, metnuti u
njega sumpora; (Hige fühlen), go-
rěti.

Feuervsen, m. furuna, peé; —ord-
nung, f. uredba suprot ognju; —
psanne, f. grionica, žeravnik; —
polizei, f. redarstvo u obziru og-
nja; —probe, f. mazia; (bei Me-
tallen), proba ognjena, oganj, va-
tra; —rad, n. kolo ognjeno; —
regen, m. dažd ognjeni; —rohr, n.
cev ognjena, puška; —roth, adj.
cěrven kao vatra; (von Haaren),
ridj; — werben, pocěrveniti, po-
rumeniti kao rak; —säule, f.
stup ognjeni; —zbrunst, f. požar,
pogor, oganj, vatra; —schaden, m.
šteta, kvar od vatre; —schaufel,
f. vatralj, maša; —schein, m. svět-

Feuerwerk

264

Filzig

lost, rumenilo od ognja; —scheu, adj. ognjabojeć, koi se boji og nja; —schiff, n. paljevica (šajka); —schirm, m. vatrobran, ognjobran; —sgefahr, f. pogibio od ognja; požar, pogor, vatra, oganj; —sicher, adj. siguran od vatre; —snoth, f. požar, pogor, oganj, vatra; —speiender Berg, m. gora ognjena, bërdo ognjem rigajuće; —sprize, f. sisaljka (za gasit), štërcaljka; —stahl, n. ognjivo, ognjilo, masat; —stätte, f. ognisti, kuéa; město od pogora; — stein, m. kremen; —ung, f. grijanje, kurenje; gorenje; oganj, vatra; —versicherung, f. osiguranje za štetu od vatre; — verscherungsanstalt, f. osiguraonica za štetu od vatre; —wache, f. —mächter, m. straža, stražac (suprot ognju).

Feuerwerk, n. igra ognjena, oganj umětni; —er, m. topnik; ognjanik; —skunft, f. piroteknia, ognjoslovje.

Feuer-zange, f. kljěšta od ognja; — zeichen, n. (wegen einer Feuersbrunst), znak vatre; (mittelst Feuers), znak vatrom; —zeug, n. kresivo, ognjivo.

Feurig, adj. ognjen, vatren, ognjevit; (lebhaft), žestok, živ, vatren. Flaker, m. flaker, izvozčik.

Fibel, f. bukvar.

Fiber, f. žilica, končić, vlakno.

Fichte, f. Fichtenbaum, m. omorika (děrvo).

Fichten, adj. omorikov; —holz, n. omorikovina; —wald, m. omorikova šuma.

Ficke, f. Tasche.

Fiction, f. izmišljotina; laž.

Fideicommiss, n. pověra; (in Zus.) po-

věrski; —arisch, adj. pověrnički; —gut, n. pověrbina.

Fidibus, m. fidibus.

Fieber, n. das kaltc —, groznica, zimnica; das hižige —, ognjica; —haft, adj. grozničav, zimničav; ognjičav; —hiże, f. oganj od groznice; —lehre, f. piretologia, nauk o groznici; —materie, f. uzrok od groznice; —mittel, n. lék, lékaria od groznice; —patient, m. grozničavac; —rinde, f. kina, kora peruvianska; —schauer, m. groza; —tag, m. dan groznični.

Fiedel, f. gusla; klade (za pedepsat krivnike); —bogen, m. gudalo, lučac; —er, m. nadrigusla; —n, v. n. guděti; škripati (na gusli).

Fiedern, f. Besiedern.

Fierant, m. vašardžija, sajmnik.

Figur, f. figura, ikona; kip, slika, prilika.

Figůrlich, adj. figuran, prilikovan, metaforički; — adv. figurno, prilikovno, metaforički, prenosno.

Filet, n. mrěža, mrěžica.

Filial-, (Neben), podružni, pobočni; —bank, f. podružna banka; —verein, m. podružnica.

Filtrir-en, v. a. cěditi; procěditi; — n. cědjenje; —sack, m. cědilo, turbica za cědilo; —stein, m. cědionik; —tuch, n, cědilo.

Filz, m. pust; (Knicker), tvěrdica, stisljivac, lakomac; (ein derber Verweis), ukor, pokaranje, opsovanje; (ein grober Mensch), grubian, neotesan.

Filzen, v. a. valjati; (Verweise gezen), koriti, pokarati, opsovati; — v. n. stisljiv, lakom biti; sich —, v. r. zaměrsiti se, zaplesti se.

Filzhut, m. klobuk, šešir od pusti.

Filzig, adj. stisljiv, lakom, tvěrd; —

Filzlaus

265

Fiscal

adv. stisljivo, lakomo, tvèrdo; — keit, f. lakomost, stisljivost.

Filzlaus, f. ploštica.

Filz-macher, m. pustar; —mantel, m. kabanica od pusti; —schuhe, pl. cipele, crevlje od pusti; —schle, f. poplat od pusti; —tuch, n. pust.

Fimmel, m. klin; čekić, mlatac.

Final-, konačni; —isiren, v. u. doveršiti, svěršiti što.

Finalstock, f. Schlußzierath.

Finanz-en, pl. financie, dohodci děržavni; (in Zus.) novčanski; —collegium, n. —kammer, f. kamara kolegij od financiah; —minister, m. ministar od financiah, novčanstva; —wesen, n. financie, poslovi financialni; —wissenschaft, f. financie, nauk o financiah, novčanska znanost.

Finkelhaus, n. nahodište, kuća za děcu nadjenu; —kind, n. nahod, nahodnik.

Find-en, v. u. naći; nahoditi; (endessen), iznaći, odkriti; sich in etwas —, razuměti, razabrati štogod i priučiti se, priviknuti se čemu; sich in Jemanden —, sprijubiti se komu; (erkennen), nalaziti, viditi se kome; man findet Leute, ima ljudih; —er, m. najdettelj, našastnik, (t.) nalježnik; —erlohn, m. (t.) nalježba; —ling, f. Findelkind.

Finger, m. pèrst; lange — haben, duge nokte imati, krasti; einem auf die — sehen, paziti na koga; sich die — verbrennen, opeći se, opariti se; — Gottes, ruka božja; —sörmig, adj. na sliku, na podobu od pèrsta; —handschuß, m. rukavica s pèrsti; —hut, m, napèrstak, napèrstnjak; —ling, m. mošnjica za pèrst.

Fingern, v. a. pipati, udarati, igrati, zadirati (pèrstima).

Finger-ring, m. pèrsten; —spiże, — koppe, f. vèrh od pèrsta; —zeig, m. fig. znak, znamenje, namignutje.

Fink, m. zeba (ptica); —enfalk, —enhabicht, m. kraguj (ptica); —ennetz, n. mrěža (za male ptice); —ler, m. (veralt.) ptičar.

Finne, f. (am Gesicht), muzol, bubuljica; (am Fische), krilo, pero (od ribe); (bei Schweinen), guba, šuga, srab (svinjski); (die Spiße eines Berges), vis, vèrh od gore.

Finnig, adj. bubuljičav, gubav, šugav, srabljiv.

Finster, adj. taman, mračan, tmast; ein —es Gesicht, lice namèrgodjeno; —ling, m. obskurant, mračnjak; —niß, f. pomèrčina, tmina, tmica, tama, mrak, tamnost; — an der Sonne, am Monde, pomèrčanje sunca i měseca.

Finte, f. finta, varka, hitrina.

Fips, f. Nasenstüber.

Firlesanz, m. Firlesanzerei, f. budalaštine, trice.

Firma, f. firma, ime (u tèrgovacah), (t.) tvèrtka; —führer, m. (t.) tvèrtkovodja; —zeichnung, f. naznaka tvèrtke tèrgovacah.

Firmament, n. firmament, tvèrdja, tvèrdina (nebeska).

Firm-en, —eln, v. u. krizmati, birmati, potvèrditi; —ung, —elung, f. krizmanje, krizma, birma, potvèrdjenje.

Firner, m. ledenik, sněžnik, gora sněgom i ledom pokrita.

Firniß, m. firnis.

Firnissen, v. u. firnisovati.

Firste, f. slěme, vèrh.

Fiscal, m. flskal; (in Zus.) fiskalni.

Flacken

267

F

Fleisch

sème od lana; —jeide, f. vilina
kosa (trava).

Flacken, v. u. cěpati, razbijati.

Flackern, v. n. pèršiti, vijati se.

Fladen, m. pogača, lepinja.

Flagg-e, f. barjak, steg, zastava, (t.)
plovosteg; —enſſteier, m. barjak-
tar pomorski; —enſchiff, n. brod
stegonosni; —enſtange, f. —enſtock,
m. kopje od barjaka pomorskoga.

Flämische Leinwand, f. platno fla-
mansko.

Flamm-e, f. plamen, plam; —en, v.
n. plamtiti, plamenovati, plasanjati,
buktati; —icht, adj. plamenit.

Flanell, m. flanela.

Flanke, f. bok, strana.

Flankiren, v. n. herum —, tepsti se,
skitati se, klatiti se.

Flasche, f. Fläschchen, n. boca, hočica,
ploska, ploštica, flaša, flašica.

Flaschen-bürste, f. četka; —futter, n.
—keller, m. tok od bocah, kana-
veta; —kürbiß, m. tikva; —zug,
m. kluba, vito.

Flaschinet, n. svirala, sviroka, frula.

Flaschner, m. klepar.

Flatter-er, —geist, m. větrogonja, vě-
trenjak; —haft, adj. větren, ne-
stalan, pěršeć; —haftigkeit, f. vě-
trenost; —mine, f. pěršeći lagum,
podkop.

Flattern, v. n. pèršiti, leperšati, lepe-
tati, vijati se; (flatterhaft jein), ne-
stalan biti.

Flau, adj. slab, oslabljen, iztrošen.

Flaum, m. —ſeder, f. mah, pavu-
ljica.

Flausch, m. pram, pramen, pahalj.

Flechie, f. žila.

Flecht-e, f. (Haarſlechte), pletenica,
kosa; (aus Ruthen), pleter, lesa;
(auß der Haut), lišaj; —en, v. a,
plesti; einen aufs Rad —, metnuti,

věrći, udariti na kolo; —weide, f.
žukva; —werk, n. pleter.

Fleck, m. komad, dio; (zum Flicken),
kèrpa, zakèrpa; (Stelle), město;
ein blauer —, modrica; (von Thie-
ren zum Essen) pikat; er geht nicht
vom —, i nemiče se; er hat daß
Herz auf dem rechten —, dobra je
sèrca; den rechten — treſſen, so-
diti, pogoditi.

Flecken, m. varošica, městance.

Flecken, m. (Schmaz), měrlja, kèrpa;
(ein angeborner —), madež, zna-
menka; (auf Tigrern etc.) pěga, piknja;
die —, die Masern, ospice; ohne
—, neoskvěrnjen.

Flecken, v. a. oměrljati, opěrljati, omazati; kěrpiti, zakěrpiti; —, v. n. pěrljati se, měrljati se; napredovati.

Fleck-fieber, n. groznica petićava; —
ig, adj. kèrpast, pégav, oměrljan,
opěrljan, omazan; —kugel, f. lop-
tica od sapuna (za vadit měrlje);
—fieder, m. pikatar.

Flever-maus, f. ljiljak, slěpi miš, mé-
dopir, pirac; —wisch, m. peruška.

Flegel, m. mlat, cěp; grober —, gru-
bian; —ei, f. grubianstvo; —haft,
adi. grubian, grubianski.

Flehen, v. n. moliti, prositi; —, n.
molba, prošnja; —tlich, adj. sni-
žen, směran.

Fleisch, n. meso, put; wildes —, (in
den Wunden), divje meso (u rani);
(in Zus.) što se tiče mesa, mesni;
—bank, f. mesnica, mesarnica, ka-
sapnica; —beitrag, m. dodatak na
meso; —beischau, f. razgled mesa;
—drühe, f. juha, čorba mesna; —
er, m. mesar, kasapin; —ergewicht,
n. měra mesarska; —erhund, m.
samosov, pas mesarski; —knecht,
m. sluga mesarski; —n, adj. pu-
ten.

Fleischeßlust

268

F-

Flispern

Fleischeslust, f. putenost.

Fleisch-farbe, f. boja, farba tělesna;
—farben, adj. bo(e, farbe tělesne;
—fressig, —fressend, adj. mesojěd;
—gewächs, n. sarkoma, kvěrga
mesnata; —gabel, f. vilice, viljuška;
—hacker, m. mesar, kasapin; —ig,
adj. mesnat; —kammer, f. mesnica;
—klöschen, n. valjušak od mesa;
—lich, adj. puten; —markt, m.
těrg od mesa, mesotěržište; —
speise, f. jělo měrsno; —steuer, f.
danak od mesa, mesarina; —suppe,
f. Fleischbrühe; —tag, m. dan měrsni;
—tare, f. mesarina; —topf, m.
lonac, gěrnac za meso; —wage, f.
měra mesarska; —wunde, f. rana
u mesu; —wurst, f. kobasica.

Fleiß, m. marljivost, pomnja, pomnjivost, nastojanje; mit —, hotice, hotoma, navlaš, uz pěrkos; —ig, adj. marljiv, poman, pomnjiv.

Vletschen, v. n. die Zähne —, režati,
kesiti se; (hämmern), tanjiti, raz-
tanjiti, potanjiti.

Flick-en, v. a. kèrpiti, pokèrpiti, zatèrpiti, okèrpiti; —, m. kèrpa, zatèrpa; —er, m. kèrpac, kèrpač, kèrpilac; —in, f. kèrpilica; —erei, f. kèrparia, kèrpež; —erlohn, m. kèrparina, kèrpljenje; —werk, n. kèrparia, kèrpež.

Flieder, f. zova, baza, bazag; —muß,
n. sok od zove.

Fliege, f. muha; spanische —, babak,
popić.

Fliegen, v. n. letěti; (als eine Fahne),
vijati se.

Fliegen-garn, —neß, n. mrěža (suprot
muham); (— ums Bette), komar-
nik; —gift, —pulver, n. otrov za
muhe; —klappe, —klatsche, f. mu-
harnik; —schnäpper, m. muholovac
(ptica); —schrank, m. muharnica;

—schwamm, m. muhomor (pečurka);
—schwarm, m. roj muhah; —stein,
m. muhomor; —wedel, m. branio-
nica.

Fliehen, v. n. běžati, běgati, poběg-
nuti, poběći, uteći; zu einem —,
uteći se k komu; dahin —, prola-
ziti, prohoditi, letěti, proticati; —
v. a. běžati, uklanjati se pred kim.

Fliese, f. ploća, ploka, plojka.

Fließ, n. runo; der Orden des gol-
denen Fließes, red zlatnoga runa.

Fließ-en, v. n. teći, proticati; (schmel-
zen), topiti se, taliti se; raztopiti
se, otopiti se, raztaliti se; (daher-
fliesen, daherkommen), dolaziti, slě-
diti, proizhoditi, izvirati; (als
Papier), probijati, taliti; diese
Kerzen —, ove svěće cure, tale
se; der Schweiß floß ihm von der
Stirn herab, cědio mu se je, curio
mu je znoj niz obraz; —end, adj.
tekuć; žitak; —endes Wasser, teku-
ćica (voda), voda tekuća; —endes
Gold, zlato raztopljeno; (von Ver-
sen, Schreibart), tekuć, lak, mek,
skladan; —papier, f. Löschpapier;
—wasser, n. tekućica (voda).

Flicte, f. backavica (za vadit kèrv
konjem).

Flimmern, v. n. cakliti se, stakliti
se, světiti se, světliti se, sěvati.

Flink, adj. lak. lagan, jatoran, bèrz,
hitar, okretan.

Flinte, f. puška,

Flintenier, Flintenschüze, m. mušketir.

Flinten-kolbe, f. kundak; —kugel, f.
purak, zěrno (od puške); —kauf,
m. cév (od puške); —schluß, n.
oganj (od puške); —schuh, m. tok
(od puške); —schuß, m. hitac; —
stein, m. kremen.

Flispern, Flistern, v. a. & n. šaptati,
prišaptati.

Flitter

269

—

Flüchten

Flitter, m. & f. Flitterchen, n. titreika, šljoka; —gold, n. varak; —haube, f. kapa s titreikami; —kram, m. —werk, n. titreike.

Flittern, v. n. treptěti, trepetati.

Flitter-sand, m. pěsak sjajni; —staat, m. ures laživi; —wochen, pl. medene nedělje; pěrvo vrěme iza ženitbe.

Flitz-bogen, m. lúk; —pfeil, m. strěl, strěla.

Flocke, f. Flocken, m. Flöckchen, n. pram, pramen, pahalj.

Flocken, v. a. obratit u pahlje; — v. n. padat na pahlje, mesti (od sněga).

Flockicht, adj. kao pahalj.

Flockig, adj. praman, pramenit.

Flockseide, f. f. Floretseide.

Floh, m. buha.

Flöhen, v. u. iskati buhe.

Flöhkraut, n. buhača, bušina, bušinac (trava).

Flöhstich, m. ujěd, ugriz od buhe, buhojědina.

Flor, m. (Blüthe), cvět; (Blüthenzeit), cvatnja; (blühender Zustand), cvět, dobro, cvatuće stanje.

Flor, m. voo; —binde, f. poša, veo.

Floren, m. forinta, fiorin.

Floret, n. rapir; fioret; —band, n. věrpea od fioreta; —seide, f. kentenar, fioret (věrsta od swile).

Floriren, v. n. cvasti, cvětati, cavěti.

Florweber, m. velar.

Flöß, n. Flöße, f. plav, splav, plutva; splata.

Flößen, v. u. Holz —, plaviti děrva.

Flöß-seder, f. pero, krilo od ribe; —gebühr, f. plavnina; —graben, m. konao za plavljenje (děrvah); —holz, n. děrva splavljena; — meister, m. nastojnik od splavih, od

splatah; —plaß, m. město za děrva splavljena; —schreiber, m. pisar od plavljenja.

Flößung, f. plavljenje (děrvah).

Flöte, f. flauta; svirka, svirala, sviroka.

Flöten, v. n. igrati, svirat u flautu; — gehen, uteći, poběgnuti, uzet utrenik, otić izpod žita; propasti.

Flöten-futter, n. tok od flaute; — spieler, m. flautista; svirac; — werk, n. —zug, m. igra od flautah (u orguljah).

Flott, adj. — sein, plivati, ploviti, pliti, plutati; — werden, uzpliti, uzplivati, uzplutati; — machen, krenuti, maknuti s pruda; — leben, živěti veselo, razkošno.

Flotte, f. flota; kleine —, flotica.

Flöß, m. (im Bergwerke), věrsta; (Flur im Hause), dvor, pridvorje, veža; —erz, n. rudo u věrstah povaljenih; —gebirge, n. gora, planina na věrste; —weise, ade. věrst po věrst.

Fluch, m. kletva, proklestvo, prokletinja; —en, v. n. kleti, prokleti, proklinjati, psovati; —er, m. psovač; psovalac.

Flucht, f. běg; die — nehmen, ergreifen, poběgnuti, běgati, běžati; in die — schlagen, protěrati, raztěrati; (Eile, Geschwindigkeit), hitnja, běrzost; (Spielraum), prostor.

Flücht-en, v. a. spasiti, osloboditi, izbaviti; sich —, uteći se; —ig, adj. běgué; (schnell vergehend), běgué, minuć, nestalan; (leicht, schnell), běrz, hitar, lak, lagan; (in der Chemie), letljiv, letuć; (leichtsinnig), větren, nepostojan; — werden, poběgnuti, uteći; — adv. mimogred, mimogrede, běrzo, hitro, uzgred; —igkeit, f. hitrost, hitroća,

Folgerecht

271

F-

Forschung

tim, po tom, iza toga; (folglich), dakle, dake, indi.

Folgerecht, adj. doslědan; —igkeit, f. doslědnost.

Folger-n, v. a. vaditi, izvoditi, suditi; —ung, f. izvod, izvodjenje.

Folgesatz, m. izvodak.

Folgewidrig, adj. nedoslědan.

Folgezeit, f. naprědak, vrěme buduće, došastnost.

Folglich, adv. slědovno, dakle, dake, indi.

Folgsam, adj. poslušan, pokoran; —keit, f. posluh, poslušnost, pokornost.

Foliant, m. foliant; knjižina, knjižetina, knjižurina.

Folie, f. list.

Folio, in Folio, adv. in folio, na listu; ein Narr in —, velika budala.

Folter, f. mùka, mùčenje; auf die — spannen, bringen, udariti, staviti na mùke; —bank, f. raztezalo, osledje, konjic; —er, m. mùčitelj, mùčilac, mùčionik; —kammer, f. mučionica; —n, v. a. mùčiti, kiniti; —seil, n. konop, uvit (za mùčiti).

Fond, m. zaklada, fond; — (in Zus.) zakladni, fondovni; —gut, n. zakladbina, fondovno dobro; —obligation, f. zakladna zadužnica.

Fontäne, f. f. Springbrunnen.

Fontanell, n. funtanela, virak; — sezen (einem Pferde), zatraviti.

Foppen, v. a. šaliti se, porugivati, se s kim, dražiti koga.

Fordern, v. u. iskati, tražiti, pitati, zahtěvati; trěbati; potřebovati; einen vor Gericht—, na sud, pred sud pozvati koga.

Förder-n, v. a. Erze zu Tage —, kopati, vaditi rude; (beschleunigen), uskoriti; (begünstigen), pomagati,

podpomagati, dizati obće dobro, podupirati, koristiti; (vorwärts, weiter bringen), poslati, odpraviti; fördert euch, žuriti se; —samst, adv. što běrže.

Forderung, f. iskanje, traženje, pitanje; potřebovanje, zahtěvanje; (Schuld), dug; pozov, pozivanje; (Recht), pravo na što.

Förderung, f. pomaganje, podpomaganje, podupiranje; kopanje, vadjenje (rudah).

Forelle, f. pastěrva (riba).

Form, f. forma; (Art), način; (Gestalt), slika, prilika; (Modell), tvariло, kalup; (Umriß), obris; (Zusammenfassung), sastavak; —alien, pl. —alität, f. običaj.

Format, n. format, veličina (od knjige).

Formel, f. formula, izrazka.

Formen, v. a. dělati, napravljati, činiti; slikovati, utvoriti, prilikovati, upriličiti; —schneider, m. kalupar.

Formgebrechen, n. pogrěška u načinu, nepravilni sastavak.

Formiren, v. u. slikovati, utvoriti, prilikovati; činiti, napravljati, dělati; die Soldaten — sich, verstaju se vojnici, stupljuju u red, u věrstu.

Förmlich, adj. formalan, pravilan, uredan, običan; svečan; pristao; — adv. u redu; —keit, f. formalnost, urednost, pravilnost, običnost; svečanost, slavnost; pristalost.

Formsteg, m. (bei den Buchdruckern), okrajak.

Formular, n. formular, pregledalica.

Forschung, —begierde, f. požuda, volja za iztraživat; —en, v. a. pitati, raziskivati, iztraživati, izpitkivati, podpitivati, podkušati, izkusiti, razviděti, promotriti;

Forst

272

F

Fortkönnen

—en, n. f. Forschung; —er, m. raziskivalac, iztraživalac, promatralac; —ung, f. iziskivanje, raziskivanje, iztraživanje, traženje, promatranje.

Forst, m. Fërste, f. f. Firste.

Forst, m. šuma, gora, dubrava, lug
(in Zuf.) lužki, šumski; —amt, n.
lužki ured, šumarstvo, lugarstvo;
—amtšlocale, n. (t.) lugarnica, šu-
marnica; —beamter, —bedienter, m.
službenik kod lugarstva; —betrieb,
m. lugarenje, upravljanje šumom;
—cultur, f. (t.) lugodělstvo.

Förster, m. lugar, šumar; —ei, f.
lugaria, šumaria; (Haus des För-
sters), kuća šumarova.

Forst=ge seg, n. zakon o šumama; —lehen,
n. šuma data u feud; —lich, —ei-
lich, adj. šumarski, logarski; —
mann, m. lugar, šumar, —meister,
m. meštar od šumah, dubravah, lu-
gar, šumar; —ordnung, f. (t.) lu-
govnik, šumovnik, lužki, šumski
red; —rath, m. věčnik, savětnik
lugarstva; —recht, n. pravo lu-
garsko, šumarsko; —revier, n. lu-
garia, šumaria; —schreiber, m. pi-
sar kod lugarstva; —schule, f. škola
lugarska; —wesen, n. lugarstvo,
šumarstvo; —wissenschaft, f. nauk
šumarski, šumoslovje.

Fort, adv. éa, proč, dalje; er ist —,
otišó je; (immerfort), neprestano,
jednako, bez prestanka; wenn es so
— gehet, ako tako uzbude; — und
—, jednako, bez prestanka; und so
—, i tako dalje; —, i. hajde! —
—! běrže běrže, hajde hajde, dalje,
na stran!

Fortan, adv. odsada, u naprědak, u
buduće.

Fortarbeiten, v. u. dělat i u naprědak,
dělat dalje.

Fortbring=en, v. a. odněti, poněti, nositi; sich — v. r. živariti, protući se, prehraniti se; —ung, f. prenos, vožnja, brana.

Fortdauer, f. trajanje, duranje; —n,
v. n. trajati, durati, poděržati; —
nd, adj. trajuć, neprestajan.

Forreilen, v. n. žuriti se, požuriti se.

Fortfahren, v. n. odvezti se; mit einer
Arbeit —, činiti, poslovati, dělati
dalje, nastavljati, terati naprěd; —
im Sprechen, govoriti dalje, naprě-
dovati; wenn Sie so —, ako takov
budete i u naprědak, ako tako na-
prědovali budete; — v. u. odvezti,
povezti.

Fortfliegen, v. n. odletěti.

Fortführen, v. a. odvesti; ein Geschäft
—, nastojati posao kakov i dalje,
i u naprědak.

Fortgang, m. polazak, otišastje; (einer
Verhandlung) hod, tečaj razprave;
—szeugniß, n. svědočanstvo o na-
prědku.

Fortgehen, v. n. otići; fig. ići, na-
prédovati.

Forthelfen, v. u. pomoći, podpomoći;
sich —, proturati se, protući se u
světu.

Forthin, f. Künftig.

Fortjagen, v. a. odtěrati, iztěrati,
protěrati; — v. n. odjahati, loviti
bez prestanka.

Fortkommen, v. n. osloboditi se, spasi-
siti se, izbaviti se; (weiterkommen),
ići naprěd, naprědovati; (von Pfland-
zen), primiti se, uloviti se, rasti;
(seinen Unterhalt finden), proturati
se, prověrtěti se, hraniti se; —,
n. naprědak, naprědovanje; bessere
res —, bolja budućnost.

Fortkönnen, v. n. moć otić, moć na-
prědovati; nicht —, nemoć se maknut
s města.

Fortkriechen

273

8

Fortziehen

Fortkriechen, v. n. odpuziti, odplaziti, odmilěti.

Fortlassen, v. a. pustiti, odpustiti, od-
praviti.

Fortlaufen, v. n. odtěrčati, uteći, po-
běgnuti; teći, iči redom, neprestano;
těrčati, teći bez prestanka; —de
Zahlen, tekući brojevi.

Fortleben, v. n. živěti jednako, živět bez prestanka, živět u věke.

Fortlesen, v. a. čitati dalje.

Fortmachen, v. a. raditi, dělati, činit dalje; sich — v. r. otići, odtěrčati.

Fortpacken, sich, v. r. tornjati se, od-
něti se.

Fortpflanz-en, v. a. presaditi, razplo-
diti, umnožiti, razroditi; auf Je-
manden etwas —, preněti što na
koga; —ung, f. razplod, presad,
razplodjenje, presadjenje, umno-
ženje.

Fortreden, v. a. govoriti, sboriti, be-
sěditi dalje.

Fortreise, f. odlazak, polazak; —n,
v. n. otići, poći, putovati.

Fortreißen, v. a. povući, vući, nositi;
sich durch die Begierden — lassen,
bit zanešen od požudah.

Fortreiten, v. n. odjahati, jahati.

Fortrollen, v. a. valjati; — v. n.
valjati, — sich, v. r. valjati se.

Forttrücken, v. a. odmaknuti, pomak-
nuti, ukloniti; — v. n. napřed-
vati.

Fortrudern, v. n. odvezti se (navesla).

Fortschaff-en, v. a. odněti, odnesti, odmaknuti; maknuti, krenuti, odpustiti, odpraviti, ukloniti; —ung, f. prenos, vožnja, odpust, odpravljenje.

Fortschicken. v. u. odpraviti, odpustiti,
poslati.

Fortschieben, v. a. odmaknuti, pomak-
nuti, odturati.

Fortschleichen, sich, v. r. kradom otići,
ukrasti se, otići izpod žita.

Fortschlafen, v. n. spavati, neprobuditi se.

Fortschleppen, v. a. odsmucati, odvući;
sich —, živariti, prehraniti se.

Fortschreiben, v. u. pisati dalje.

Fortschreit-en, v. n. naprědovati, ho-
diti, iči dalje; —ung, f. napřědak,
napředovanje.

Fortschritt, m. napřědak, napředovanje;
—e machen, napředovati.

Fortschwimmen, v. n. odplivati, pli-
vati.

Fortsegen, v. n. jědriti, odjědriti.

Fortsenden, f. Fortschicken.

Fortseß-en, v. a. produžiti, nastaviti;
—ung, f. produženje, nastavljenje.

Fortspießen, v. u. igrati dalje, bez pre-
stanka.

Fortstoßen, v. a. odtisnuti, odturiti.

Forttragen, v. a. odněti, poněti, nositi
bez prestanka.

Forttreiben, v. a. odagnati, odtěrati,
protěrati, iztěrati; ein Geschäft —,
nastojati posao kakov i dalje, i u
napřědak.

Fortwachsen, v. u. rasti.

Fortwähr-en, v. n. trajati, durati, po-
těrpěti, poděržati; —end, adj. ne-
prestajan; —end, adv. jednako, ne-
prestano, bez prestanka.

Fortwälzen, v. a. odvaljati, valjati.

Fortwandern, v. n. otići, iči, putovati.

Fortweisen, v. u. odtěratl, odpraviti.

Fortwollen, v. n. hotět otići; es will
mit ihm nicht fort, nemože s města,
nemože da se pomogne.

Fortwurzeln, v. n. ukorěnjivati se, u-
korěniti se.

Fortziehen, v. a. odvući, potegnuti dalje,
vući, potezati; — v. n. odseliti,
preseliti se, otići, iči dalje, napře-
dovati.

18

Fortzug

B 274

Frech

Fortzug, m. odlazak, polazak, seoba, seljenje, odseljenje.

Fossil, n. kopatno.

Fourag-e, f. kërma, hrana (za konje); —iren, v. a. nabavljati kërmu, hranu.

Fracht, f. teret, tovar, voz; (der Lohn), kiria, vožnja, brodarina, brodidba; (in Zus.) vozni; —anstalt, f. voznica, razasiljaonica; —bar, adj. povezljiv; —brief, m. list od kirie, vozni list; —en, v. a. najmiti, poslati, odpraviti (na kolih, po brodu); —fahrer, m. Frächter, vozar; —geld, n. kiria, vožnja, brodidba, brodarina; —gut, n. tovar, teret, vozbina; —lohn, m. vozarina; —mäkler, m. vozni odpravljač; —schiff, n. brod tèrgovački; —wagen, m. tarnice.

Frack, m. frak.

Fraction, f. odlomak.

Fractur, —schrift, f. pismo gotičko, debelo, pismo rimsko.

Frag-e, f. pitanje, što se cega tiče, upitak; —en, v. u. pitati; ich frage nichts darnach, nemarim, nehajem za to; einen um Rath —, světovati se s kim; nach dem frazen Sie? koga tražite, koga istete? es fragt sich ob ... pita se, pitanje je, hoće li; er fragt nach Nicmanden, nemari za nikoga; was frage ich darnach? što mi je do toga? —epunkt, m. —estück, n. pitanje; —er, m. pitač, pitalac; —estück, n. upitak, pitanje; —eweise, adv. pitajući, s pitanjem i odgovorom; —ezeichen, n. znak, znamenje od pitanja.

Fragment, (Bruchstück), n. odlomak, ulomak, uštèrbina, komad.

Fran-co, adv. prosto, platjeno, (t.) razpoštan; —firen, v. u. frankirati,

platiti (list na pošti), (t.) razpoštati pismo.

Franse, f. rojta, resa.

Franz-band, m. vez francezki; —baum, f. Zwerghaum; —branntwein, m. rakia francezka; —brot, n. kruh francezki.

Franziscaner, m. franciškan, malobraćanin (kaludjer); —nonne, f. franciškanka.

Franzosen-precund, m. priatelj francezki, priatelj francezom; —holz, u. gvaljak, dèrvo sveto.

Franzwein, m. vino francezko.

Fraß, m. (in Knochen), cèrvotoč (u kosti); (Futter), kërma, hrana.

Fraß, m. derište, kopile.

Fraß-e, f. ludoria, budalaština; —n machen, ludovati, budaliti; —ni erzählen, sbijati šale, pričati; —engesicht, n. rugoba, gèrdoba od lica, lice gèrdo; —enhaft, adj. směšan, neskladan.

Frau, f. (Chefrau), žena, zaručnica, supruga; (Frauenperson), žena, žensko, ženska glava; (Frau vom Hause), gospodarica, gazdarica; (als Titel), gospoja, gospa.

Frauen-bruder, m. šurjak, šuro; —kleid, n. suknja ženska; —klöster, f. Nonnenklöster; —schneidcr, m. krojač ženski; —schuh, m. cipela, crevlja ženska, postol ženski; —schuster, m. postolar, cipelar ženski; —schwester, f. svast, svastika; —sleute, pl. žene, ženske glave; —s-person, f. ženska glava; —tag, m. gospojina; —zimmer, n. —person, f. žena, žensko, ženska glava, go spoja.

Fräulein, n. gospodična, gospojka, sidiljka; —stift, n. hranilište, godilište žensko.

Frech, adj. bezobrazan, bezočan, dèr-

Fregatte

275

F

Freistaat

zovit, bezsraman; —heit, f. bezobraznost, derzovitost, bezsramnost, behočnost.

Fregatte, f. frigada, brod vojeni.

Frei, adj. slobodan, prost, oslobodjen, izbavljen; (fühn), razuzdan, smion; (offenherzig), otvoren, odpèrt, iskren, istinit; von —en Stücken, sam od sebe; dobre volje; ein —er Platz, m'sto otvoreno; —e Luft, zrak otvoren, odpèrt; — adv. slobodno, prosto, nezavisno, polag volje; —bataillon, n. batalion dobrovoljski.

Frei-brief, m. list od sloboštine, povlastica, privilegij; —bürger, m. gradjanin grada 'slobodnoga.

Freidenker, m. slobodnik; —ei, f. sloboština; —isch, adj. slobodan; slobodnički.

Freieigen, adj. svoj, slobodan.

Frei-en, v. n. (um ein Mädchen), prositi děvojku; (heirathen), uzeti; fig. um etwas —, ići za čim, traziti štogod; —er, m. prosilac, prosac; —erei, f. prosidba.

Freifrau, Freiherrin, f. baronica, baronka.

Freigebig, adj. podatan, darešljiv, blagodaran; —keit, f. podatnost, darešljivost, blagodarnost.

Frei-geist, m. —geisterei, f. j. Freidenker; —gelassen, adj. odrěšen, oslobodjen, odpušten, izbavljen; —geld, n. měrtvarina; —gut, n. dobro privilegirano; imanje slobodno, vlasteosko; —hafen, m. luka slobodna, porat slobodni; —halten, v. a. trošiti, platjati za koga; —haus, n. kuća slobodna.

Freiheit, f. sloboda; dopuštenje; nezavisnost; sloboština; (Freistätte), utočište; (Dreistigkeit), smionost, smionstvo; sich die — nehmen, usuditi se, usloboditi se.

Freiheitsbaum, m. dèrvo slobode; —brief, j. Freibrief; —mörder, m. ubojica slobode; —strafe, f. (t.) kazan slobode.

Freiheraus, adv. očito, slobodno, bez uztezanja.

Freiherr, m. baron; —lich, adj. baronski; —schast, f. baronia.

Freifass-en, v. a. odpustiti, odrěšiti, osloboditi, darovati, dati slobodu; dati, pustiti na volju; —ung, f. oslobodjenje, odpuštenje, odrěšenje, izbavljenje; sloboda, dopuštenje.

Freifisch, adv. da da. da kako, to se zna, to se razumie; istina, istina je.

Freimach-en, v. a. osloboditi, izbaviti, spasiti, odrěšiti; —ung, f. oslobodjenje, izbavljenje, odrěšenje.

Freinaurer, m. zidar slobodni; —ei, f. zidarstvo slobodno, slobodna zidarada.

Freimüthig, adj. slobodan, istinit, otvoren, iskren, odpèrt; —keit, f. sloboda, slobodnost, istinitost, iskrenost, otvorenost, odpèrtost.

Frei-partei, f. —corps, n. dobrovoljci, samovoljci; —saß, m. slobodnjak; —schule, f. škola slobodna, bezplatna; —schüze, m. strělac slobodni; dobar lovac (koi nikad nepromaši); —sinn, m. slobodoumje, slobodoumnost.

Freisprech-en, v. a. osloboditi, odrěšiti, izbaviti; —ung, f. oslobodjenje, izbavljenje, odrěšenje.

Frei-staat, m. republika, skupnovladanje; —stadt, f. varoš, grad slobodni; —stätte, f. utočište; —stelen, v. a. (einen Bau), osamiti, usamiti; es einem —, pustiti, dati na volju komu štogod.

13 *

Freistunde

276

Friedensantrag

Friedensantrag

Frei-stunde, f. vrěme, doba od poko-
ja, od počinka; in den —n, pri-
padom; —tag, m. petak; —tisch,
m. stol, těrpeza slobodna, hrana
bez platje; —werber, m. prosac,
prosilac.

Freiwillig, adj. dobrovoljan, samo-
voljan; — adv. dobrovoljno, sa-
movoljno, dobre volje; —keit, f.
dobra volja, dobrovoljnost, samo
voljnost.

Freizettei, m. cedulja slobodna.

Freizügigkeit, f. pravo slobodne seobe.

Fremb, adj. (ausländisch), inostran,
stran, tudj; (unbekannt), nepoznat;
(felsam), čudan, čudnovit.

Frembartig, adj. raznorodan, tudj;
—keit, f. raznorodnost.

Fremde, f. tudjina, zemlja
dzemlja inostrana.

Fremde, —ling, m. tudjanin, tudjin,
inostranac; —enwesen, n. inostra-
naštvo.

Frequentation, f. polaženje; —zeug-
niß, n. svědočanstvo o polaženju.

Fresco, n. Frescomalerei, f. fresko.

Freßbegierde, f. prožděrlost.

Fresse, f. gubica, rilo.

Fressen, v. a. žderati; jěsti; (heitzen,
zerfressen), glodati, projěsti, pro-
jědati; — n. žderanje, jělo; kěrma.

Fresser, m. prožder; —ei, f. žde-
ranje.

Freß-fieber, n. —krankheit, f. f. Heiß-
hunger; —gierig, f. Gefährig; —
trug, m. valov, korito.

Frettchen, Frett, n. Frette, f. věrsta
od lasice.

Freude, f. veselje, radost.

Freuden-bezeichnung, f. izkazanje rado-
sti; —fest, n. veselje, dan rado-
sti; —feuer, n. oganj radostni;
—geschrei, n. vika, buka, krika
vesela, klicanje radostno; —los,

adj. neveseo, bez radosti, tužan;
—mädchen, n. bludnica; —mahl, n.
čast, sobet, gostba, goštenje; —
rcich, adj. radostan, veseo; —stv-
ter, m. pěrzna, pěrznica; —thrä-
nen, pl. suze od veselja, od ra-
dosti.

Freudig, adj. veseo, radostan; —keit,
f. veselje, radost.

Freuen, sich, v. i. veseliti se. rado-
vati se.

Freund, m, priatelj, prian; rodjak;
—in, f. priateljica, prija; rodja-
kinja, rodica; —lich, adj. priatan,
mio; priazan; ugodan, sladak; u-
ljudan; —lichkeit, f. priaznost;
priatnost; uljudnost; —schaft, f.
priateljstvo; rod, rodbina; —
schaftlich, adj. priazan; priateljski;
—schaftsfücht, n. —schaftsdienst, m.
usluga, posluga priateljska.

Frevel, m. opačina, zloba, zlost;
zločinstvo, grěhota, krivina; (Frech-
heit), bezobraznost, bezstidnost;
(beschimpfende Verwegenheit), děr-
zovitost, děrznost; (in heiligen Sa-
chen), ošteta, oskvěrnutje; (Ge-
waltthätigkeit), nasilje; —er, m.
zlikovac; bezzakonjak; čověk děr-
zovit, smion; —haft, Freventlich,
adj. děrzovit, děrzan, smion; zao,
hěrdjav, zloban, opak; —n, v. n.
prestupiti, prekěršiti zakon; grě-
šiti; děrzan, děrzovit biti; —that,
f. zločinstvo, zloba, opačina.

Freveler, f. Freveler.

Fricassée, n. frikasa (jěstvina).

Friede, Frieden, m. mir; pokoj.

Friedens-antrag, m. ponuda mira; —
bote, m. věstnik od mira, angjeo
mira; —bruch, m. prekěršenje mi-
ra, mirolomstvo; —bruchig, adj.
miroloman; —congreß, m. kongres
od mira; —fest, n. svetkovina od

Friedfertig

-3 277 -3

Frohsinn

mira; —geschäft, n. f. Friedensunter-
handlung; —präliminarien, pl. pred-
tečni poslovi od mira; —richter,
m. sudac mira; —schluß, m. mir,
uglavljenje, utvèrdjenje mira; —
stifter, m. posrědnik, srědnik; mi-
ritelj, pomiritelj, mirotvorac; —
stiftung, f. f. Friedensschluß; —störer,
m. mutitelj, smutitelj mira; pèr-
zna, pèrznica; —tractat, m. po-
godba od mira; —unterhandlung,
f. dogovor, dogovaranje od mira;
—vorschlag, m. ponudjenje mira.

Fried-fertig, —lich, —liebend, —sam,
adj. miran, tih, krotak, mirolju-
biv; —fertigkeit, —samkeit, f. mir-
nost, tihoća, krotkoća; —lich,
adj. miran, mirovni.

Frieren, v. n. zebsti; (gefrieren),
mèrznuti, zamèrznuti; mich friert,
zima mi je, zebe me.

Fries, m. friza; (im Bau), friž.

Friesel, n. aspa.

Frisch, adj. (kühl), frižak, hladan;
(nen), nov, drugi, čist; (munter,
gesund), frižak, zdrav, veseo.

Frische, f. frižkoća, hlad.

Frischen, v. a. frižkati, hladiti; raz-
frižkati, razhladiti; (bei den Jä-
gern), čistiti, očistiti pse; (von
Metallen), pretopiti, pretapati; —
v. n. oprasiti se.

Frischherd, f. Frischosen.

Frischling, m. prase, odojče divje.

Frischofen, m. peć, furuna za preta-
panje.

Friseur, m. češljar, napravnik od
vlasih.

Frisiren, v. u. češljati; ruditi; plesti
(kosu).

Frisirkamm, m. češalj.

Frist, f. vrěme, doba, hora; rok, ter-
men; in Jahres—, do godine, za
godinu danah.

Fristen, v. a. dati vrěmena; rok, ter-
men dati; (auffchieben), odmaknuti,
odgoditi; das Leben —, živěti,
hraniti se; produžiti, prodiljiti
život.

Frisfverlegung, f. odgoda roka.

Frisur, f. naprava od vlasih.

Froß, adj. veseo, radostan, dobre
volje; — werden, razveseliti se,
uzradovati se, udobrovoljiti se;
— sein, radovati se, veseliti se;
seines Vermögens nicht — werden,
neuživati, neužiti svojih dobarah.

Fröhlich, adj. veseo, dobre volje; —
keit, f. veselje, radost, dobra volja.

Frohlocken, v. n. radovati se, klicat
od veselja; über etwas —, rado-
vati se nad čim, il čemu; —, u.
klikovanje, klicanje radostno, ve-
selje, radost.

Frohn, m. pandur, ustavnik; —acker,
m. —hufe, f. zemlja roboti podlož-
na; —altar, m. oltar veliki; —
arbeit, f. Frohne; —bar, —pflich-
tig, adj. roboti podvèržen; —hauer,
m. robiaš, robotnik, kmet podlo-
žan roboti; —e, f. —dienst, m. ro-
bota, robia, tlaka, kuluk; (in Zu-
famm.) robotni.

Fröhn-en, v. n. tlačiti, davati robu-
tu; einem —, mukte komu ra-
diti; —er, m. robiaš, robotnik.

Frohn-fasten, f. kvatre; —feste, f.
tamnica; —frei, adj. prost od ro-
bote; —fuhre, f. robota s koli;
—geld, n. —zins, m. robota, tlaka
u novcu, robotnina; —herr, m.
gospodin zemaljski.

Frohneichnam, m. tělo Isusovo; —
sfest, n. tělovo, brašančevo.

Frohn-tag, m. dan od robote; —
vogt, m. išpan.

Frohsinn, m. pokoj sèrdeca, mir duše,
dobra volja.

Fromm

278

Frühling

Fromm, adj. pobožan, bogoljuban, bogomio, bogabojeć; (ſanſt), krotak, tih, miran; —e Kinder, dobra děca; ein —er Herr, gospodin dobar, milostiv; —e Legate, zapisi na milosěrdne sverhe; —e Stiftungen, zadušbine.

Frömmelei, f. lizimirstvo, licumirstvo.

Frömmeln, v. n. činiti se svet.

Frommen, v. n. koristiti, hasniti, koristan, od koristi biti, pruditi, probiti.

Frömmigkeit, f. pobožnost, bogoljubnost, bogomilost, bogabojaznost.

Frömmling, Frömmler, m. lizimir, licumir, licumirac; bogomolja.

Fronte, f. lice, čelo.

Frosch, m. žaba; (eine Krankheit, eine Geschwulst unter der Zunge der Menschen, der Pferde und des Kind-viehes), žaba, žabica, bolest pod jezikom čověčanskim, konjskim i govedjim; (am Tiedelbogen), šarafić, vidica na gudalu.

Frosch- (in Zuf.) žabji, žablji; —lache, —pfüße, f. žabnjak, kaljuža puna žabah; —laich, n. žabnjak, jaja žabja.

Fröschlein, n. žabica, žabić.

Frosch-männchen, n. žabac; —wurm, m. žabić.

Froſt, m. mraz; zima; —heule, f. rujba, buganac.

Frösteln, v. n. měrznuti, zebsti po něšto; mich fröstelt, zima mi je.

Frustig, adj. ozebao; —e Begegnung, hladan, měrzao doček; —es Zeug, ništaria, trice; — adv. —empfangen, hladno dočekati.

Fröstler, Fröstling, m. ozebao čověk.

Frucht, f. plod; (Baum—), voće, urod děrlja; (Feld—), žito; Früchte (Muznießungen), užitci; —auge, n. pup, pupoljak; —halg, m. ljuska;

—bar, adj. plodan, rodan; —barkeit, f. plodnost, rodnost; —baum, m. voćka; —boden, m. žitnica, hambar; —bringend, —tragend, adj. plodan, rodan, plodonosan; —tragend anlegen eine Summe, dati novce na kamate.

Fruchten, n. n. koristiti, hasniti, pruditi, od koristi biti; ploditi, plod davati.

Frucht-gehäuse, n. čašica (u botanici); —genuß, m. uživanje; užitak; —göttin, f. boginja od ploda; —handel, m. těrgovina s žitom; —händler, m. žitar; —händlerin, f. žitlica; —horn, n. rog od obilnosti; —knospe, f. f. Fruchtauge; —korb, m. košić, kotarica za voće; —loß, adj. neplodan, nekoristan, nehasnovit, bez koristi, zaludan; —adv. bez koristi, zaludu, zabadava, zaman; —loſigkeit, f. nekorist, nehasan; —mangel, m. nedaća, nedaja; —nießer, m. uživalac; —nieſung, f. f. Fruchtgenuß; —sperre, f. za tvorenje žita, prepovědanje uvožnje i izvožnje od žita; —ſtuck, n. voće; —wolle, f. mah (u botanici); —zehnte, m. desetak, desetina od žita; —zins, m. —gülte, f. platja od zemlje u žitu.

Früh, adj. ran; jutren; —adv. rano, za dobe; —apfel, m. jabuka rana; —hirn, f. kruška rana; —e, f. jutro; in aller—, u zoru, rano.

Früh-gebet, n. f. Morgengebet; —getreid, n. jar; —jahr, n. prolětje, pramalětje, premalětje; dieses —, prolětos.

Frühling, prolětje, premalětje; rani jaganjci; —ſieber, n. groznica premalětna; —ſpliege, f. muha premalětna; —ſluft, f. zrak, povětarce premalětno; —ſzeichen, n.

Frühmette

279

F

Führen

znamenje od prolětja; — szeit, f. prolětje, vrěme premalětno.

Frühmette, f. jutrenja, rana misa, zornica.

Früh Morgens, adv. rano u jutro.

Früh-obst, n. voće rano; —predigt, f. predika jutěrnja; —regen, m. kiša, dažd jutěrnji; —reif, adj. ran, skorozrěli; —saat, f. usěv rani; —sonne, f. sunce rano, jutěrnje.

Frühstück, n. ručak; —en, v. a. ručati.

Frühstunde, f. vrěme jutěrnje.

Frühzeitig, adj. ran; — adv. zu —, prie vrěmena, prerano, prie dobe.

Fuchs, m. lisica, lija; (der Balg), lisičina; (ein Pferd), ridjan; (auf dem Billard), svinja; ein alter, schlauer —, stara lisica; den — mitbringen, krasti rude; (ein Duskaten), dukat, cekin; (ein neu angetommener Student auf Universität), novak, nov djak; (ruthliche Haare habend), ridj; —balg, m. lisičina; —ban, m. f. Fuchslech; —eisen, n. stupica, želaza (za hatat lisice); —jagd, f. lov na lisice; —icht, adj. ridj; směrdeć po lisici.

Fuchs-lech, n. —höhle, f. jama lisičja; —pelz, m. lisičina; haljina lisičinom obšivena; —rth, adj. ridj; —schwanz, m. rep lisičji; den — streichen, f. Fuchsschwänzen.

Fuchsschwänz-en, v. n. ulagivati se, lizati se, lastiti se; —er, m. lisica, prilizalac; —erei, f. ulagivaje, prilizivanje.

Fuchtel, f. paloš, sablja; die — geben, ploštimice koga sabljom udarati; —n, v. a. ploštimice udarati, tući; sich mit einander herum —, děrpati se, děrmati se.

Fuder, n. voz.

Fuj, m. pravo, pravica, razlog; vlast, dopuštenje; nach Fug und Recht, po pravu i pravici.

Fuge, f. sgleba, sastava, sgibica; lumbel; (an der Daube), utora; (in der Mušit), fuga.

Fügebank, f. stružnica, konj bačverski.

Fügehobel, m. f. Falzhobel.

Fügen, v. a. spojiti, sklopiti, složiti, skladati, sastaviti, spriljubiti, sljubiti; (ordnen), urediti, narediti; die Pferde an den Wagen —, spreći, uhvatiti, upregnuti konje; die Worte —, slagati rěći; sich — v. r. dogoditi se, pripetiti se; (sich schicken), pristojati se; sich in sein Schicksal —, podati se udesu, srěći svojoj; hinzu —, pridati, dodati; wie es sich — wird, kako bude.

Fugewert, n. f. Bindewort.

Füglich, adj. pristojan, sgodan, spo soban, podoban, prikladan, udoban; — adv. lépo, ségurno, zaisto; dobro, pristojno, kako trěba; — keit, f. pristojnost.

Fuglos, adj. nezakonit, krivičan; — igkeit, f. nezakonitost.

Fügung, f. spojivanje, sklapanje, slaganje, sastav, skladanje, pregib; Gottes —, naredba, volja božja; providjenje, providjenstvo.

Fühlbar, adj. takujiv, tegnjiv; éutljiv mek, osětljiv.

Fühlen, v. a. éutěti, osětjati; (he taften), pipati, opipati.

Fühlhorn, n. rožak (u puža itd.)

Fühllos, f. Gefühllos.

Fühlspitze, f. Fühlhorn.

Führband, f. Laufband.

Fuhre, f. kola, voz, povoz; vožnja.

Fuhr-en, v. a. voditi; provoditi; vo dati; (zu Wagen), voziti; (verwalten), voditi, ravnati, nastojati, upravljati; Waaren —, těrgovati;

Fuhrlohn

280

Funkeln

bei sich —, sobom nositi; einen Namen —, imat ime; ein Amt —, nastojati službu; den Degen —, kretati, mahati sabljom, perom, tući se; die Feder —, pisati; in Versuchung —, uvest u napast; Reden —, govoriti; Klagen —, tužiti se; einen Prozeß —, pravdati se; Krieg —, ratovati, vojevati; das Wort —, govoriti, govornik biti, pèrvi biti; einen guten Tisch —, braniti se dobro; einem etwas zu Gemüthe —, opomenuti koga; hinter das Licht —, prevariti; —er, m. vodja; vojvoda; ka lauz, provodić; —erin, f. voditeljica, provodica.

Fuhr-lohn, m. kiria, vožnja, vozarina, brodidba, brodarina; —mann, m. kiridjia, voznik, vozar.

Führung, f. vodjenje, provodjenje; fig. upravljanje, ravnanje, nastojanje; die görtliche —, providjenje bożje.

Fuhr-weg, f. Fahrweg; —werk, n. kola; tarnice; —wesen, n. kolničtvo; —wesenmannschaft, f. kolnici, vozarnici.

Füllbier, n. pivo doliveno, za doli vanje.

Fülle, f. obilnost, obilatost; množtvo, množina; punoća; (Füllsel), naděv.

Füllen, v. a. napuniti, dopuniti, izpuniti; zasuti, zabacati; (mit Füllsel), naděti, naděvati; gefüllte Blumen, kitnjasto cvětje.

Füllen, v. n. ždrěbiti se, oždrěbiti se.

Füllen, n. ždrěbe, pulić.

Füll-erde, f. zemlja (za zasipanje); —haare, pl. n. dlaka (za nabiti štogod); —horn, n. rog od obilnosti; —mund, temelj, fundamenat (od sgrade kakove).

Füllsel, n. naděv.

Füllung, f. punjenje, napunjivanje.

Füllwein, m. vino doliveno, za doli vanje.

Function, f. odpravljanje službe, službovanje; —ar, m. službovnik; —szulage, f. službovina, dodatak u ime službovanja.

Fund, m. nalazak, nahod; fig. našastje, iznašastje.

Fundament, n. fundamenat, temelj.

Fundation, f. utemeljenje; zaklada.

Fundgrube, f. ruda, rudnik.

Fündling, f. Fündling.

Fundus instructus, m. potrěbnina.

Fünf, num. pet; —e, f. —er, m. petak; (in der Karte), petica; —eck, n. peterokutje, petokutje; —eckig, adj. peterokutan, petokutan; —er, m. f. Fünse; —erlei, adj. peterověrstan; —fach, —fältig, adj. peterogub, peterostruk; —fingerkraut, n. petopěrstica, petolist (trava); —hundert, num. pet sto, pet sat; —hundertste, adj. pet stoti; —jährig, adj. od pet godištah; —mal, adv. pet putih, pet krat; —mijnatlich, adj. od pet měsecih; —prozentig, adj. petnastotni, po pet na sto; —tägig, adj. od pet danah; —tausend, num. pet hiljadah, pet tisućah; —te, adj. peti; —ehalb, adj. četiri i pol; —el, n. petina, peti dio; —ens, adv. peto.

Fünfzehn, num. petnaest, petnest; —hundert, num. hiljada i pet sto; —te, adj. petnaesti, petnesti; —tel, n. petnaestina, petnaesti dio.

Fünfzig, num. petdeset, peset; —er, —jährig, adj. od petdeset godinah; —ste, adj. pedeseti, peseti.

Funkte, Fnnken, m. Fünkchen, n. iskra, varnica, iskrica.

Funkeln, v. n. sjati, sěvati.

Funkelneu

→ 281 ←

Füßling

Funkelneu, (Funkelnagelneu,) adj. nov,
novcat.

Funken, v. n. iskre metati, bacati
varnice.

Für, praep. za; město, na město;
u; po.

Für und für, adv. za vazda, za uvěk.

Fürbitt-e, f. molba, srědustanje, hodotajstvo; eine — einlegen, moliti za koga, srědustati, hodotajiti za koga; —er, m. srědustajnik, hodotaj, odvětnik; —erin, f. srědustajnica, hodotajnica, odvětnica.

Furche, f. brazda; —n, v. a. brazditi;
orati, uzorati; er furcht ein finstereß Gesicht, mèrgodi se.

Furcht, f. strah, prepast, trepet, bojazan.

Furchtbar, adj. strašan, strahovit; —keit, f. strahovitost, strah.

Fürchten, v. a. bojati se, strašiti se,
plašiti se; sich vor Jemanden —,
bojati se koga; fürchte Gott, boj
se hoga; ich fürchte, er wird balb
sterben, bojim se, umrěti će skoro.

Fürchterlich, adj. strašan, strahovit.

Furchtlos, adj. bez straha, bezbojazan; —igkeit, f. bezbojaznost.

Furchtsam, adj. strašljiv, plašljiv, bojazljiv; —keit, f. strašljivost, plašljivost, bojazljivost.

Furie, f. furia, sèrda; jarost, běs,
sèrěba, gnjev.

Furier, m. furier; —schüß, m. furišac, soldat, koi služi u kakova oficira.

Fürlieb, adv. mit etwas — nehmen,
zadovoljan s čim biti.

Furnier, n. list, daštica tanka; —
en, v. a. pokriti listom, dašticom
tankom; — te Arbeit, f. Ausgelegte
Arbeit.

Fürsprache, f. Fürbitte.

Fürsprecher, f. Fürbitter.

Fürst, m. knez, princip; der regierende —, vladalac, princip, knez vladajući; —enmäßig, adj. principski, knežki; —enstand, m. principstvo, čast principska, knežka! —enthum, n. kneževina, principovina; —in, f. kneginja, principovica, principesa; —lich, adj. principov, knežev; principski, knežki.

Furt, f. gaz, gazište, brod.

Fürwahr, adv. zaisto, u istinu.

Fürwort, n. (in der Sprachlehre), zaime; f. Fürbitte.

Furz, m. pèrdac.

Furzen, f. Farzen.

Fusel, m. patoka.

Fuselier, m. pěšak, pěšac.

Fuß, m. noga; (Maß), noga, stopa;
— eines Berges, podgorje, podnož-
je bèrda; — einer Säule, podnož-
je; —angel, m. želěza, želězje;
—bad, n. parenje, kupanje no-
guh; —ballen, m. debelo meso
(izpod pèrstah na nozi); —biege,
f. pregib (u nozi); —blatt, n. ta-
ban; —bpden, m. pod, patos; —
brett, n. dolnja strana (od poste-
lje); —eisen, n. želěza, želězje;
negve, okovi; puto, bukagije.

Fußen, v. n. stojati; upirati se; auß
etwas —, upirati se na što, za-
nositi se na što, uzdati se u što.

Fuß-fall, m. einen — thum, pasti nica pred kim, vèrći se, baciti se pred koga; —fällig, adi. klečeć; snižen, ponižen, směran; — adv. klečeći; sniženo, směrno; —ganger, m. pěšak, pěšac, hodac; — —gestell, n. podnožje; —gicht, f. ulozi (u nogah); —knecht, m. pěšak, pěšac; —kuß, m. célov u nogu; célovanje noguh; —pfad, f. Fußsteig.

Füßling, m. stupalo (od čarape).

Fußpunkt

→ 282

Galanterie

Fußpunkt, m. nadir; —reise, f. put
pěske, pěsice; —sack, m. obojak;
—schemmel, m. —bank, f. podnož-
je, skamijca; —sohle, f. taban;
—starfen, m. stopa, stupaj; —
—steig, m. staza, putanja; —steig-
recht, n. stazno pravo; —tritt, m.
stupaj, korak; stopa; (Fußspur),
trag; —volk, n. infanteria, pěša-
dia, pěšačtvo, pěhota; —waschen,
n. pranje, umivanje noguh; —
—werk, n. obuća; —noge; —zehe,
f. pěrst nožni, pěrst od noge; die
große —, palac od noge.

Futter, n. (Unterfutter), postava;
(Wießfutter), kěrma, hrana, pitja,
paša; flüssiges —, napoj, meća;
(Futteral, Scheide), tok, korice,
nožnica; zehn Weizen in einem —
machen, s jednim obrokom deset
miljah prevaliti.

Futteral, n. tok; —macher, m. to-
kar, tokotvorac.

Futter-bank, f. s. Häckselbank; —er, m.
senar, koi prodava kěrmu; —geld,
n. kěrma, trošak za kěrmu; —
gras, n. paša; —hemd, n. košulji-
ca (gornja); —kasten, m. zobnica;
—klinge, f. sěcalo, nož (za sěčku);
—knecht, m. sluga (koi kěrmi ko-
nje); —leinwand, f. postava, plat-
no za postavu; —mauer, f. ob-
zida.

Füttern, v. a. (Kleider), postaviti
(haljinu); (das Bich), hraniti, kěr
miti, dat jěsti.

Futter-neß, n. koš; —sack, m. zobni-
ca; —schneider, m. sěčkar; —
—schwinge, f. sito, rešeto; —stroß,
n. slama za kěrmu.

Fütterung, f. hranjenje, kěrmljenje;
hrana, kěrma; postavljenje; po-
stava (od haljine).

Futterzeug, n. postava.

G.

Gabe, f. dar, poklon; milostinja,
poděla; doza; danak; fig. (Ma-
turgabe), sposobnost, talent, dar.

Gabel, f. vile; vilice; viljuška; —
anker, m. sidro tretje; skoba,
skobla, spoja; —deichsel, f. ruku-
nice (od taljigah); —sörmig, adj.
vilast, račvast, razsohast; —ge-
hörn, n. rogovi vilasti, račvasti;
—hirsch, m. jelen rogovah vila-
stih, račvastih; —holz, n. soha,
razsoha, račeve; —icht, f. Gabels-
förmig; —pferd, n. taljigaš; —wa-
gen, m. taljige.

Gackern, v. n. gaktati.

Gaff-en, v. n. buljiti, zijati; —er,
m. zijalo.

Gagath, m. gagat.

Gage, f. plata, platja.

Gah, f. Jach.

Gähnen, v. n. zěvati, zěhati; —, n.
zěvanje, zěhanje; zěh.

Gähnsucht, f. zěhavica.

Gähr-e, f. kvas; —en, v. n. kisnuti,
uskisnuti; (vom Weine), vrěti, ki-
pěti; —ung, f. kisnutje, uskisnu-
tje; vrenje; —ungsmittel, n. kvas,
kvasac.

Gala, f. gala; —kleid, n. haljina od
gale.

Galant, m. ljubovnik, milostnik.

Galant, adj. učtiv, uljudan, dvoran;
die —e Welt, lépi svět.

Galanterie, f. galanteria; učtivost,
uljudnost, dvornost; —begen, m.
spada od gale, spada kratka; —
händler, m. těrgovac od galante-

Galatag

3 283

E-

Gant

rie; —waare, f. galanterie, (t.)
kitnice (roba za kitnjn); —wa-
renhandel, m. kitničarstvo; —wa-
renhändler, m. kitničar; —waaren-
handlung, f. kitničarnica.

Galatag, m. dan od gale.

Galeere, f. galija; —narbeit, f. ro-
bija na galiji; —nſclave, m. galiot.

Galgant, m. galanga.

Galgen, m. věsala, sohe; —dieb, m.
oběšenjak; —ſtrist, f. kratak od-
god, malo vrěmena; —ſchelm, —
ſtrick, —vogel, f. Galgendieb.

Galimatias, n. ludoria, benetanje,
budalaština, što neima ni glave ni
repa.

Galla, f. Gala.

Gallarſel, m. šiška, šišarica, sl-
šarka.

Gallatag, f. Galatag.

Galle, f. žuć; jěd; sěrěba, ljutost,
jarost; die schwarze —, cěrna žuć;
die — läuft ihm über, jědi se;
(Faulniß), trulost, gnjilost, gnji-
loća; rep od zvěri.

Gallen. v. a., strojit šiškami; einen
Fisch —, vaditi žuć iz ribe; —
v. n. pišati, mižati (od zvěri).

Gällen, v. n. oriti se, razlěgati se,
zvoniti, zujiti.

Gallen-hitter, adj. gorak kao žuć,
žuk; —blase, f. měhur od žuči; —
fieber, n. groznica žučna; —sucht,
f. žutjenica, žutica, kolera (bo-
lest); —süchtig, adj. žutjeničav;
(mürrisch), sěrdit.

Gallerie, f. galeria.

Gallicht, adj. žučan, od žuči; gorak.

Gallerte, f. hladetina.

Gallinfect, n. šiškarica (muha).

Gallione, f. galiun.

Galloschen, pl. f. cokule, coklje.

Balmei, m. kalamina (věrsta od
rude).

Galepp, m. galup, skok; in — rei-
ten, skokom jahati; —iren, v. n.
galupirati.

Gamaschen, pl. f. čarape.

Gang, m. hod; (Durchgang), prohod,
prolaz; (Weg), put; (in einem
Hause), ganak, hodnica, šetnica;
(im Bergbau), žica, žila; (von
Speisen), donos; (in der Mühle),
kolo, žěrvanj, žěrno (mlinsko);
der — eines Pfirdes, korak, hod;
etwas in — kringen, uvesti što-
god u običaj; die Sache nimmt
einen ganz anderu, stvar se je sa
svim preokrenula; der erste —
vom Mehl, pěrvo brašno, pěrva
mùka; einen — thun, ići kudgod;
einen — machen, (im Fechten), na-
valiti, nastupiti, naskočiti; ich
kenne ihn am —e, poznam ga po
hodu, po koraku; —bar, adj. (v.
Gelde), tekuć, dobar, valjan; —e
Waare, roba od prodje; ein —er
Weg, put utěrven, hodan.

Gänge und gebe, adv. u običaju, na-
vadno.

Gängel-band, n. vodiljka; —n, v. a.
voditi, vodati, učit hoditi; —wa-
gen, m. dubak, kola (u kojih se
děca hoditi uče).

Gans, f. guska.

Gänschen, n. guščica.

Gänse-augen, n. pl. f. Anführungszeichen;
—blume, f. krasuljak, ovčica (tra-
va); —braten, m. guska pečena;
—fett, —schmalz, n. guščja mast;
—gekröſe, —klein, n. drobno od
guske; —haut, f. koža naježena;
einem die — auflaufen, ježiti se;
—hirt, m. guščar; —rich, m. gu-
sak; —wein, m. (im Scherz), voda.

Gant, f. ličba, f. Crida; —mann, m.
f. Cridator; —maſſe, f. f. Con-
cursmaſſe.

Ganz

284

Gast

Ganz, adj. vas, sav, cio; (völlig), pun podpun; er ist ein —er Mann, vèrstan čověk je; —adv. sa svim, po sve, posvema; — wohl, vèrlo dobro; — wenig, něšto, jako malo; — und gar nicht, nikako, nipošto; — gewiß, zaisto.

Gänzlich, f. Ganz.

Ganze, n. cèlo, sve; im —en, u svem; im —en kaufen, kupiti na cèlu, na poprěko.

Gar, adj. gotov, dogotovljen; svěršen, dověršen; napravljen, načinjen; (von Speisen), skuhan; spečen; —es Eisen, Kupfer, želézo, kotlovina čista; —es Leber, koža ustrojena.

Gar, adv. jako, vele, veomi, baš, upravo, po sve, po svema, sa svim; — nichts, baš ništa; so —, što više, da pače; vielleicht —, možebit i; — viel, mnogo; — wenig, vèrlo malo.

Garanti-e, f. sigurnost, jemstvo, poručanstvo; —ren, v. a. dati sigurnost, jemčiti se za koga, biti kome poruk.

Garaus, m. — machen, svèršiti, dokončati; einem den — machen, upropastiti, skončati koga.

Garbe, f. snop.

Gärben, v. a. strojiti; (prügeln), tuéi, izbiti, izlupati.

Garbenzehend, m. desetak, desetina od snopovah, snopovina.

Gärber, m. strojbar, tabak; —ei, f. strojbaria, tabakana; —lohe, f. stroj; —stahl, f. Brunirstahl.

Garde, f. garda, gvardia, tělesna straža.

Gardine, Gardinstange, f. Vorhang, Vorhangstange.

Gardist, m. gardista.

Gare, f. ustrojenje, stroj.

Gar-koch, m. kèrèmar, pèrcvar; — kûche, f. kèrèma, pèrcvarnica.

Garn, n. predja; (Reß), predja, mrěža; —baum, m. vratilo.

Garnele, f. Garnelenkrebs, m. rak bez kljěštah.

Garnhauptel, m. motovilo, vitao.

Garnison, f. gradobrana, posadka, posada.

Garnitur, f. obšav, rojte, rese.

Garn-knaul, m. klupko; —sack, m. sak (mrěža); —winde, f. vitao, motovilo.

Garstig, adj. gadan, gèrd, ružan; —keit, j. Häßlichkeit.

Gärtchen, n. vèrtac, vèrtlié, baštica.

Garten, m. vèrt, vèrtao, bašta; —arbeit, f. posao po vèrtlu; —bau, m. Gartenkunft, f. vèrtlarstvo; —beet, n. liha, greda, slog; —erbse, f. grašak povèrtni; —erde, f. zemlja cèrna; —frucht, f. plod povèrtni; —gewächs, n. povèrtlina; —gott, m. Priap, bog od vèrtah; —haus, n. kuća u vèrtlu; —messer, n. kossier.

Gärtner, m. vèrtlar, baštovan; —ei, f. vèrtlarstvo; —in, f. vèrtlarica, baštovanka.

Gaß, n. gas, kiselik.

Gäschen, v. n. vrěti, kipěti, pěniti se.

Gäscht, m. pěna.

Gässchen, n. uličica, sokačić.

Gass-e, f. ulica, sokak; —enlaufen, šibe tèrčati.

Gassen-hube, —junge, m. uličar, tepac, klatež; —hure, f. smucka, loća; —kehrer, m. pometač, izmetalac od ulicah; —koth, m. blato, glib; —laufen, n. šibe, tèrčanje šibah; —lied, n. —hauer, m. pěsma prosta; —treter, f. Pflastertreter.

Gast, m. gost, došastnik, tudjanin, prihodnik, inostranac; ein schlauer

Geberde

→

286

§

Gebühr

—, izbljuvati, izrigati, izmetati; seine Gedanken von sich —, očitovati misao svoju; Acht —, paziti; es kurz —, u kratko reći; auf jemandes Worte nichts —, nehajati, nemariti za rěći čije; sich —, v. r. dogoditi se, pripetiti se; (nachgeben), popustiti; (vergehen), proći, minuti; das wird sich schon —, iz pravit će se, uredit će se to; es gibt Leute, jest, ima ljudih; was gibt's? što je? was gibt es Neues? što je, što ima novoga? es gibt noch edle Seelen, ima još poštenih dušah; —er, m. davalac, udělitelj, davalac, darovnik, podavatelj.

Geberde, f. čin, način, lice, kretanje, micanje (rukuh); —n, sich, v. r. kretati, micati (rukama), děržati se, podnositi se; sich lächerlich —, kreviti se, previjati se.

Gebet, n. molitva, molba; —buch, n. knjiga molitvena.

Gebett, n. postelja, posteljina.

Gebettel, n. bogoradjenje, prosjačenje,

Gebiet, n. vlast, oblast, atar, kotar, okoliš, krajina, područje, dohvat; — der Wissenschaft, polje znanosti.

Gebiet-en, v. a. zapovědati, vladati; —end, adj. vladajuć, gospodujuć; (in der Sprachlehre). zapovědajuć; —er, m. gospodar; —erin, f. gospodarica; ljubovnica, ljubeznica, milostnica; —erisch, adj. zapovědan, gospodan, gospodičan.

Gebinde, n. svezka, pasmo; ohruči.

Gebirge, n. gore, planine, běrda; —
er, m. gorjanik, goranin, běrdjanin;
—ig, adj. gorovit, běrdovit; —isch,
adj. gorski.

Gebiß, n. (von Pferden), žvala; (Zähne), zubi.

Geblase, n. puhanje, duvanje.

Gebläse, n. měšina.

Geblöke, n. bleka, mukanje.

Geblümt, adj. cvétan, šaren, s cvětjem.

Geblüt, n. kěrv; (Blutsverwandtschaft), rod, rodbina, kěrv.

Gebogen, adj. kriv, savijen, skučen.

Geboren, adj. rodjen; cin —er Ilirier, rodjen Ilir, Ilir rodom.

Geberen werden, v. n. roditi se.

Geborgen, adj. sakrit, sakriven; fig. sćguran, spasen.

Gebot, n. zapověd, zapověst; die zehn —e Gottes, deset zapovědih božjih; (— auf etwas beim Handel), ponuda.

Gebräme, n. pěrvaz.

Gehratenes, n. pečenja, pečenje, pěćenjka.

Gebrauch, m. navada, običaj, trěbovanje, potřeba, upotřebljavanje, poraba; — machen, von etwas, služiti se čime; —en, v. u. upotřebiti, upotřebljavati, služiti se.

Gebräuchlich, adj. navadan, običan, u običaju, u navadi.

Gebräude, n. uvarak (piva).

Gebrause, n. šum, romon, rogobor.

Gebrechen, n. falinga, mána, nedostatak, porok, slabost, neizvěrstnost; das schwere —, padavica. velika bolest, nevolja; —, v. i. manjkati, faliti, uzmanjkati, nestati, uzfaliti.

Gebrechlich, adj. nemoćan, bolestan; fig. loman, slab; —keit, f. nemoć, bolest, slabost, lomnost.

Gebrochen, adj. slomljen.

Gebrüder, pl. bratja, braćinci, bratienci.

Gebrúll, n. rika, buka.

Gebrumme, n. měrmor, měrmljanje.

Gebühr, f. dužnost, děržanstvo, pristojnost; (Zahlung), platja, pristojbina; über die —, preko měre; die —en, pl. takse; —en, v. n. (einem), pristojati, ići komu što; es gebührt sich, pristoji se; —enansaß, m. ucěna

Gebund

→ 287 →

Geeignet

pristojbinah; —end, —lich, adj. pri-
stojan, dužan.

Gebund, n. zavezak, zavežijaj, smotak.

Geburt, f. porod, porodjenje, narodjenje, rodjenje; (Geschlecht), rod, pleme, kolno, pokolenje; — (die Frucht selbst), plod, porod; von —, rodom.

Gebürtig, adj. rodjen, rodom.

Geburts-adel, m. plemstvo naslědno,
plemstvo po kèrvi; —arzt, m. pri-
malj; —brief, m. list kèrstni, pismo
kèršteno, pismo rodjenja; —fest,
n. dan od narodjenja; —glied, n.
udo rodno; —helfer, m. primalj;
—in, f. primalja; —hülse, f. pri-
maljstvo; —jahr, n. godište, go-
dina od narodjenja; —ort, m. město
rodno, domovina, postojbina; —
register, n. kazalo rodjenih, matica
rodoslovna; —schmerzen, pl. mùke;
—stadt, f. grad rodni; —stunde, f.
ura od narodjenja; —tag, m. —fest,
n. dan narodjenja, godovno.

Gebüßt, n. šib, gërm, šikara.

Geck, m. gizdelin, ludjak; ein alter
—, stara luda; —enhaft, adj. lud;
gizdav.

Gedacht, adj. gorirečen, spomenut,
rečen, hvaljen.

Gedächtniß, n. pamet, spomen, uspomena, uspomenutje; ewiges —, věčni spomen; —münze, f. medalja; —tag, m. god, dan od uspomene.

Gedämpft, adj. ugašen; pridušen,
uměren.

Gedanken, Gedanke, m. misao, idea,
mišljenje; —leer, —los, adj. bez
misli; bez skèrbi; —losigkeit, f.
nepomnjivost, nehajnost, bezbriž-
nost, nemarnost; —strich, m. pauza,
potez.

Gedärm, n. crěva, drob.

Gedeck, n. zaklopac; (Couvert), pro-
stirak.

Gedeih-en, v. n. (am Leibe zunehmen),
rasti; debljati, debeliti; (glücklich
gehen), iči na ruku, ići za rukom;
naprědovati, cvětati, uspěti; das
Essen gedeiht ihm nicht, negodi mu,
neide mu u tek jělo; die Sache
ist dahin gediehen, došlo je do toga;
die Frucht gedeiht heuer, ove je
godine dobar žitorod; — machen,
v. a. nasporiti; — n. srěća, naprě-
dak, uspěh, naspor; —lich, adj. ko
ristan, godan, naprědan.

Gedenken, v. a. (gesonnen sein), misliti,
kaniti; (sich erinnern), pamtiti, sě-
ćati se; spomenuti se, opomenuti
se; spomenuti, napomenuti; einem
etwas —, zapamtiti što komu;
osvetiti se, vratiti što komu.

Gedenkmann, m. pametar, pamtilac.

Gedicht, n. poezia, pěsan; fabula,
basna.

Gediegen, adj. (Gold, Silber), čist,
suh; —e Arbeit, valjan posao;
er gab ihm eine —e Antwort, baš
mu je valjano odgovorio; —e
Weisheit, prava, zrěla mudrost.

Gebinge, n. ugovor, pogodba.

Gedonner, n. gërmljavina.

Gedoppelt, adj. dvostruk, dvogub,
dupao.

Gedränge, n. tiska, navala, na-
loga.

Gedrängt, adj. stišnjen.

Gedritt, adj. trojan.

Geduckt, adj. sguren, poguren; po-
tuljen.

Geduld, f. uztèrpnost, uztèrpljivost,
tèrpljivost, potèrpljenje; —en, sich,
v. r. uztèrpěti se, potèrpěti se;
—ig, adj. tèrpljiv.

Gedunnen, adj. otečen; podbuo.

Geeignet, adj. prikladan, sposoban.

Gefrä ß

-3 289 -

Gegendienst

Gefräß, n. hrana, paša, kěrma; gu-
bica, rilo; —ig, adj. prožděrljiv,
nesit; —igkeit, f. prožděrljivost,
prožděrlost.

Gefreiter, m. frajt, prost od straže.

Gefrier-en, v. n. měrznuti, směrznuti
se; — machen, slediti; —pankt,
stupanj ledni.

Gefroren, adj. směržnjen.

Gefrornes, n. sladoled.

Gefüge, n. sglobje; fig. udes, sud-
bina.

Gefüge, Gefügig, adj. gibak, prigibljiv;
fig. priljuban, sklonjiv.

Gefühl, n. cutjenje, cutjenstvo; (der
Sinn des —es), cut; —los, adj.
tvèrd, dèrven, bezočutan; nemio,
nemilosèrdan; —loſigkeit, f. tvèr-
doća, bezoćutnost; nemilost, nemi-
losèrdnost; —voll, adj. očutan,
mek.

Gefüllt, adj. pun, napunjen, naděven,

Gefürstet, adj. (t.) oknežen; —er
Graf von N., okneženi grof od N.

Gegen, prp. proti, suproti, suproć;
prema, prama; na; pod; k, ka;
— einen Ort hin, prema, k městu
kojem; — Abend, pod večer; na
zapad; od zapada; — sechs Uhr,
okolo šest urah; — seinen Wohl—
thäter, prema svojem dobročini-
telju; Drei — Einen, trojica na
jednoga; — den Wind, suprot
větru; — den Strom, uz vodu;
eine Sache — eine andere vertauschen
zaměnit jedno za drugo; ein Ur-
theil — jemand ergehen lassen, izdati
presudu věrhu koga; — Entgelt
etwas thun, činiti što za platu; —
Jemandes Willen, uzpèrkos kome;
er ist — ihn nichts, on nije prema
njemu ništa; glede njega on nije
ništa; —einander abwägen, jedno
s drugim razměriti.

Gegen-absicht, f. nakanjenje protivno;
—anstalt, f. (gegen den Feind), pro-
tusagrada, obrana, branjenje; (gegen
ein Uebel), pomoć; — anstalten,
machen, oprěti se, opirati se čemu;
—antwort, f. odgovor na odgovor;
—ausführung, f. protivuizvedba;
—äußerung, f. protivukazivanje;
—batterie, f. bateria protivna; —
bedingung, f. pogodba, ugovor za-
měniti; —beschl, m. protuzapověd;
—beleidigung, f. uvrědjenje uzvra-
tjeno, zaměnito; —bemerkung, f.
protivuopazka, protivuprimětba; —
bericht, m. protivuizvěstje, doglas
protivni; —bescheinigung, f. kvie-
tancia zaměnita, primka, svědo-
čanstvo protivno; —beschimpfung,
f. zavratna pogèrda; —besuch, m.
uzvratjenje polazka; —bemeis, m.
dokaz protivni; —bild, n. kip,
slika, prilika suprotivna.

Gegend, f. strana, kraj, okolica, kra-
jina.

Gegen-dienst, m. usluga povratna, za-
vratna, zaměnita; —druck, m. tisak
zavratni, odpor; —einander, adv.
jedno prema drugom, jedno proti
drugom; zaměnito; (gegenüber), na-
proti; —einanderhalten, prispodo-
biti; prispodabljati; —erklärung,
f. očitovanje zavratno, zaměnito;
očitovanje protivno; —falls, adv.
usuprot; —forderung, f. iskanje,
zahtěvanje, zaměnito iskanje druge
stranke; —füßler, m. protunog;
—geschenk, n. dar, poklon zaměniti,
uzdarje; —gewicht, n. utez pro-
tivni; —gift, n. sutuk; —grund,
m. razlog oprěčni, protivni; —
gunst, f. milost, blagovoljnost za-
vratna, zaměnita; —klage, f. tužba
uzvratna; —kläger, m. tužbenik
uzvratni; —kritik, f. protukritika

19

Gegenstoß

290

Gebornischt

—licht, n. světlost protivna; —
—liebe, f. ljubav povratna, za-
vratna, zaměnita; —list, f. varka
zaměnita; —brauchen, varku var-
kom uzbiti; —macht, f. moć, sila
suprotivna; —mauer, f. baba, pod-
por, zid podporni; —mine, f. la-
gum, podkop oprěčni; —mittel, n.
pomoć, lěk; —papst, m. lažopapa;
—part, m. protivnik; —partei, f.
strana protivna; —pfand, n. zalog
zaměniti; —rechnung, f. račun za-
měniti, račun druge stranke; —
rede, f. odgovor; prigovor, pro-
tivnički govor; —sach, m. oprěče-
nje, oprěka; —schein, m. odboj
(světlosti); (in der Astronomie), oprě-
čenje; (Handschrift gegen eine an-
dere), kvietancia, svědočanstvo za-
měnito, uzpisje; —schlußrede, f.
konačni, dověršni odgovor; —
schlußschrift, f. konačni odpis; —
schreiber, m. kontrolor, pisar pro-
tivni; —schrift, f. odpis; Schrift
und —, spis i odpis; —schuld, f.
dug zaměniti; —seite, f. strana
protivna; (die verkehrte Seite),
strana opaka; —seitig, adj. za-
vratan, zaměnit, uzajemni; —sei-
tigkeit, f. uzajemnost; — sie-
gel, m. protupečat; —sperre, f. su-
ključ; —stand, m. predmet, stvar;
(Widerstand), upornost; —stellung,
f. suočba, f. Confrontation.

Gegen-stoß, m. udarac zaměniti; —
strich, m. (in Zeugen), strana opa-
ka; —stück, n. prilika; —stüge,
f. podpor; —theil, n. protivno;
im —, a, usuprot, pako, dą pa-
če; — m. protivnik, stranka pro-
tivna; —über, prp. prema, pra-
ma; naproti, nasuproti; —stellen,
staviti prema, suočiti; —vermächt-
niß, n. zaměnito ostavljenje (u te-

stamentu); dar ženitbeni; —ver-
schreibung, f. obvezanje zamenito;
—versprechen, n. obećanje zamě-
nito; —visite, f. s. Gegenbesuch; —
vorstellung, f. odgovaranje, očito-
vanje uzvratno; —wall, m. pro-
tusagrada.

Gegen-wart, f. sadašnjost, vrěme sa-
dašnje; prisutnost, pribitje, pri-
tomnost, nazočnost; —wärtig, adj,
sadašnji, današnji; prisutan, pri-
bitan, pritoman, nazočan; — adv.
sada, današnji dan.

Gegen-wehr, f. suprotjenje, obrana,
protubrana; —wind, m. protivan
větar; —zeichnung, f. supodpis.

Gegitter, f. Gitter.

Gegner, m. protivnik; —in, f. pro-
tivnica.

Gegründet, part. adj. temeljit, osno-
van.

Gehaben, sich, v. i. gehabt euch wohl,
budite zdrav, prostite, s bogom,
praštajte.

Gehäge, n. plot; ograda; branjevi-
na; einem in das — gehen, kom-
men, uněti sěrp u tudju žetvu;
měšati se u tudje posle.

Gehalt, m. prostor, město; (das Ent-
haltene), saděržaj; (die Besoldung),
platja; (Wert), vrědnost unutér-
nja, jezgra; Worte ohne —, rěči
bez svake vrědnosti.

Gehalten, adj. děržan; obvezan, dužan.

Gehalts-abstufung, f. stupovnost pla-
te; —abzug, m. odbitak od plate;
—sperre, f. ustavak plate; —zu-
lage, f. dodatak k plati.

Gehänge, n. věnci, kite; (Hängevoh-
ren), uši pasje; (Abhang), nizběr-
dica, stěrmina; (Eingeweide), drob,
crěva.

Gebornischt, adj. oklopljen, pod o-
klopom.

Gelte

-3 295

3

Gemessen

Gelte, f. kablica, sić, muzlica.

Gelten, v. a: valjati, vrěditi, vrědan biti, was gilt die Wette, o što da se obkladimo; dieser Gulden gilt zwanzig Groschen, ova forinta nosi dvaest grošah; es gilt die Chre, das Leben, tu se radi o glavi, o poštenju; das gilt nicht, to nevalja; mir gilt das gleich viel, to je meni sve jedno; geltend machen (ein Recht), dokazati (pravo kakvo); (einen Grund) dovoditi (razlog).

Geltung, f. valjanost, vrědnost.

Gelübde, n. zavět, zagovor.

Gelüft, n. pohota, požuda, volja; — en, v. n. pohotěti, želěti, poželěti.

Gelzen, v a. uškopiti, uštrojiti.

Gemach, n. komora, soba, odaja; das heimliche —, zahod, komornjak.

Gemach, adv. po malo, lagano, tiho.

Gemach, n. posao, teg, rabota.

Gemächlich, adj. lastan, lén, lak; — adv. po volji, po malo, lagano; — keit, f. last.

Gemächt, n. dělo, posao, teg; uda rodna.

Gemahl, m. muž, zaručnik, suprug, zakonski; —in, f. žena, zaručnica, supruga.

Gemälde, n. kip, prilika.

Gemahnen, v. a. opomenuti, spomenuti; es gemahnet mich, éini mi se; vidi mi se.

Gemansche, n. směs, měšaria.

Gemarkung, f. medje, granice obćine.

Gemäß, n. měra.

Gemäß, adj. podoban, shodan; — adv. po, polag; —heit, f. shodnost, pobdnost; in —, po, polag.

Gemäßigt, adj. razborit, uměren.

Gemäuer, n. zid, zidine.

Gemein, adj. obćinski, obćen, obćenit, zajednički; (gewöhnlich, alltäglich), priprost, proust, svagdanji;

(niedrig, schlecht), potišten, nevaljao; das —e Beste, dobro obćinsko; das —e Wesen, poslovi obćinski.

Gemeinde, Gemeine, f. obéina (in Zuf.) obćinski; —angehöriger, m. privadnik k obéini; —angehörigkeit, f. pripadnost k obéini; —beschuß, m. zaključaj obćine; —bürger, m. obćinar; —gesetz, n. obćinski zakon; —glied, n. član obćine; —haus, n. věćnica, kuća obćinska; —rath, m. (als Körper), obćinski savět; (als Person), obćinski savětnik; —weise, adv. po obćinama; —wesen, n. obćinarstvo; —wohl, n. obćinsko dobro.

Gemeiner, m. (gemeiner Soldat), prostak.

Gemeine Wesen, n. obćinstvo, poslovi obćinski.

Gemein-geift, m. duh obćinski, zajednički duh; —gläubiger, m. stečajni věrovnik; —heit, f. obćina, prostota.

Gemeiniglich, adv. obično, u obće.

Gemeinnützig, adj. občekoristan; — adv. u način obćinstvu koristan; —keit, f. korist obćinska.

Gemein-ochs, m. bik, bak obćinski; —platz, m. město obćinsko; —sam, adj. zajednički; —schaft, f. (objectiv) zajednost, zajednica; (subjectiv) zajedničtvo; —schaftlich, adj. obćinski, obćen, oběenit, skupan, zajednički; — adv. skupa, zajedno; —tag, m. težatni dan, svakidan, težatnik; —trift, —weide, f. paša obćinska; —wald, m. šuma, lug občincki; —wesen, n. obćinstvo; —wesenverwalter, m. upravnik obćinstva.

Gemenge, Gemisch, Gemengsel, n. směs, měšaria.

Gemeße, n. měrenje.

Gemessen, adj. naročit, odredjen.

Gemisch

-3 296

3

Genius

Gemisch, f. Gemenge.

Gemischt, adj. měšovit.

Gemodelt, adj. slikovan, napravljen,
načinjen.

Gemsbock, m. jarac divji.

Gemse, f. divokoza, koza divja.

Gemsen-hallen, m. —kugel, f. zěrno
(u želudcu koze divje); —jäger, m.
lovac od kozah divjih.

Gemüll, n. razvalina.

Gemurmel, n. žamor, rogobor, šapat,
šaput, šum.

Gemurre, n. měrljanje, měrmor.

Gemüse, n. varivo, pověrtje, pověrtlina,

Gemüßigt, adj. usilovan, prisiljen.

Gemüth, n. čud, sěrce, narav, duh;
—lich, adj. blag, sěrčan; — adv.
blago, sěrčano, od sěrca.

Gemüths-art, f. čud, éudljivost, narav;
—beschaffenheit, f. kakvoća čudi, na-
ravi; —bewegung, f. ganutje, gi-
banje (duha, sěrca); —frankheit, f.
bolest, nemoć duha; —neigung, f.
nagnutje, prignutje; —ruhe, f. mir,
pokoj duše; —verfassung, f. —zu-
stand, m. stanje, bitje duha.

Gen, prp. prema, prama, k, na.

Genannt, adj. nazvan, rečen, napo-
menut.

Genäschig, f. Näschig.

Genau, adj. točan, uzak, stišnjen, ua-
pet; (von Waarenpreisen), poslědnji;
(geizig), tvěrd, stisljiv, skup, šted-
ljiv; — adv. točno, stišnjeno, na-
peto, štedno, štedljivo; —igkeit, f.
točnost, štedljivost.

Genealogie, f. rodoslovje.

Genehm, adj. —halten, f. Genehmigen;
—haltung, —igung, f. privoljenje,
potvěrdjenje, potvěrda, odobrenje,
dozvoljenje; —igen, v. a. privo-
lčti, dozvolěti, potvěrditi, za dobro
primiti.

Geneigt, adj. sklonjen, priklonjen,

nagnút, prignút, podvěržen, podlo-
žan; bald wäre ich — zu glauben,
skoro bi pomislio; einem — sein,
nagnút, naklonjen komu biti, hotět
mu dobro; —heit, f. nagnutje, pri-
gnutje, naklonost, priklonstvo, do-
brohotnost.

General, m. general, glavnik; (in
Zus.) glavni, obći; —adjutant, m.
general adjutant; —baß, m. bas
temeljni; —commando, n. glavno
zapovědničtvo; —feldmarschall, m.
general - feldmaršal, generalisim,
vojvoda věrhovni; —feldzeugmeister,
m. general od topničtva; —gemal-
tiger, m. glavni sudac od vojske;
—in, f. generalica; —ität, f. ge-
neralstvo, glavničtvo; —karte, f.
obći krajobraz; —lieutenant, m.
generallajntant; —major, m. gene-
ralmajor; —marsch, m. marš obće-
niti; —pardon, m. pardon, opro-
štenje obće; —staaten, pl. glavni
stališi (od Olandie); —stab, m.
generalštap; —versammlung, f.
obća (glavna) skupština; —würde,
f. generalstvo, generalia.

Genes-en, v. n. ozdraviti, ustati (od
bolesti); eines Kindes —, roditi,
poroditi; —ung, f. ozdravljenje,
zdravje.

Genick, n. zatiljak, potiljak; —fänger,
m. nož lovački.

Genie, n. um, razum, talent; —corps,
n. zbor vojničkoga měrničtva; —
wesen, n. (object.) vojničko měrstvo;
(subjectiv) vojničko měrničtvo.

Genieß-bar, adj. užitan, jěstiv; —en,
v. a. užiti, ůživati, radovati se,
nasladjivati se; (effen), jěsti, bla-
govati.

Geniste, f. žuka, žukovina (trava).

Genitiv, m. genitiv, roditeljni padež.

Genius, f. Schutzgeist.

Gerede

298

Geringste

fame, f. pravo; privilegij, sloboština.

Gerede, n. govor, govorenje; glas; běrbljanje.

Gereichen, v. n. služiti, biti (čemu); es gereicht ihm zur Ehrn, služi mu na čast; — zum Schaden, biti na štetu.

Gereiß, n. děrpljenje, děrmanje, ki-
danje, jagma.

Gereuen, v. n. kajati se zašto, žaliti što; es gereut mich, kajem se, žalim, žao mi je.

Gergel, f. utora.

Gergelkamm, m. utornjak, taranj.

Gergeln, v. a. utoriti.

Gerhab, m. (Vormund), zakrilnik.

Gericht, n. jělo, jěstvina, jěstojska.

Gerichtlich, adj. sudni, sudbeni; —
adv. sudbeno.

Gerichts- (in Zus.) sudni, sudbeni;
—abgeordneter, m. odaslanik suda;
—arzt, m. sudni lekar; —harkeit,
f. sudba, područje, oblast sudbena,
sudna, sud; —beiswer, m. sudni
prisědnik; —bote, m. glasnik sud-
beni; —competenz, f. nadležnost
suda; —diener, m. ustavnik, pan-
dur, sluga sudni; —einführung, f.
uvedba sudovah; —ferien, pl. praz-
nici sudni; —gebühren, pl. takse
sudbene, sudno; —halter, m. su-
dac, sudija; —handel, m. proces,
pravda, parnica, pria; —handen,
zu — erlegen, sudu, u ruke sudije
predati što; —haus, n. sudnica;
—herr, m. sudovlastnik; —hof, m.
sudište, sud; —inhaber, m. sudo-
děržac; —inhabung, f. sudoděržtvo;
—kanzlei, f. pisarnica sudna; —
karte, f. sudokaz; —kosten, pl.
sudbeni troškovi; —ordnung, f.
sudovnik, sudni red; —ort, m.
sudilište, město suda; —person, f.

sudna osoba; —pflege, f. pravo-
sudje; —protokoll, n. sudni na-
pisnik; —regulirung, f. uredjenje
sudovah; —sual, m. sudionica;
—sache, f. stvar od suda, —schrei-
ber, m. pisar sudbeni; —stand, m.
dužnost pred sud doći; sud, su-
dište; —statt, —stätte, —stelle, f.
sud, sudište; stratište; —stillstand,
m. sudostaja; —stube, f. sudnica;
—tag, m. dan od suda; —üblich,
adv. po sudnom običaju; —unter-
than, —saß, m. sudbenik, područnik;
—verwalter, —vogt, m. sudac,
sudija; —vollzieher, m. sudni iz-
věršnik; —vorstand, m. načelnik
suda; —wesen, n. (objectiv) (t.)
sudstvo; (subjectiv) sudačtvo; —
zugehöriger, m. pripadnik sudu; —
zwang, m. sudba, područje, vlast
sudbena.

Geringe, adj. mal, neznatan, nevažan,
ništaran; potišten, male cěne; —
adv. malo; um einen —n Preis,
jevtino, za malo; eine — Sache,
malenkost, stvar od ništa; —
schäzen, prezirati, pometavati, za-
metavati.

Geringfügig, adj. mal, malen, malo-
važan, neznatan, ništaran, malo-
vrědan; —keit, f. malovrědnost,
nevrědnost; malenkost, stvar od ništa.

Geringhaltig, adj. malovrědan, od
male vrědnosti, lahki; —keit, f.
malovrědnost, nevrědnost.

Geringschätzig, adj. potišten, male
scène; —iges Urtheil fallen, malo
scěniti štogod; —igkeit, f. malo-
vrědnost, nevaljanstvo, nevrědnost,
nevaljanština; —ung, f. nescěna,
neuvažavanje, pometavanje, pre-
ziranje, zazor.

Geringste, adj. najmanji; nicht im —n
ni malo, nikako, nipošto.

Gerinne

299

E-

Geschäft

Gerinne, n. žleb; jarak; jaz.

Gerinnen, v. n. sgusnuti se, skrutnuti
se; usiriti se.

Gerippe, n. skelet, okostnica, samokost.

Gern, adv. rado, drage volje, dobre
volje; — haben, sehen, ljubiti,
milovati, milo, drago biti.

Geröhrig, Geröhr, n. těrska, těrstenik.

Geronnen, adj. sgusnut, skrutnjen;
usiren.

Gerste, f. ječam, jačam.

Gersten, adj. ječmen, jačmen; —acker,
m. —feld, n. ječmište; —brod, n.
ječmenica, kruh ječmen; —grauen,
pl. kaša ječmena; —korn, n. zěrno
ječmeno; (am Auge), jarac, ječ-
menac (na oku); —sast, m. pivo;
—schleim, m. sok ječmeni; —trank,
m. —wasser, n. voda ječmena; —
zucker, m. cukar, šećer ječmeni.

Gerte, f. Gertchen, prut, prutić, šiba.

Geruch, m. (der Sinn), njuh, vonjanje;
nos; (ein —), vonj, duha, miris;
—los, adj. bez duhe, bez mirisa;
—snerve, m. živac njušni.

Gerücht, n. glas; das — hat sich ver-
breitet, pukao je glas; es geht ein
—, govori se, veli se; ein guteß
— haben, dobar glas, dobro ime
imati, dobro sloviti.

Geruhen, v. n. dostojati, dostojati se,
blagoizvolěti.

Geruhig, f. Rußig.

Gerülle, Gerümpel, n. staretina, razbito i poderano staro pokučište.

Gerumpel, n. lupa, štropot, talabuka.

Gerüst, n. podac, odar; skele, mosti
zidarski.

Gerüttel, n. děrmanje, tršenje.

Gesage, n. govor, govorenje; glas.

Gesalbte, m. pomazanik.

Gesüme, n. sěmenje.

Gesammt, adj. vas, sav, vaskolik,

cio, čitav, cělokupni, ukupni; —e
Hand, nerazdělno; —heit, f. ukup-
nost, cělokupnost; —schaft, f. ukup-
nost, občenitost; —wirkung, f. za-
jednička sila; —wohl, n. obče
dobro.

Gesandte, m. poklisar, poslanik; —
in, f. poklisarica, poslanica; —
schaft, f. poklisarstvo, poslaničtvo;
poklisarština; (objectiv) poslanstvo;
—schaftspersonal, n. osoblje posla-
ničtva.

Gesang, m. pěvanje; pěsma; —buch,
n. pěsmarica, knjiga od pěsamah;
—vogel, n. ptica pojuća; —weise,
f. aria, napěv.

Gesäß, n. zadnjica, stražnjica; sědalo,
sědo.

Gesause, n. zuja, zujenje.

Gefäusel, n. žamor.

Geschäft, n. (Arbeit) posao; (Handel)
promet; (Berrichtung) opravljanje;
dělo; (Beschäftigung) zanimanje;
zabava.

Geschäftig, adj. poslen, radin, marljiv;
—keit, f. poslenost, radinost, mar-
ljivost.

Geschäftslos, adj. bezposlen, bez posla;
ein —er Mensch, bezposlica; —ig-
keit, f. bezposlica, bezposlenstvo,
bezposlenost.

Geschäftss- (in Zus.) poslovni; —he-
trieb, m. poslovanje; —führer, m.
poslovodja; —führung, f. poslo-
vodstvo; —gang, m. hod posla;
—gebährung, f. rukovanje posla;
—kreis, m. poslovni okrug; —kun-
dig, adj. věšt u poslu; —kundiger,
m. věštak; —localität, f. uredio-
nica; poslovnica; —mann, m. po-
slovatelj; —ordnung, f. poslovnik;
—stück, n. podnesak, predatak;
— styl, m. poslovni slog; —träger,
m. poslonoša; —überbürdung, f.

Gesetzt

302

H

Gespräch

konoslovlje; —kundiger, m. zako-
noslovac; —lich, adj. zakonit; za-
konski; —lichkeit, f. zakonitost;
—loß, adj. bezzakonit; —loftig-
keit, f. bezzakonitost; —mäßig,
adj. zakonit, po zakonu; —mäßig-
keit, f. zakonitost; —sanction, f
potvěrda zakona.

Gesetzt, adj. stavljen, postavljen, po-
ložen, metnut; uredjen, ustanov-
ljen, utemeljen, utvěrdjen; (ernst-
haft), ozbiljan, zbiljan, stavan; —
adv. recimo, stavimo, postavimo.

Gesetztafeln, pl. tabule od zakona;
—übertretung, f. prekèršaj zakona;
—unwissenheit, f. neznanstvo zako-
na; —vorlage, f. predložni zakon;
—werk, n. zakonotvorina; —wi-
brig, adj, nezakonit, nepravedan;
— adv. nezakonito, suproć'zako-
nu, nepravedno; —widrigkeit, f.
protizakonost.

Geseufze, n. uzdisanje, uzdasi, ste-
njanje.

Gesichert, adj. osiguran.

Gesicht, n. vid, oči; (Angesicht), lice,
obraz; zu —c bekommen, ugledati,
upaziti; einem ins — sehen, po-
gledat komu u oči; —einem ein—
machen, namèrstiti se na koga,
pogledati koga poprěko.

Gesichts-bildung, f. fisiognomia, obraz,
lice; —farbe, f. mast; (rückficht—
lich des Gesundheitszustandes), cera;
die —farbe ändern, měnjat lice, měn-
jati se u licu; —kreis, m. hori-
zont, obzor; —kunde, f. fisiogno-
mia, licoslovje; —kundiger, m.
fisiognom, licoslovac; —linie, f.
linia vidna; čerta od lica; —
m. gledište; město, točka od sma-
tranja, od gledanja; —zug, m.
čerta od lica.

Geslms, n. atula, korniž.

Gesinde, n. družina, služina, služin-
čad, čeljad; —hier, n. pivo za
družinu, pivo prosto; —halter, m.
služinoděržac, čeljadoděržac; —
lohn, m, čeljadovina, služinska
plata.

Gesindel, n. smet, smetje, izmet, gad
od ljudih.

Gesinde tube, f. soba družinska.

Gesinge, n. pěvanje.

Gesinnt sein, v. n. misliti; freund-
schaftlich —, priatelj biti; franzö-
fisch —, bit za franceze.

Gesinnung, f. misao; mišljenje, mi-
slenost, éutjenje; nakanjenje; vo-
lja; —stüchtig, ad,. (t.) věrlomiš-
ljenik, valjane mislenosti.

Gesittet, adj. obrazovan, izobražen,
izgladjen, ugladjen, čedan.

Gesöff, n. f. Getränk.

Gefonnen, adj. — sein, misliti, ka-
niti, směrati.

Gesottenes, n. kuhano, vareno.

Gespann, n. zaprega.

Gespann, m. drug, drugar.

Gespannsschaft, f. družtvo, družba,
družina; (in Ungarn), varmedja,
županija, stolica.

Gespenst, n. sablast, sablazan, prika-
za, utvora, strašilo noćno.

Gesperre, n. zatvor, zapor.

Gespiele, n. igra, igranje.

Gespiel-e, m. drug, drugar; —in, f.
druga, drugarica.

Gespienes, n. bljuvotina.

Gespinnst, n. predja, predivo.

Gespött, n. ruga, poruga, porugiva-
nje, ruganje, bruka.

Gespräch, n. razgovor, govorenje,
govor, rěč; —ig, adj. razgovo-
ran; ljubezan; —igkeit, f. razgo-
vornost, rěčitost; ljubeznost, pri-
atnost; —weise, adv. u način raz-
govora; u razgovoru, u govoru.

Gesprenkelt

303

B

Getreide

Gesprenkelt, adj. šar, šaren.

Gestade, n. žal, jalia, igalo, kraj; obala, brěg.

Gestult, f. prilika, slika, vid; način; položaj; —et, adj. napravljen, načinjen; —ung, f. uredjivanje.

Geständ-ig, adj. einer Sache — sein, priznati, izpoviděti štogod; —niš, n. priznanje, izpovidjenje, izpověd.

Gestängsteuer, f. (im Bergwerk), motkovina, poreza za upotrebu motkah.

Gestank, m. smrad, směrdež.

Gestatt-en, v. a. dopustiti; dati, těrpěti; —ung, f. dopuštenje, dozvoljenje, privoljenje.

Gestäuve, n. gèrmje.

Gesteck, f. Besteck.

Gestehen, v. a. izpoviděti, priznati; — v. n. (gerinnen), sgusnuti se, skrutnuti se, usiriti se; ustajati se.

Gestehung, f. pribavljanje; —škosten, pl. pribavni troškovi.

Gestlein, n. kamenje.

Gestell, n. (einer Statue), podnožje; (etwas darauf zu legen), polica; (an der Kutsche, Druckpresse), stan; (an der Säge), děržalo od pile; —macher, f. Stellmacher.

Gesteppe, n. šupljika.

Gestern, adv. jučer; — Abend, sinoć.

Gestiefelt, adj. obuven u čizmah, u čizmah.

Gestielt, adj. nasadjen, s děržalom.

Gestift, f. Stift.

Gestirn, n. (Stern), zvězda; zvězde; (Sterngebilde), zvězdostanište; —t, adj. posut, osut zvězdami, zvězdat, zvězdovit.

Gestöber, Gestüber, n. (vom Schnee), vijavica, mećava; (vom Stauh), prah, prašenje, pušenje.

Gesträuch, n. šib, gèrm, tern.

Gestreißt, adj. prugav, prugast.

Gestreng, adj. oštar, strog; (tapfer), hrabar, hrabren.

Gestrichen voll, adj. razi, razi pun.

Gestrick, n. pletivo.

Gestrig, adj. jučeranji, jučerašnji; sinoćnji.

Geströhde, n. slama.

Gestrüppe, f. Gesträuch.

Gestübe, n. prah.

Gestüt, n. ergela.

Gesuch, n. molba, prošnja, molbenica; —schreiben, n. zamolno pismo na koga.

Gesumse, Gesumme, n. zuka, zujanje, zučanje.

Gesund, adj. zdrav, čitav; —brunnen, m. voda lěčitelna; — heit, f. zdravlje; bei guter — sein, zdrav biti; Jemandes — trinken, pit u čije zdravlje; —heitscertificat, n. svědočanstvo o zdravlju; —heitspolizei, f. zdravstveno re GARSTVO; —heitsrückrichten, aus —, radi zdravlja.

Getadel, n. kudnja.

Getäfel, f. Täfelwerk.

Getigert, adj. kèrpast, pěgav.

Getöne, n. glas, razlěganje, ore-nje.

Getöse, n. buka, talabuka, štropot.

Getrampel, n. tutanj, tutnjava, tutnjavina.

Getränk, n. pilo, pitje, napitak; napoj; —ebezug, m. dohodak u pítju.

Getrauen, sich, v. r. usuditi se, usloboditi se, směti.

Getrauter, m. věnčanik.

Getreide, n. žito; —boden, m. žitnica, hambar; —handel, m. těrgovina s žitom, žitarstvo; —händler, m. žitar; —markt, m. piaca, žitno

Getreu

-3 304 -

Gewalt

těržiste; —maß, n. měra žitna;
—wucher, m. žitna lihva.

Getreu, adj. věran; —lich, adj. vě-
ran; — adv. věrno.

Getriebe, n. kolesa; (die Sunnseite
eines Gebirges), čelopek, prisoje.

Getrost, adj. slobodan; hrabren;
séguran; — sein, miran biti, oslo-
niti se na što; — adv. slobodno;
hrabreno.

Getrösten, sich, v. l. (einer Sache),
nadati se, usati se; sich auf Je-
mandes Versprechen —, uzdati se,
pouzdati se u obećanja čija.

Getümmel, n. štropot, buka, tala-
buka.

Geübt, adj. uvěžban, věšt, vičan,
vikao.

Gevatter, m. kum; —in, f. kuma,
kumica; —schaft, f. kumstvo.

Geviert, adj. četveran; četverostran;
—e, n. kvadrat, četverougal.

Gevögel, n. ptice.

Gevollmächtigen, f. Bevollmächtigen.

Gewächs, n. (Pflanze), rastje; zelje;
bilje; trava; (das Gewachsene),
proizvod, plod, rod; Wein von gu-
tem —, vino s dobre zemlje;
(Aluwuchs), kvěrga; ein Kohr von
einem —e, těrska bez kolěnacah.

Gewachsen, adj. narasao, uzrasao;
rodjen, rodom; wohl oder übel —,
lěpa, gěrda uzrasta; einer Sache —
sein, bit moguć, bit u bitju, ka
dar biti; einem — sein, jednak,
věrstan biti.

Gewächs-haus, n. postava; —kunde,
f. Pflanzenkunde.

Gewäss, n. pandje, nokti, granfe,
zubi.

Gewahr werden, v. a. upaziti, spa-
ziti, ugledati, smotriti.

Gewähr, f. ségurnost, jamstvo, po-
ručanstvo; (in Zus.) poručanstve-

ni; — leisten, poruk biti, jamčiti
se; zur — verpflichtet, dužan biti
poruk; ein an die — gebrachter,
koji ima posědno pismo.

Gewähr-en, v. u. obećati; dopustiti;
jamčiti se; Jemandes Bitte —,
uslišiti molbu čiju; etwas —, dati
kome što; dies gewährt uns Vergnü-
gen, to nam veselje, radost uz-
roči; —mann, m. jamac, poruk;
—sabschreibung, f. izpis iz posé-
da; —sanschreibung, upis u posěd;
—sbrief, m. poručanstveno pismo.

Gewahrsam, m. —e, f. straža, za-
tvor, ségurnost; děržanje.

Gewähr-schaft, —leistung, f. Gewähr.

Gewährung, f. dopuštenje; uslišenje;
izpunjenje; uzročenje.

Gewalt, f. sila; moć, vlast, oblast;
(Gewaltthätigkeit), nasilje, zulum;
mit —, na silu; in seine — brin-
gen, osvojiti, primiti; uloviti, u-
hvatiti; das steht nicht in meiner —,
to nije u mojoj vlasti; mit aller
—, sa svom silom; aus eigener —,
samovlastno; sich — anthun, uz-
děržati se, uztegnuti se, uzpreg-
nuti se; einem Gesetze, dem Sinne
— anthun, prevratiti zakon, nao-
pako iztumačiti; —geber, m. pu-
novlastitelj, (t.) vlastodavac; —
haber, m. moćnik; punovlastnik,
(t.) vlastoimac; —herrschaft, f. si-
leničtvo; —ig, adj. silan; silovit;
možan; jak; snažan; mogućan;
velik; strašan; —iger Sturm, stra-
šna oluja; —ige Kälte, jaka zima;
—ige Menge, siaset, veliko množ-
tvo; —ige Reichthümer, blago ne-
brojeno; —iger, m. profuz; veli-
kaš, vladalac; —sam, —thätig,
adj. usion, silovit, plah; — adv.
silom, na silu, nasilno; —samkeit,
—thätigkeit, f. sila, posilje, na-

Gewand

305

Gewissen

silje; naglost; —that, —thätig-
keit, f. sila; nasilje, nasilnost, zu-
lum; —thäter, m. nasilnik; —trä-
ger, m. punomoćnik.

Gewand, n. oděća, odělo.

Gewandssweise, f. Quantssweise.

Gewandt, adj. věst, vičan; okretan,
gibak; —heit, f. věština, vičnost;
okretnost, gibkost.

Gewarten, Gewärtig sein, v. n. na-
dati se, usati se, čekati.

Gewärtigung, f. nadanje, čekanje; ohne
—, nečekajući.

Gewäsch, n. bèrbljanje, blebet, ble-
betanje.

Gewässer, n. vode, vodovje.

Gewebe, n. tkanje; fig. osnutak.

Gewehr, n. oružje; puška; das —
des Wildschweines, zubi veprovi;
—fabrik, f. puškarnica, fabrika od
oružja; —händler, m. oružar; —
probe, f. proba, provanje pu-
ške.

Geweiß, n. rozi, rogovi.

Gewerb, n. obèrt, zanat; posao; za-
bava; tèrgovina.

Gewerbsam, adj. prometan, radin;
—keit, f. prometnost, radinost;
marljivost.

Gewerbschaft, f. obèrtničtvo.

Gewerbs-, (in Zus.) obèrtni; obert-
ski, oběrtnički; —befugniß, n. pra-
vo na obèrt; —betrieb, m. obèr-
tovanje; —bücher, pl. n. oběrtni-
cke knjige; — fleiß, m. oběrtnost;
—inhaber, m. oběrtoděržac; —
mann, m. oběrtnik; —verlust, m.
izguhljenje oběrta; —verständiger,
oběrtoznanac; —vorrichtung, f. o-
běrtska sprava.

Gewerk, n. ceh.

Gewerk-e, m. težak; ortak rudarski;
—schaft, f. ortakluk rudarski.

Gewicht, n. utez; teža, težina, vaga;

(Wichtigkeit), utěštenje, važnost;
—macher, m. utezar.

Gewimmel, n. množ, množtvo; věrv-
ljenje, koporenje.

Gewimmer, n. rida, ridanje.

Gewinde, n. motanje; 'zavoj (u šara-
fu); balčak.

Gewinn, Gewinnst, m. dobit, dobitak;
probitak, uhar; auf — und Ver-
lust, na srěću, na dobitak i štetu;
—bringend, adj. koristan, uharan,
probitačan, prudan; —en, v. a.
steći; dobiti; einen lieb —, ob-
ljubiti koga; Geschmack an etwas
—, dopadati se komu što; wie
gewonnen, so zerronnen, kako do-
šlo tako prošlo; —er, m. dobiva-
lac; —stentgang, m. izmak dobit-
ka; —stlotterie, f. lutrija od do-
bitka; —sucht, f. požuda, pohlepa
za dobitkom; —füchtig, adj. po-
hlepan za dobitkom.

Gewinsel, n. skvika, skvičanje, evil,
cviljenje.

Gewinnst, f. Gewinn.

Gewirk, n. tkanje; (von Bienen), sat.

Gewirre, n. metež, mutež; smetnja,
smeća.

Gewiß, adj. stalan, stanovit, istinit,
séguran, izvěstan; někoji, něka-
kov; es ist —, stanovito je; es
ist nur zu —, i preveć je istini-
to; —e Leute, někoji ljudi; ně-
kakvi ljudi; ich bin meiner Sache
—, séguran sam, uvěren sam;
eine —e Hand, einen —en Schritt
haben, čvěrstu ruku, čvěrst korak
imati; —adv. zaisto, u istinu,
ségurno, za cělo; —heit, f. stano-
vitost, istinitost, izvěstnost.

Gewissen, n. svěst, savěst, duša, du-
ševnost; auf dein —, na tvoju du-
šu; ein weites — haben, imati kos-
matu dušu; sich ein — daraus

20

Gewitter

306

Gießen

machen, za grěh što děržati; das
nagende —, cèrv od duše; nach
—, po duši; bei meinem —, na
moju dušu, tako mi duše; nach
meinem besten Wiffen und —, po
najboljem znanju i po duši; —
haft, adj. sdušan, duševan, savě-
stan; —haftigkeit, f. sdušnost, du-
ševnost, savěstnost; —los, adj.
bez duše, bezdušan; —loſigkeit, f.
bezdušje; —sangst, f. strah u sěr-
cu; —šbiß, m. grižnja duše; —
šfall, m. —šfrage, f. stvar duše-
vna; —ſreihit, f. sloboda duše-
voa; —prüſung, f. izpit, izpiti-
vanje duše; —strath, m. otac du-
hovni; —zwang, m. netèrpljenstvo,
samosilje duševno.

Gewitter, n. dura, nepogoda, nevrě-
me; —regen, m, skropac, kiša
plahovita, kiša s gèrmljavinom;
—wolke, f. oblak od nepogode.

Gewißt, adj. opametjen.

Gewogen, adj. prignut, priklonjen,
dobrohotan; —heit, f. prignutje,
priklonstvo, dobrohotnost.

Gewohnen, Gewohnt werden, v. n.
obiknuti se, priviknuti se, navik-
nuti se, priučiti se.

Gewöhnchen, v. a. einen zu etwas —,
priučiti, naviknuti, privaditi, na-
vaditi; ein Kind —, odbiti dìte.

Gewohnheit, f. navada, običaj, navi-
ka; —srecht, « pravo običajno,
po običaju.

Gewöhnlich, adj. navadan, običan;
— adv. navadno, obično, po naj-
više.

Gewöhnung, f. nauka, priuka.

Gewölbe, n. svod, volta; (Kau-
manns—), dućan, staćun.

Gewölbt, adj. svoltan, prevoltan,
svodjen, na svod.

Gewölf, n. oblak, oblaci.

Gewühl, n. tiska, navala, naloga.

Gewürfelt, adj. kockan, nakockan.

Gewürm, n. cèrvi, gad.

Gewürz, n. mirodia; začina, začinba;
—haft, adj. dragomirisan; —han-
del, m. tèrgovina s mirodiom; mi-
rodnica, prodaja mirodijah; —
händler, —krämer, m. mirodijar;
—kram, —laden, m. mirodnica; —
nägelein, n. —nelke, f. garofan,
klinac.

Gezähnt, adj. zubat, nazubljen.

Gezänk, n. kavga, svadja, pravdanje,
karanje.

Gezelt, f. Zelt.

Geziem-en, v. n. pristojati se, pri-
stojno biti; —end, adj. pristojan,
dostojan.

Geziere, n. cifraria.

Geziert, adj. nakitjen, izkitjen; izci-
fran, nacifran.

Gezische, a. piska, piskanje.

Gezücht, n. skot.

Gezwitscher, n. cvèrka, cvèrkutanje.

Gezwungen, adj. prisiljen, usiljen,
usilovan.

Gicht, f. ulozi, guta, kostobolja; —
beere, f. Alantbeere; —brüchig, —
isch, adj. uložan, gutav, klenit,
kostobolan; —rose, f. 'božur, bo-
žurak (cvět).

Giebel, m. věrh; čelo (od kuće); —
bach, n. krov s čelom.

Giebigkeit, f. danak.

Gierde, f. Begierde.

Gierig, adj. požudan, pohlepan, že-
ljan; —keit, f. pohlepa, požuda.

Gieß-bach, m. bujica; —bad, n. lěv-
nica; —becken, n. ledjen, měde-
nica.

Gieß-en, v. a. liti; lěvati; izliti,
proliti; (stark regnen), pljuštiti,
padati kao iz kabla; Metalle —,
topiti, raztopiti, pretopiti; (be-

Gif't

307

Glaszkirsche

gießen), zalévati; Wein ins Glas
—, natočiti kupicu vina; —er, m.
lévalac, lévač; —crei, f. lévarni-
ca; —form, f. kalup, tvorilo;
—haus, n. f. Gießerei; —kanne, f.
polévalo, zalévalo, zalěvač.

Gif't, n. & m. otrov, jěd; —becher,
m. čaša otrovna; —bissen, m. za-
logaj otrovan; —ig, adj. otrovan,
jědan; (erbittert), sèrdit, zloban,
ljut, ljutit; —kraut, n. svolina;
—mehl, n. sičan běli; —mischer,
m. otrovnik; —mischerin, f. otro-
vnica; —mischerei, f. trovenje;
—mittel, n. —arznei, f. sutuk;
lěk proti otrovu; — stein, m.
mišomor; —trank, m. napitak o-
trovni, otrovano pitje.

Gilbig, f. Gelb.

Gilde, f. ceh; družtvo.

Gilt-e, f. zemljišnica; Jemand an die
— bringen, upisati koga u zem-
ljišnicu; —abschreibung, f. izpis
iz zemljišnice; —anschreibung, f.
upis u zemljišnicu; —buch, n.
zemljišnica.

Gimpel, m. zimovka.

Ginster, f. Genister.

Gipfel, m. věrh; věršak.

Gips, f. Gyps.

Gir-ant, m. (t.) kretnik, premetnik;
—atar, m. (t.) kretovnik, preme-
tjenik; —iren, v. u. (t.) krenuti,
premetnuti měnicu na koga; —i-
rung, f. krenutje, premetnutje.

Giro, n. (t.) kret, premet; — in
bianco, n. kret na bělo; (in Zus.)
kretni; —bank, f. (t.) kretaonica,
premetna banka; —fähig, adj. (t.)
sposoban za kret, kretni.

Girren, v. n. gukati; (seufzen), uzdisati.

Gischt, f. Gescht.

Gitter, n. rešetka, razmrěžje; —fen-
ster, n. prozor s rešetkom.

Gittern, v. n. oplesti, preplesti,
metnuti rešetke.

Gitterwerk, n. rešetke.

Glacis, n. (im Festungssbau), klasia,
poljana (oko grada).

Glanz, m. světlost, sjajnost, sjanje,
sěvanje, jasnost; (Politur), lašti-
na, laštenje; (Ruhm), slava, dika.

Glänz-en, v. n. sjati, sěvati, světiti
se, stakliti se, cakliti se, lašiti
se, blistati se; — v. a. lašiti,
gladiti; —end, adj. sjajan, jasan;
lašteć; slavan,

Glanz-geber, m. laštilac, gladilac; —
leinwand, f. platno lašteno; —
schetter, m. platno krěpko; —taf-
fet, m. tafeta laštena.

Glas, n. staklo, caklo; (Trinkglas),
čaša, kupica, žmulj; Gläser fürs
Gesicht, očali, naočari; —arbeit, f.
staklaria, dělo staklarsko; —artig,
adj. staklovit, caklovit; —auge, n.
oko stakleno; —bläser, m. duvalac
caklarski; —bürste, f. četka (za
čistit staklo); —deckel, m. poklopac
od stakla.

Glaser, m. staklar, caklar.

Gläsern, adj. staklen, caklen.

Glas-fenster, n. prozor caklen; —ge-
fäß, —geschirr, n. sud staklen,
posudje stakleno; —glocke, f. zvono
stakleno; —grün, adj. boje staklene,
na caklo; —handel, m. těrgovina
s caklom; —händler, —krämer, m.
staklar, caklar; —haus, f. Treib-
haus; —haut, f. —hautchen, n.
opna, opnica staklena (u oku); —
honig, m. med čisti; —hütte, f.
staklana, staklarnica; —icht, adj.
staklovit, caklovit.

Glas-Kirsche, f. crěšnja, trěšnja caklena;
—kitt, n. lem stakleni; —koralle, f.
korao, merdjan od stakla; —laterne,
f. staklena lanterna; —macher, m.

20 *

Glafur

308

Gleiche

staklar, caklar; —maler, m. malar
na staklu; —malerei, f. malaria na
staklu; —ofen, m. peć, furuna
staklarska; —perle, f. gmiza, biser
od stakla; —scheibe, f. staklo,
okno od prozora; —schleifer, m.
laštilac od stakla; —schmelzer, m.
raztapalac od stakla; —schneider,
m. rézač od stakla; —schrank, m.
ormar za staklo; ormar od stakla;
—taſel, f. daska, tabula staklena;
—thüre, f. vrata staklena; —tro-
ſsen, m. f. Springglas.

Glafur, f. maz, kalaj; —en, Glasſiren,
v. u. kalajiti, kalajsati, omazati;
— n. kalajenje, kalajsanje, ma-
zanje.

Glas-waare, f. staklo, staklenina; —
werk, n. stakla.

Glätſcher, f. Gletscher.

Glatt, adj. gladak; ravan; (geglättet),
ugladjen; (schlüpfrig), sklizak; —
bein, n. gladilo, laſtilo.

Glätte, f. glačina; ravnina; gladjenje;
(Silberglätte), gleta.

Glatt-eis, n. poledica, paledica; —
eiſen, v. n. es glatteiset, poledica
je, sklizko je.

Glätt-en, v. a. gladiti; laſtiti; —er,
m. gladilac; laſtilac; —holz, n.
gladilo, laſtilo; —maschine, f. gla-
dilo; —ſtahl, m. gladilo, laſtilo;
—ſtein, m. gladilo, kamen (za gla-
dit); —zahn, m. zub (za gladit).

Glatz-e, f. ćela, plěš; —ig, adj.
ćelav, pl'siv; —kopf, m. ćelavac,
čelo, plšivac, plěšo.

Glaube, m. věra; (insbesonders für
Religion), věrozakon.

Glauben, v. u. věrovati; an etwas —
věrovat u što; (meinen, denken),
misliti, mněti, scěniti, reći.

Glaubens-artikel, m. članak věre; —
bekenner, m. věroizpovědnik; —

bekenntniß, n. věra; izpověd, vě-
roizpovědanje; —freiheit, f. slo-
boda věre; —genoß, m. jednověrac,
suvěrnik; —lehre, f. naredba, nauk
cěrkovni; —zwang, m. věrosilje,
natěra na věru.

Glaubhaft, adj. věrovan, věro dostojan, što se věrovat može.

Gläubig, adj. věran; —e, m. věrni,
pravověrni.

Gläubiger, m. věrovnik, zajamac.

Glaublich, adj. věrovatan, istini spo-
doban, věre dostojan; —keit, f.
věrovatnost.

Glaubwürdig, adj. věrodostojan; —
keit, f. věrovost, istinitost, véro-
dostojnost.

Gleich, adj. jednak; ravan; spodoban,
sličan; isti; von —em Alter, věrs-
njak; zu —er Zeit, u isto doba;
mir gilt alleß —, meni je sve jedno;
— adv. odmah, taki, s města,
udilj; jednako, jednoliko, jedno-
lično; na isti način; (gerade), ravno,
pravo; razi; er kann ihm nicht —
kommen, nemože se s njim prispo-
dobiti; einem — sehen, nalik na
koga biti, naličiti na koga, sličit
u koga; zwei Dinge — theilen, raz-
dělit jednako, dem Wasser —, razi
vode; es sind nun — fünf Jahre,
sad je pet godinah; wenn —,
premda, akoprem, prem ako, zasve
da, budi; — als wenn, —ob, baš
kao, uprav kao da.

Gleichartig, adj. jednorodan, jedno-
věrstan, jednak; spodoban, podo-
ban, sličan, priličan; —keit, f.
jednorodnost.

Gleich-bedeutend, adj. jednoznačeć, jed-
noznamenujuć; —berechtigt, adj.
ravnopravan, koi ima jednako pravo;
—berechtigung, f. ravnopravnost.

Gleiche, f. Gleichheit.

Gleichen

309

Gliedergicht

Gleichen, v. n. nalik biti, naličiti,
sličiti; jednak biti.

Gleich-en, v. a. sjednačiti; sravnati,
poravnati; izpraviti; ugoditi, ude-
siti, sjediniti; —er, f. Equator.

Gleicher-geist, —maßen, adv. jednako,
tako, na isti način, istim načinom.

Gleichfalls, adv. takodjer, i; istim
načinom, na isti način.

Gleichförmig, adj. jednak, jednolik,
jednoličan, ravnoličan; spodoban,
podoban, sličan, priličan; primě-
ran; —keit, f. jednakost, jedno-
ličnost, priměrnost; spodobnost,
priličnost.

Gleich-gesinnt, adj. jednake misli;
iste misli; —gewicht, n. sominj,
jednak utez; das — halten, somi-
njati se.

Gleichgültig, adj. (von gleichem Werth),
jedne vrědnosti; gegen etwas —,
hladan, nemaran prema čemu;
(einerlei), jednak; —keit, f. hlad-
noća, nemar, nehajstvo; ista,
jednaka vrědnost.

Gleichhalten, v. u. (anpassen), priměran
biti; misliti da je što čemu je-
dnako.

Gleichheit, f. jednakost; priměrnost,
spodobnost; (der Stimmen), isti
broj glasovah; —laufend, adj. isto-
raztupan; —laut, m. suglasje;
spodoba u glasu; —lautend, adj.
istoglaseć, jednakoglasan; —ma-
chen, v a. sjednačiti; izpraviti;
—maß, u. razměr; sklad, skladnost;
—mäßig, adj. razı̇ěran; skladan;
jednak, takov, isti; —muth, f.
jednakodušje; —namig, adj. jednoi-
menit, istoga imena.

Eleichniß, u. prilika, pričica; prispo-
doba; —rede f. govor u pričicah;
pričica; —weiſe, adv. u pričicah,
u prilikah.

Gleichsam, adv. kao, kao da, kano
da, jak, jakno da.

Gleich-schenkelig, adj. istokrak; —seitig, adj. jednakostran.

Gleichstell-en, v. u. uzporediti, sma-
trati jedne isto tako kao i druge
u kakvoj stvari; —ung, f. izjedna-
čenje, ravnopoloženje.

Gleichstimmig, adj. suglasan; — adv.
suglasno; —ung, f. suglasje, sklad,
jedinstvo.

Gleichung, f. sravnjivanje, poravnji-
vanje; prispodabljanje; (in der
Algebra), ravnost.

Gleichviel, adj. toliko, baś toliko;
svrjedno; mir ist eſ —, nemarim,
nehajem, sve jedno mi je.

Gleichwie, adv. kakono i, kao i.

Gleichwirkelig, adj. istokutan.

Gleichwohl, adv. sa svim tim, i pak,
opet, ništanemanje, věndar.

Gleichzeitig, adj. istodoban, suvrěmen;
— adv. skupa, zajedno, u isto
doba.

Gleiß, f. Geleise.

Gleiß-en, v. u. laštiti se, světiti se,
sjati; pretvarati se: —ner, n. lizi-
mir, licuměr; —nerin, f. lizimirka,
licuměrka; —nerei, f. lizimirstvo,
licuměrstvo; —nerisch, adj. lizi-
miran, licuměran; licuměrski.

Gleitbahn, f. tociljak, tociljalka.

Gleiten, v. n. omaknuti se, poskliznuti,
popuznuti se; omicati se, sklizati
se, puzati se; auf dem Eise —,
tociljati se, sklizati se.

Gletscher, m. gora ledena, gora
sněžna.

Glied, n. ud, udo; član, članak;
(Reihe bei den Soldaten), věrsta;
(Kettenglied), karika, kalobar; (Grad
der Berwandtschaft), kolěno; (an
den Pfliangen), kolěno, kolěnce.

Glieder-gicht, —krankheit, f. kostobolja,

Glumm

311

G

Gold

ven, razžaren; —feuer, n. žeravica,
žeravka, žar.

Glumm, adj. mutan.

Glumm, m. błato, mut, muteż.

Gluth, f. žar, žeravica, žeravka, oganj,
vatra; —pfanne, f. Kohlpfanne.

Gnade, f. milost, milosérdje; (Begna-
digung), pardon, pošteda, oproštenje,
pomilovanje, smiljenje; Guer —en,
vaša milost; von Gottes Gnaden, po
božjoj milosti; einen zu Gnaden auf-
nehmen, primiti koga u milost; auf
Gnade und Ungnade, na milost i ne-
milost (n. p. predati se).

Gnaden, v. a. gnade euch Gott! neka
vam se Bog smiluje, Bog vam bio
u pomoći.

Gnaden-bezeigung, f. milost; —bild, n.
kip, prilika čudotvorna; —blick, m.
pogled milostiv; —brief, m. pomi-
lovnica; (Privilegium), povlastica
iz milosti; —brot, n. milostinja;
das — bei Jemanden essen, živět od
milosti čije; —gabe, f. milodar,
dar iz milosti; —gehalt, m. —geld,
n. penzia, pomilovina; ein Diener,
der ein — bekomm, sluga, koi po-
teže měrtvu platju; —gesuch, m.
molba za milost; —jahr, n. godina,
léto, godište od milosti; —reich,
adj. milostiv; —reich, n. kraljestvo
nebesko; —streß, m. udarac směrtni;
—stuhl, m. (bei den Israeliten), po-
klopac od korablje mira; —verlei-
hung, f. dělenje milosti; —wahl,
f. naměnjenje, odlučenje božje; —
zeichen, n. milost, znamenje od mi-
losti; —zeit, f. vrěme od milosti.

Gnädig, adj. milostiv, milosérdan,
smiljen; —er Herr, milostivi go-
spodine.

Gold, n. zlato; gediegenes —, suho
zlato; —adler, m. orao zlatan,
orao kraljevski; —ammer, f. stèr-

nadica (ptica); —amsel, f. kos žuti
(ptica); —arbeit, f. dělo zlatarsko,
zlataria; —arbeiter, m. zlatar; —
barre, f. s. Goldstange; —bergwerk,
n. ruda zlatna; —blättchen, n. list
zlata; —blech, n. lim zlatan; —
drossel, f. vuga, žuna (ptica); —en,
adj. zlatan, zlat; —enes Bließ, n.
zlato runo; —ene Ader, f. šulj,
žila zlatna, sinigla; —erz, n. ruda
zlatna; —faden, m. žica zlatna;
—farbe, f. boja zlatna; —farben,
adj. boje zlatne, na zlato; —fisch,
m. lovrata, komarča (riba); —finger,
m. pěrst pěrsteni; —sink, m. s.
Gimpel; —sliege, f. muha zlatna;
—slitter, —slimmer, m. varak; —
gefügelt, adj. zlatokril; —gelb,
adj. žut; —glätte, f. gleta zlatna;
—grube, f. ruda zlatna; —grün,
adj. zlato zelen; —grund, m. dno
zlatno; —gulden, m. forint, fiorin
zlatan; —haar, n. kosa od zlata;
pram zlatjen; —haarig, adj. zla-
tokos; —hähnchen, n. strěžić, těr-
tak (ptica); —haltig, adj. zlatovit,
u čem zlata ima; —händig, adj.
zlatoruk; —käfer, m. skaranbež
zlatan, baguda zlatna, zlatac; —
köpfig, adj. zlatoglav; —lahn, m.
ploča zlata; —lilie, f. (gelbwurzelige
Lilie), zlatan; —locken, pl. kosa
žuta; —macher, m. zlatotvorac; —
macherei, —macherkunst, f. —machen,
n. zlatotvorje; —mund, m. (Chry-
ſostom), zlatoust; —münze, f. no-
vac zlatan; —papier, n. papir
pozlatjen, artia zlatjena; —sand,
m. pěsak zlatan, pěržina zlatna;
—ſchaum, m. pěna zlatna; —ſchei-
der, m. čistilac zlata; —ſchläger,
m. varkar; —ſchlägerhaut, f. var-
karSKI kalup; —ſchmid, m. zlatar,
(in Zusamm.) zlatarski; —spinner;

Golf

312

Gözenaltar

m. zlatoprelac; —in, f. zlatoprelja; —stange, f. prut, motka, šibka zlata; —sticker, m. zlatovezilac; — stickerin, f. zlatovezilja; —stoff, m. sukno zlatjeno; —stück, n. komad zlata; novac zlatan; sukno zlatjeno, matteria zlatjena; —stufe, f. ruda zlatna; —tinctur, f. mast, boja zlatna; —wage, f. vaga zlatarska, terazie zlatarske; die Worte auf die — legen, pazit na ono, što se govori; —wäsche, f. perilo od zlata; —wäscher, m. perač, perilac od zlata; —wasser, a. voda glanska, voda zlatna; —wurz, f. čepljez (trava).

Golf, m. zalěv.

Gondel, f. gundula; —ier, m. gundulěr.

Gönn-en, v. a. nezaviděti, želěti, radovati se; —er, m. odvětnik, zaštitnik, dobrohotnik; —erin, f. odvětnica, zaštitnica, dobrohotnica.

Göpel, m. vitó.

Gork, f. Kork.

Gorl, m. konopac, konopčić, gajtan.

Gorre, f. kljuse, kljusina.

Gosche, f. gubica, laloka, rilo.

Goſe, f. pivo goslarsko.

Goffe, f. žlěb; jarak.

Gothiſch, adj. gotski.

Gott, m. hog; —lob. — sei Dank, hvala hogu; — gebe, hože daj, da bog da; — behůte, bewahre, bože sačuvaj, nedaj bože; heſſ' —, na zdravje; — beschoſen, s bogom; um —es Willen, za boga, boga radi, za ljubav božju; die Götter der Heiden, bozi, bogovi; —áhulich, adj. bogopodoban.

Götter-bothe, m. glasnik bogovah; — lehre, mitologia, basnoslovje; — speise, f. —brod, n. pitja nebeska, jestojska božanska; —spruch, m.

rěč božja; —trank, m. pitje nebesko.

Gottes- (in Zus.) božji.

Gottes-acker, m. grobje; —dienst, m. služba božja, bogoštovje, bogosluženje; —dienstlich, adj. cěrkovan, svet, bogoslužni; —surcht, f. strah božji; —sürchtig, adj. bogabojeć, pobožan, bogomio; —gebärerin, f. bogorodica; —gelahrtheit, —gelehrsamkeit, f. bogoslovje, teologia; — gelehrter, m. teolog, bogoslovac; —haus, n. dom božji, kuća božja, cěrkva; —kasten, m. kasa cěrkovna, škrinjica za milostinju; —lästerer, m. bogopsovnik; — lästerlich, adj. bogopsovan; —lästerung, f. bogopsovanje, bogohulenje, hula na boga; —leugner, n. bezbožnik; —leugnung, f. bezbožanstvo; —tisch, m. stol božji, těrpeza božja; —urtheil, n. sud božji; —verrätther, m. gërditelj boga, čověk bezbožan; —vergeffen, adj. bezbožan; —wert, n. rěč božja.

Gottheit, f. božanstvo.

Göttin, f. božica, boginja.

Göttlich, adj. božji; božanski; božanstven; —keit, f. božanstvo, božanstvenost.

Gottlos, adj. bezbožan; —igkeit, f. bezbožnost.

Gottmensch, m. bog-čověk.

Gottselig, adj. pobožan, svet; mein —er Water, moj pokojni otac; —en Andenkens, blažene uspomene; —keit, f. pobožnost, bogomilost.

Göſe, m. Gößenbild, n. idol, krivi bog.

Gößen-altar, m. oltar krivoga boga; —bild, n. prilika, kip boga krivoga; —diener, m. idoloklanjalac; —in, f. idoloklanjalica; —dienst, m. idolopoklonstvo; —opfer, n. posvetilište bogu krivomu.

Gouvernement

313

§

Graskeimig

Gouvernement, n. (Behörde), nastojstvo, upraviteljstvo; (Provinz), pozkrajina; —nementsbezirk, m. pozdručje nastojstva, upraviteljstva; —neur, m. nastojoik upravitelj; (der Bank), nastojnik banke.

Grab, n. grob; raka; bis in's —, do směrti; am Rande des —es sein, sjednom nogom biti u grobu.

Grabeinfassung, f. obsěk.

Grabekelle, f. lopata.

Graben, v. a. kopati, rovati; (in Metall), rězati; (in Stein), sěći.

Gräberbichstahl, m. pohara groba.

Grab-hügel, m. grob, zemlja uzdignuta nad grobom; —lied, pogrebna pěsma; —mal, m. spomenik; —scheit, n. motika; —schrift, f. pismo nad grobom, nadpis měrtački, nadgrobnica; —stätte, f. grob, greb; grobje; —stichel, m. dlěto.

Grad, m. grad, stepen, stupanj; (der Verwandtschaft), koléno.

Gradation, f. (t.) postupovnost, stepenstvovanje.

Gravir-en, v. a. (in den Salzwerken), čistiti (sol); —haus, n. kuća za čištenje soli; —ung, f. čištenje.

Gradual, n. stupajnik.

Graduir-en, v. a. Jemand, podići koga na akademički stupanj (stepenj), graduirati; —t, adj. graduiran, podignut na akad. stepen.

Gradweise, adv. grad po grad, stupanj po stupanj.

Graf, m. grof; —enstand, m. grofia, čast grofovska, ime grofovsko.

Gräfin, f. grofica.

Gräflich, adj. grofovski.

Graffschaft, f. grofia, grofovina.

Gram, m. tuga, žalost, skěrb.

Gram, adj. — sein, měrziti.

Grämen, sich, v. r. (über etwas), žalostiti se věrhu česa, moriti se,

grizti se; sich zu Tode —, umrět od žalosti.

Grämlich, adj. tužan, zalostan, skěrban; —keit, f. tuga, žalost, skěrb.

Gramlos, adj. bez tuge, miran, spo kojan.

Grammatik, f. gramatika, slovnica; —tiker, m. gramatik, slovničar; —tisch, adj. gramatikalan; gramatički.

Gran, m. f. Granne.

Gran, n. gran.

Grän, n. gren, tretji dio grana.

Granadier, m. granatěr; —mütze, f. kapa granatěrska.

Granat, m. granat (kamen dragi); — apfel, mogranj (voće); —apfelbaum, —enbaum, m. mogranj (děrvo).

Granate, f. granata.

Grand, m. šljunak, pěsak krupni; — dig, adj. pěskovit.

Granit, m. granit (kamen).

Granne, f. osje.

Granuliren, v. a. zěrniti; die Wunde granulirt, zaraštuje, prolazi rana.

Gränze, 1c. f. Grenze, 1c.

Grapen, m. lonac, gěrnac gvozden.

Grapp, f. Färberröthe.

Gras, n. trava; ins — beißen, otegmut papke, odapeti; —bank, f. sědalo od trave, klupa od busena.

Grasemagd, f. Grasmagd.

Grašen, v. n. pásti, pásti se; — v. a. kositi; žeti (travu).

Gräserei, f. kositba; trava pokošena; travarenje.

Gras-garten, m. travnik; —grün, adj. zelen kao trava; —halm, m. struk, vlat trave; —hüpfer, m. skakavac, kobilica.

Grasicht, Graßig, adj. travan.

Graskeimig, adj. proklican, klicav; —land, n. livada; —lauch, m. pori luk, luk perjati; —magd, f. kravarica; —mücke, f. pinica (pti-

Grenzer

315

G-

Groß

krajina; —en, v. n. medjašiti,
graničiti; —enlos, adj. bez me
djaša; neizměran, překoměran.

Grenzer, m. (Grenzsoldat), graničar.

Grenz-festung, f. tvěrdja krajinska;
—kette, f. kordun; —messer, —
scheider, m. kopnoměrac, njivomě-
rac; —nachbar, m. medjaš; —
xfahl, m. medjašni kolac; —sānle,
f. medjašni stup; —scheidung, f.
měrenje, utvěrdjivanje granicah;
medja, medjaš, granica; —stadt,
f. grad, varoš krajinski; —stein,
m. medja, menjik; —zeichen, n.
humka; —zug, m. medja, těk
medje.

Greuel, f. Gräuel.

Gricklich, f. Kricklich.

Griebe, f. čvarak, ucvirak.

Griechisch, adj. gěrěčki.

Griebs, m. sěrce od voća.

Grieltrappe, f. droplja mala (ptica).

Gries, m. (Sand), pěsak, šljunak;
(zur Speise), kaša; (in den Nieren,
der Harnblase), kamen.

Griefeln, f. Graupeln.

Griesig, Griesicht, adj. pěskovit.

Griešmehl, n. brašno krupno, můka krupna.

Griff, m. hvatanje, lovljenje; tegnu-
tje, taknutje; (Sticl), ručica; děr-
žak, děržalo; uho; (Klaue), pa-
pak; nokat, pandja, granfa; (Hand-
voll), šaka, rukovet; pěrstovet;
(am Degen), balčak; (an der Flinte),
kundak, okas; (Kunstgriff), varka;
—brett, n. ručica, vrat (od gusa-
lah, itd).

Griffel, m. (bei den Alten) stio, ši-
ljak.

Grill-e, f. stričak, šturak, popak;
(Einbildung), mušica, muha; —en
fangen, loviti, hvatat mušice;
(Sorge), skèrb, briga; —enfänger, m.

muhavac; —enfängerin, f. muhavica;
—enhaft, adj. muhav, mušičav; za-
brinut; —werk, n. groteske; —ig,
f. Grillenhaft.

Grimasse, f. nažimanje; —n machen
nažimati se, kriviti usta.

Grimm, m. gnjev, jarost.

Grimmdarm, m. čmar (věrsta od
erěva).

Grimmen, v. n. zaviat u těrbuhu,
boléti těrbuh; —, n. zavianje,
griža, těrbobolja.

Grimmig, adj. ljut, běsan, gnjevan,
sěrdit, děrnovan, děrnovit.

Grind, m. grinta; kraste; —ig, adj.
grintav; krastav; —kopf, m. grin-
tavac.

Grinsen, v. n. kesiti se, ocirati se;
plakati.

Grob, adj. krupan, debeo; (unhöf-
lich), gruò, neuljudan, neotesan;
—heit, f. grubost, grubianstvo,
neuljudnost; —ian, m. grubian.

Gröblich, adj. grub; — adv. grubo.

Gröbä, f. Griebs.

Grobfschmied, f. Huffschmied.

Groll, m. nenavist, měrzost, mraž-
nja, nazlob; einen — hegen,
měrziti, zaviděti, nenavidan biti.

Groschen, m. groś, grošić.

Groß, adj. velik, velji; visok; kru-
pan; er ist um einen Kopf größer
als ich, on je za cělu glavu veći
od mene; eine große Sünde, grěh
směrtni; — werden, narasti; uz-
rasti; odrasti; ich sage Ihnen
—en Dank, lépo vam zahvalju-
jem; im —en handeln, těrgovat
na veliko; — adv. — denken,
misliti pošteno; — ziehen, odgo-
jiti, odhraniti; sich mit etwas —
machen, hvaliti se čime; — thun,
den —en Herrn spielen veličati se;
—en, größten Theils, najveć, najveć-

Groß

-3 316

B-

Grün

ma, većom stranom, najviše, većinom.

Groß, n. dvanaest tucetah.

Groß-achtbar, adj. prepoštovan; — admiral, m. admiral veliki; — ältern, pl. děd i baba; otci, praotci; — äugig, adj. velikih očiuh, okat; — brüßtig, adj. pěrsat; — härtig, adj. hradat.

Grěše, f. veličina, velikoća; ein Stern erster, zweiter —, zvězda reda pěrvoga, drugoga.

Großenkel, m. praunuk; —in, f. prau-nuka.

Großsürst, m. veliki knez, velekn-z, princip; —in, f. velika kneginja; —enthum, n. velika kneževina; —lich, adj. velikoga kneza; veli-koknežki.

Groß-gliederig, adj. članat; —handel, m. velika těrgovina, veletěržtvo, těrgovina na veliko; —händler, m. veliki těrgovac, veletěržac, těrgovac na veliko; —herr, m. sultan, veliki gospodar; —herrlich, adj. sultanov, velikoga go-spodara; sultanski.

Großherzog, m. veliki herceg, veliki duka, vojvoda; —in, f. velika herceginja, velika vojvodinja, velika dukinja; —thum, n. velika hercegovina, velika vojvodovina

Groß-jährig, adj. punolětni; —jährig, f. punolětnost.

Groß-kanzler, m. veliki kandjilěr; — knecht, m. veliki sluga, najstarii sluga, slugam glava; —kopf, m. glavaš, glavonja; —kopfsig, adj. glavat; —macht, f. velemoć; — —mächtig, —mächtigst, adj. uzmožan, preuzmo.an; ein —er Bär, gěrdan, velik medvěd; —maul, n. velike usti; (Praßler), hvalisav, hvastalac; —meister, m. veliki

meštar, velemeštar; —mutß, f. veledušje, veledušnost; — müthig, adj. veledušan; —mutter, f. baba, stara; —mütterlich, adj. babin; bahji; —octav, n. oktav veliki.

Großsprech-en v. n. torlati, hvaliti se, hvastati, veličati se; —er, Großprahler, Großthuer, m. torlak, hvalisav, veličalo, hvastalac; —erei, f. hvastanje, veličanje, hvasta, torlanje; —erisch, adj. hvastav.

Großsultan, m. veliki sultan.

Größtentheils, adv. najveć, najvećma, najviše, ponajviše, većom stranom, većinom.

Groß-thun, v. n. veličati se, hvaliti se, hvastati; —thuer, f. Großsprecher; —türk, m. veliki turčin, sultan; —vater, m. děd; —väterlich, adj. dědov; dědinski; —vaterstuhl, m. stolica staračka, stolica s ručicami.

Großvezier, m. veliki vezir.

Grütesk, adj. grotesk; tamašan, čudan, čudnovit.

Grotte, f. pećina, spila.

Grübchen, n. rupica, jamica, jamka.

Grube, f. jama, rupa; (Bergwerk), ruda.

Grübel-ei, f. mudrovanje, mozganje; —kopf, f. Grübler; —n, v. n. mudrovati, mozgati, glavu tětti, razbijati; in der Nase —, kopati, kopkat u nosu; es grübelt mir in den Füßen, sěrbe me noge.

Grubenwasser, n. voda u rudi.

Grübler, m. mozgalac.

Gruft, f. grobnica, grob, greb, raka; pećina, spila.

Grummet, n. otava.

Grün, adj. zelen; (unreiß), nezreo; der —e Donnerstag, veliki četvěrtak; —e Waare, zelje, zelen; einem

Grund

317

B

Grundlinie

nicht — sein, měržěti na koga, ne-
priatelj biti; auf keinen — en Zweig
kommen, nemoći se pomoći; — n.
zelenilo, zelen, boja zelena.

Grund, m. (eines Flusses), dno; (eines
Gebäudes), temelj, osnov; (eines
Gemäldes, eines Zeuges), dno; (Bo-
den, Land), zemlja, zemljište; (Ur-
sache), uzrok, povod, razlog; na-
čelo, počelo; korěn, ganutje; (cine
niedrige Gegend), dråga, dolina; —
— und Boden, zemljište i pod; im
—e, upravo, baš; im —e genom-
men, ako ćemo baš na to; eine
Sache aus dem —e, von — aus
lernen, naučiti se temeljito štogod;
von — aus, sa dna, od temelja;
zu —e gehen, propasti; zu —e
richten, upropastiti; auf den — ge-
hen, uzrok, temelj čemu tražiti;
aus dem —e heilen, korěnito iz-
lěčiti; Liegende Gründe, imanje ne-
gibivo; vor Durst zu —e gehen,
poginut od žedje.

Grund- (in Zusammen.) temeljni; na-
čelni; zemljišni; —hau, m. fun-
dament, temelj; —begriff, m. idea
korěnita; —besitz, m. posěd, prite-
žanje zemljišta; —besitzer, m. vla-
stelin, gospodar od zemlje, zemljo-
posědnik; —bestandvertrag, m. (t.)
zemljouporabna pogodba; —birn,
f. s. Croapfel; —höfe, adj. jako
zao, iz korěna zao; —buch, n. (t.)
zemljišnica; —buchsbeamte, m. (t.)
zemljišnični urednik, činovnik pri
vodjenju zemljišnih knjigah; —
buchsextract, m. (t.) izvadak iz
zemljišnice; —buchsführer, m. vo-
ditelj zemljišnice; —compiler, m.
spoj zemljištah; —eigenthum, n.
zemljovlašničtvo, sobstvenost zem-
ljišta; —eigenthümer, m. zemljo-
vlastnik; —eis, n. led dolnji;

—entlastung, f. razteretjenje zem-
ljišta.

Gründ-en, v. a. ustanoviti, utemeljiti,
zavesti, zametnuti; temelj polo-
žiti, metnuti, věrči; sich auf etwas
—, osnivati se; ein Gemälte —,
dno zametnuti; —er, m. utemelji-
telj, ustanovitelj, zametnik, zavod-
nik, začetnik.

Grund=erträgniß, n. zemljišni dohodak;
(an Früchten), lětina; —falsch, adj.
kriv, lažan, posve neistinit; —
farbe, f. boja temeljita; —feste, f.
temelj; —fläche, f. temelj; — ge-
lehrt, adj. temeljito učen; —gesetz,
n. zakon temeljiti, korěniti; —
herr, m. f. Grundbesitzer; —herr-
lich, adj. vlastelinski; —lage, f.
temelj, osnov; —legung, f. usta-
novljivanje; utemeljenje.

Gründlich, adj. temeljit; korěnit; du-
bok; —keit, f. temeljitost; korěni-
tost; dubljina.

Gründling, m. mrena (riba).

Grund-linie, f. temelj; —los, adj.
bezdan; (ungegründet), neosnovan,
bez temelja; —loser Roth, duboko
blato; —lose Wege, puti neprohodni;
—losigkeit, f. propast, bezdno, bez-
dan; ništarnost, slabost, neosno-
vanost; —mauer, f. zid od teme-
lja, temelj; —pfahl, m. kolac od
temelja; —regel, f. regula pěrva,
pravilo glavno; —riß, m. plan,
osnova; —saß, m. počelo, načelo;
regula, pravilo; (Gesinnung), miš-
ljenje; —fäule, f. stup, kelovna
temeljita; temelj; —sprache, f. je-
zik pěrvi, korěniti; jezik izvorni;
—stein, m. temelj; —steuer, f.
zemljarina; —stoff, m. elemenat,
stuhaj; —stück, n. zemlja, zem-
ljište; kuća; —suppe, f. omućine,
talog, mutež; —text, m. original,

Gründung

318

G

Guß

izvorno pismo, izvornik; —ursache,
f. uzrok, razlog glavni.

Gründung, f. utemeljivanje; utemeljenje.

Grund-wort, n. rěč korěoita, korěn;
—zahł, f. broj glavni, stožerni;
—zehend, m. desetina, desetak od
zemlje; —zerstückung, f. razkomadanje zemljišta; —zins, m. bir;
—zug, m. temeljna cěrta.

Grün-e, n. zelen, zelenil; busen;
en, v. a. zeleněti se; —end, adj.
zelen; —kraut, n. zelje, zelen; —
lich, adj. zelenkast; —ſpan, m.
èrdja od bakra; —ſpecht, m. žuna
zelena.

Grunzen, v. n. hrokati, hroktati; —
n. hroktanje, hrokanje.

Grupp-e, f. kup, hèrpa, gromada;
—iren, v. a. kupiti, kèrpiti, gro-
maditi.

Gruß, m. pozdrav, pozdravljenje.

Grüßen, v. a. pozdraviti.

Grüße, f. tarana; kaša ječmena;
(Verstand), pamet, razum.

Grüßkopf, m. luda, ludjak, bena.

Guardian, m. gguardian.

Gubernium, n. upraviteljstvo, na-
stojstvo, nastojničtvo.

Gucken, v. n. prizirati, prozirati, gle-
dati, viriti.

Guck-fenster, n. prozorac; —kasten, m.
kamara tamna; —loch, n. rupa,
rupica (za prizirat).

Gukuk, m. kukavica (ptica).

Gulden, m. forinta, fiorin.

Güldisch, adj. pozlatjen, zlatan.

Gülte, f. f. Zins.

Gültbauer, m. f. Zinsbauer.

Gültig, adj. dobar, valjan; vrědan;
istinit; ein —er Wechsel, měnica
dobra; —keit, f. valjanost, vrěd-
nost.

Gummi, n. guma; was — gibt, gu-

morodan; —baum, m. gumovo
dèrvo.

Gummicht, Gummig, adj. gumovit;
gumorodan.

Gummi-guttä, n. gumiguta; —harz,
n. smola gumovita; —ren, v. a.
gumom mazati; —wasser, n. voda
gumovita.

Gunſt, f. milost, ugoda, blagovoljnost,
dobrohotnost; mit — zu reden, s
dopuštenjem govoreć; bei jemanden
in — stehen, bit u milosti čijoj;
sich in jemandes — einschleichen,
ulagati se, udvoriti se u koga;
—bezeigung, f. milost, dobrohotnost.

Günſter, m. ſ. Geniſte.

Günstig adj. (geneigt), priklonjen,
naklonjen, nagnút; (vorteilhaft ge-
legen), ugodan, priatan; jemanden
— sein, priatelj komu biti, nagnút
mu biti; ein —er Wind, pogodan
větar, větar u kèrmu.

Günstling, m. milostnik, ljubimac.

Gurgel, f. gèrlo; gèrkljan; einem die
— abschneiden, zaklati koga; sein
Vermögen durch die — jagen, po-
jest i popit sve svoje; —ader, f.
žila gèrlovna.

Gurgełn, sich, v. 1. gërgotati, izapi-
rati gërlo.

Gurgelwasser, n. voda za gërgotanje,
gërgoća.

Gurk-e, f. krastavac, ugorak; —en-
beet, n. liha, greda za krastavce;
enmaler, m. mazalac; —enſalat,
m. salata od krastavacah.

Gurt, m. kolan, podpruga.

Gürtel, m. pas, pojas; tkanica.

Gürten, v. a. pasati; opasati, utegnuti,
stegnuti pojasom.

Gürtler, m. pojasar.

Gurtriemen, m. stež.

Guß, m. litje; slěvanje; lěvanje;
(Thränengüsse), potok od suzah;

Gut

319

Gutthäter

(Regenguß), pljuštavica; —eisen, n. gvoždje, želézo salěveno; —regen, m. pljuštavica, kiša plahovita; — stein, m. prolěv.

Gut, adj. dobar, pošten; — adv. dobro; pošteno; sich etwas zu —e thun, razveseliti se; uživati; užiti; sich etwas darauf zu —e thun, ponositi se čime; jetzt sind die Krebsen —, sad je doba od rakah; eine —e Antwort geben, dobro odgoveriti; — zu Fuße, dobar hodac, dobar pěšak biti; etwas — sein lassen, ostaviti se, manuti se čega; das ist so — als geschehen, to je toliko, koliko da i jest; für etwas — sein, jeměiti se za što; dobar stojati za što; zur —en Stunde kommen, doći na vrême, u dobri čas; wieder — sein, umiriti se, pomiriti se; bei —er Zeit, za rana, na vrême; es ist schon —, dobro dobro; ich habe noch zehn Thaler bei ihm —, dužan mi je još deset talirah; Sie haben — reden, lako je vam govoriti; er hat sein Lebtag kein — gethan, nikad nije valjao; sie thun nicht — beisammen, neslažu se medju sobom; kurz und —, jednom rěči, u kratko.

Gut, n. dobro; zemlja; imanje; těrgovina, roba, espap; zu —e kommen, koristno, probitačno biti, na korist biti; etwas zu —e halten, nezaměriti; Hab und —, imovina i posědovanje; bewegliches, unbewegliches —, pokretno, nepokretno dobro.

Gutachten, a. mnjenje, misao.

Gutartig, adj. dobre éudi, dobar; —keit, f. dobra éud, dobrota.

Gutbefinden, n. mnjenje, misao; zdravje; dobro stanje; odobrenje.

Gutbünken, n. mnjenje, misao; nach

ihrem —, kako vam se uzvidi.

Güte, f. dobrota; in der —, s dobrim; haben Sie die —, imajte ljubav, imajte dobrotu, učinite ljubav.

Güter-abtretung, f. ustup dobarah, robe; —anweisung, f. uputa na robu; —ausweis, m. izkaz dobarah; —beschauer, m. nastojnik; —bestäter, m. odpravljač; —gemeinschaft, f. zajednica dobarah; —namhaftmachung, f. naznaka dobarah; —verwalter, m. upravnik dobarah; —verzeichniß, m. popis, kazalo dobarah, robe, stvarik.

Guthaben, n. dug, što ima ko traziti.

Gutheiß-en, v. a. odobriti; odobravati; pohvaliti, hvaliti; —en, n. odobrenje, pohvala; —end, adj. odobravajuć.

Gutherzig, adj. dobar, dobra sěrca, blag; —keit, f. dobrota, dobrota sěrca.

Gütig, adj. dobar, blag, milostiv, dobrostiv; —keit, f. dobrota, blagost; milost, dobrohotnost.

Gütlich, adj. priazan, priateljski; sich — thun, živěti veselo.

Gutmachen, v. u. popraviti.

Gutmüthig, adj. dobar, dobroćud, dobre éudi; —keit, f. dobrota, éud dobra.

Gutrechnung, f. račun na korist.

Guts- (in Zusammen.) što se tiče dobra.

Gutsagen, v. a. (für etwas, für einen), jeměiti se za što, za koga.

Gutsein, v. a. (einem), ljubiti koga; für einen —, f. Gutsagen.

Gutsherr, m. gospodar dobra; gospodar zemaljski.

Gutthat, f. dobročinstvo.

Gutthät-er, m. dobrotvor, dobročinac.

Hagebuche

-3 322 -

3

Halbſenſter

(voče); —baum, m. divjaka, jabuka divja (děrvo).

Hagebuch-e, f. grab, grabar; —en, adj. grabov, grabrov; —enholz, n. grabovina, grabrovina.

Hagebutter, f. šipak; —enstrauch, m. šipkov gèrm.

Hagedorn, m. glog.

Hagel, m. tuča, led, gràd; (Schrott), sačma, šprih; —korn, n. zèrno od tuče; —n, v. i. es hagelt, led pada, tuča, gràd pada; —wetter, gràd, tuča.

Hägen, v. u. ograditi; zagraditi; pregraditi; (ſchonen), štediti, čuvati; einen bei sich —, dèržati koga u sebe, sahraniti ga, sakriti ga u sebe; Freundschaft gegen einen —, priatelj komu biti; Zweifel —, dvojiti, dvoumiti, sumnjati.

Hägereiter, Hägebereiter, m. lugar, šumar.

Hager, adj. suh, mèrśav; —keit, f. mèrśavos.

Hageſtoß, m. bećar, stari momak.

Hägezeit, f. vrěme od lova zabزنja.

Hägung, f. ogradjivanje, gradjenje; hranjenje, čuvanje, uzdèržavanje.

Häher, m. sojka, kreja, kreštelica (ptica).

Hahn, m. oroz, pěvac, pětao, kokot; (an der Flinte), vuk; (an einem Faffe), pipa, slavina; rother —, vatra, požar, oganj.

Hahn-buche, —butte, f. Hagebuche.

Hahnen-fuß, m. nověić, žabokrek (cvět); —gefecht, n. hèrvanje pětalah; —geschrei, n. kukurěk, kukurěkanje; —kamm, m. greben, kresta, ober; —klötchen, n. mašljikovina; —sporn, m. nokat od pětla; —tritt, m. rastjenje pětlovo.

Hahnrei, m. rogina.

Hai, Haifisch, m. pas morski (riba).

Hain, m. gaj, dubrava; —buche, f. Hagebuche.

Häkchen, n. kuka.

Häkelig, adj. kukast; fig. ein —es Geschäft, škakljiv posao; ein —er Mensch, razmažen, mekoputan, uvrědljiv, škakljiv čověk.

Häckeln, v. a. zakvačiti, zakučiti; (mit Fäden), plesti; (mit den Mängeln, Klauen), grebsti, derati (noktim).

Haken, m. kuka; (im gem. Leben), das Ding hat einen —, to je škakljiv posao.

Haken, v. u. zakučiti, zakvačiti, zaděnuti; orati; da haket es, tú je čvor.

Hakenlachs, m. som samac (riba).

Haken-pfug, m. ralo; —ſchlüssel, m. hak, ključ tatski; —zahn, m. zub, kuka.

Häkse, f. podkolěno, podkolěnica.

Halb, adj. pol, polak, polovina, polovica, polovičan; —er Beweis, polak dokaza; —atlas, m. poluraz; —bauer, m. poluseljak; —bier, n. slabo pivo, piva tanka; —bruder, m. polubrat; —bürtig, adj. polubrodnji, tko nije od istoga otca imatere.

Halben, Halber, praep. za, radi, poradi, sbog, cěć, cěća.

Halb-fenster, n. poluprozor; —geschwister, pl. polubratja; polusestre; —gott, m. polubog; —hemd, n. koshuljica; —inſel, f. poluotok; —iren, v. a. razdvojiti, razpoloviti; poloviti, děliti na dvoje; —jährig, adj. od pol godišta, polugodišnji, polulětni; —kreis, m. polukrug; —kugel, f. poluobla; polukrug; —laken, n. f. Halbtuch; —messer, m. spica (od kruga); —metall, n.

Hälste

323

Halten

poluměd; —mond, m. poluměsec; —offen, adj. pritvoren, pripěrt; prislonjen; —part, —scheid, —schied, f. polovina, pola, polovica; —schatten, m. polusěna; —schwester, f. polusestra; —seiden, adj. polusvion, polusvilen; —stiefel, m. topanka; —trauer, f. polužalost, polucěrnina; —tuch, n. polusukno; —weg, adj. polovan; —zirkel, m. polukrug.

Hälste, f. pola, polovina, polovica.

Halfter, f. ular, povodac, oglav, oglavar, oglavnik.

Halftern, v. a. oglavati.

Hall, m. zvuk; razlěganje.

Halle, f. pridvor; dvorana, palača, sala.

Hallen, v. n. zvučiti, razlěgati se, oriti se, ozvanjati.

Hallor, m. solar.

Halm, m. slamka, biljka, stěrn, vlat.

Hälmchen, n. biljčica, slamčica, vlatak.

Halmknoten, m. kolěno, kolěnce.

Hals, m. vrat, šija; (die Kehle, der — an Flaschen), gěrlo; (die Kehle), gěrlo; gěrkljan; über — und Kopf, na vrat na nos; den — abschneiden, zaklati; den — umbrehen, zakrenuti vratom; aus vollem —e lachen, smijati se grohotom; sich vom —e schaffen, izbaviti se, rěšiti se; bis an den — in Schulden stecken, zadužen biti do vrata; — band, n. (der Frauen), kolajna; ogěrljica, ogěrlaj, ovratnica; (des Hundes), ogěrljak, litar; —vinde, f. ovratnik, kravata, rubac za vrat; —brechend, adj. opasan, pogibelan, vratoloman; —drüse, f. žlězda od vrata; —eisen, f. ogěrljača; —gehänge, n. f. Halsschmuck; —gericht, n. sud zaglavni; —geschwulst, f.

otok vrata; —geschwür, n. čir, čiraj u gěrlu; —kappe, f. kukulja; —kette, f. kolajna; —kragen, m. jaka, kolier, ogěrljak; —krause, f. nabran kolier; —sache, f. čin zaglavni; —schmuck, m. —schnur, f. ogěrlica, ogěrljaj, ovratnica; —starrig, adj. tvěrdoglav, uporan, okoran; —starrigkeit, f. tvěrdoglavost, upornost; —tuch, n. marrama za vrat; —weh, n. gěrloblja; —zäpfchen, n. resa, jezičac (u gěrlu).

Halt, m. krěpkost, tvěrdost, stanovitost, stavnost; es wird keinen — haben, neće dugo trajati, neće bit za dugo; keinen — haben, bez po moći, bez podpora biti.

Halt, i. stani; —machen, stati, po stati.

Haltbar, adj. jak, čvěrst; krěpak, utvěrdjen, tvěrd, valjan; —keit, f. čvěrstoća, jakost.

Haltsen, v. a. děržati; priděržati uzděržati; zaděržati; (enthalten) děržati, saděržavati; (aufhalten), ustaviti, zaděržati; ein Ding gegen das andere —, uzporediti, prispodobiti što s čim; einem die Stange —, krilo komu děržati, zagovarati ga; den Gottesdienst —, ovravljati, obavljati službu; Geseße, Gebräuche, obděržavati, obsluživati zakone, običaje; Ordnung —, děržati red, děržati u redu; eine Mahlzeit, Tafel —, sobet privavti, učiniti gostbu; Hochzeit —, isvatbovati, pirovati; einem das Licht —, světiti, světliti komu; Treue und Glauben —, věran biti; sein Versprechen —, děržati rěč; Haus —, gospodariti; einem die Wage —, prepirati se s kim, oprěti se komu; bereit —

21 *

Hältigkeit

324

Handeln

imati u pripravnosti; geneschm—,
odobriti; privolěti, dopustiti; sich
heimlich—, sakriti se, sakrit bi-
ti, u potaji biti; schadlos—, na-
doměstiti, naknaditi kvar; hoch—,
ceňiti; inne—, mit etwas, usta-
viti, zaustaviti što, prestati; lieb
und werth—, ljubiti, milovati; in
Chren—, poštovati, štimati; da-
für—, scěniti, misliti; die Mu-
sterung—, pregledati, razgledati;
sich an des Richters Ausspruch—,
děržati se osude sudbene, an sich
zu—wissen, znati se ustegnuti;
das Wetter hält nicht, nije posto-
jano vrěme; der Feind wird nicht
Stand—, neće se dugo protiviti
nepriatelj; die Rebbühner—nicht,
jarebice neće da stoje, neće da čeka-
ju; bei der Stange—, stalan, sta-
van biti; still—, stati; rechter
Hand—, děržati se na desno;
sich—, (vom Wein, Früchten ic.),
čuvati se, sačuvati se; (von einer
Festung), odolěti; odoljivati; das
wird schwer—, to će težko biti;
sich wohl—, děržati se dobro,
dobro se vladati; —er, m. pod-
por; děržak, děržalo.

Hältigkeit, f. (der Münze), jezgra;
(Gewichtigkeit), važnost.

Haltung, f. děržanje; podpor; (in der
Malerei), razměrno, skladno raz-
poredjenje tamna i světla.

Halunke, m. hula, lupež, lopov, zli-
kovac.

Hamen, m. mrěža.

Hämisch, adj. zloban, zavidan, nena-
vidan, porugljiv.

Hammel, m. škopac; —fleisch, n.
škopčevina.

Hammeln, v. u. škopiti; uško-
piti.

Hammer, m. bat, malj, čekić; samo-

kov; —arbeiter, m. radnik u sa-
mokovu.

Hämmerchen, n. batić, mlatac, čekić,

Hammerherr, m. gospodar od samo-
kova, gvoždjare.

Hämmern, v. a. kovati, tući.

Hammer-schlag, m. udarac s čeki-
ćem; (Schlacken), okujine; —werk,
n. gvozdjara, (t.) samokov.

Hamster, m. hěrčak.

Hand, f. ruka; flache—, dlan; ge-
ballte—, pěsnica; —voll, šaka;
vor der—, za sada; nach der—,
poslie; unter der—, izpod ruke;
Jemanden zu —en sein, biti na
ruku kome, na korist; zu eigenen
—en, u vlastite ruke; hilfreiche—
bieten, dati pomoć; — anlegen,
primiti se čega, prionuti, raditi;
(gewaltthätig), nasilno dirati u
koga.

Hand- (in Zus.) ručni; —ambos, m.
mali nakovanj; —arbeit, f. dělo,
teg rukotvoran, rukotvorina; —
arbeiter, m. rukotvorac, ruko-
tvornik; —hallen, m. dlan; —he-
cken, m. ledjen, mědenica; —heil,
n. bradva; —breit, adj. širok je-
dan dlan, dlan širok; —huch, n.
knjiga ručna.

Händchen, n. ručica.

Hand-decke, f. pokrovac; —eisen, n.
pl. —sesseln, f. pl. lisice, lisičine.

Händeklatschen, n. pljeska, pljeska-
nje.

Händel, m. tèrgovina; promet; stvar;
— und Wandel, življenje, obće-
nje; Händel, pl. inat, svadja,
kavga.

Handeln, v. n. tèrgovati; pazariti;
von etwas—, radit o čem, pisati,
govoriti o čem; (verfahren), po-
stupati, obhoditi s kim; dem Ge-
zehe gemäß—, vladati se po za-

Handel

325

§

Handmühle

konu; wider seine Ehre —, radit nepošteno; um eine Waare —, cěnkati se, pogadjati se za što; mit sich — lassen, mek biti.

Handels- (in Zuf.) tèrgovački, tèržni; —agent, m. tèrgovački opravnik; poslovodja; —bediente, f. Handels- diener; —buch, n. knjige tèrgo- vačke.

Handelschaft, f. tèrgovina.

Handels-diener, m. sluga, momak tèr- govački; —freiheit, f. sloboda ter- govine; —frau, f. tèrgovkinja; — geist, m. duh tèrgovački; —genoß, —gesellschafter, m. ortak; —ge- sellschaft, f. družtvo tèrgovačko; —gericht, n. tèrgovački sud; — gesetz, n. tèrgovački zakon; —gesetzbuch, n. tèrgovački zakonik; — gewicht, n. měra tèrgovačka; — hauß, n. kuća tèrgovačka; —herr, —mann, m. tèrgovac; —leute, pl. tèrgovci; —pfaß, m. město tèrgo- vačko, tèržište, —recht, n. pravo tèrgovačko.

Handelschaft, f. tèrgovinstvo, zbor tèrgovacah.

Handels-schiff, n. brod tèrgovački; — stand, m. stališ tèrgovački; — stadt, f. grad, varoš tèrgovački; —zeichen, n. biljega, obilježje.

Hand-faß, n. f. Handbecken; —fesseln, pl. f. Handeisen; —fest, adj. jak, čvèrst, jedar; einen — machen, u- staviti, zatvoriti koga; —feste, f. podpis; —geld, n. kapara, zapo- god, uvěra; —gelenk, n. sgloba, sglavak od ruke; —gemein werden, v. n. doć na šake, popestati se, uhvatiti se s kim; —gemenge, n. pestanje, šakanje, boj; —geschmei- de, n. narukvice; —gewehr, n. pu- ška; —greiflich, adj. ticav, teg- njiv; fig. očevidan, jasan, bistar;

Jemanden etwas — machen, doka- zat komu što; —griff, m. dèržalo, dèržak; fig. věština; —habe, f. ručica, dèržalo, dèržak; —haben, v. a. rukovetiti, upravljati, rav- nati, vladati čime; (die Gerechtig- keit), činiti, izvèršivati pravdu; (Jemandes Rechte), braniti prava čija; —habung, f. rukovetjenje; — kauf, m. kupovanje, pazar (na o- ko); prodavanje na malo; pèrvi pazar; —kerb, m. košić, kotarica, košarica; koš na balčaku; —frau- se, f. rese na rukavu; —kuß, m. cělov u ruku; —langen, v. n. do- davati, nadničariti, nadničar, do- davač biti; —langer, m. dodavač, nadničar; —leiter, m. vodja; — leitung, f. vodjenje, rukovodstvo.

Händler, m. tèrgovac.

Hand-leuchter, m. světnjak s ruči- com; —lich, adj. ručan; pones- ljiv, prikladan; (mittelmäßig), srědnji.

Handlung, f. (eine einzige), čin; dělo; (das Handeln), dělovanje; (Kaufmanns-), tèrgovina; tèrgo- vanje; (bei Geschäftsfleuten), poslo- vanje; (als Verkaufsgeschäft), pro- daja.

Hand-mühle, f. žěrvanj; —pfand, n. pokretni zalog; —pfandgeber, m. založitelj pokretne stvari; — pfandnehmer, m. primitelj pokret- noga zaloga; —pferd, n. konj u povodu; —quehle, f. f. Handtuch; —ramme, f. batić, maljić, čekić; —reichung, f. podanje, pruženje ruke, rukovanje; pomoć; —säge, f. pila ručna; —schellen, pl. s. Handeisen; —schlag, m. danje ru- ke, rukovanje; obećanje, rěč, vě- ra; —schreiben, n. list, pismo vlastoručno; —schrift, f. (Hand im Schreiben), ruka, vlastopis;

Handthieren

326

Härmen

(Geschriebenes), rukopis; (Ver-
schreibung), pismo, list; —schuh,
m. rukavica; —schuhmacher, m.
rukavičar.

Handthieren, f. Hantieren.

Handtuch, n. peškir, ručnik, otěrnik, otirač.

Handvoll, f. šaka, pregěršt.

Handwaffe, f. ručno oružje.

Handwerk, n. zanat; (Zunft), ceh; (in
Zus.) zanatski; —er, —smann, m.
zanatnik, zanatlia, rukotvorac; —
šbursch, —gesell, m. dětić, kalfa,
momak rukotvorski; —junge, m.
šegėrt, dečko rukotvorski; —š-
leute, pl. zanatnici, rukotvorei;
—szeug, n. orudje, alat.

Hand-wörterbuch, n. slovar, rčenik
ručni; —wurzel, f. sglavak, sglo-
ba za šakom; —zeichen, n. ruko-
znak, ručno znamenje; —zeichnung,
f. ris, risanje (s rukom); —zug,
m. čerta, potez.

Hans, m. konoplja; —acker, m. —
seld, n. konopljište; —breche, f.
těrlica, stupa; —barre, f. sušilo
za konoplje.

Hänfen, adj. od konoplje, konopljan.

Hänfling, m. linar (ptica).

Hans-völ, n. ulje konopljano; —sa-
men, m. sěme od konoplje; —
ſtaude, f. —ſtengel, m. konopljika.

Hang, m. (Abhang), nizbėrdica, stėr-
mina; (Neigung), nagnutje, pri-
gnutje.

Hange-leuchter, Hängeleuchter, m. svět-
njak viseći; —matte, Hängematte,
f. postelja viseća.

Hängen, Hängen, v. n. visěti; an et-
was —, visět o čem; mit seinem
Kleide — bleiben, zapeti; sich an
einen —, prionuti za koga.

Hängen, v. a. oběsiti; věšati; den
Kopf —, potuliti se, spustiti, o-

běsiti glavu; an den Nagel —, o-
běsiti na smokvu, ostaviti štogod;
den Mantel nach dem Winde —,
vladati se po vrěmenu; sein Herz
an etwas —, prionuti sa svim
sěrcem za što, ginuti za čim; sich
—, oběsiti se.

Hängeschloß, n. lokot, katanac.

Hangriemen, m. (an Kutschen), remen.

Hanke, f. stegno od konja; sapi.

Hanse, Hansa, f. —bund, m. hansa;
—atisch, adj. hanseatski; —stadt,
f. grad, varoš hanseatski.

Hänseln, v. a. primiti novaka; kèr-
stiti (u mornarah); fig. rugati se,
porugivati se, šalu s kim sbijati.

Hanswurst, Harlekin, m. arlekin; la-
kėrdiaš; čauš.

Hanthier-en, v. n. tėržiti; dėlati, ra-
diti, tėrati zanat; (lärmen), bučiti;
—ung, f. zanat; posao, dėlo; bu-
ka, talabuka.

Hapern, v. n. es hapert, neidje, za-
pinje; woran hapert es denn? gdě
zapinje?

Hären, adj. od strune; ein —es Kleid,
kostrėt.

Harse, f. harſa; —net, n. harsica,
harſa mala; —nift, m. harſenista.

Häring, m. renga (riba); —šbrühe,
—šlakc, f. juha, čorba od renge;
šbude, f. rengarnica; —šbüſe, f.
—sjäger, m. barka za lovit ren-
ge; —škramer, m. rengar; —kramerin,
f. rengarica; —šſalat, m. salata
od renge, renga na salatu; —s-
tonne, f. bure rengah.

Harke, f. Harken, m. grablje.

Harken, v. a. grabiti, kupiti (s grab-
ljama).

Harlekin, m. arlekin.

Harm, m. tuga, žalost.

Härmen, sich, v. r. žalostiti se, tu-
govati.

Harmlos

327

H

Haselbusch

Harmlos, adj. bez skèrbi; bezazlen.

Harmonie, f. barmonia; suglasje; ro-
mon.

Harmonika, f. harmonika.

Harmoniren, v. n. slagati se, skladati se; —isch, adj. suglasan; romonit.

Harn, m. mokraća, pišaća, burež,
mižež; —blase, f. mihur, bešika;
—en, v. n. buriti, pišati, mižati,
pustiti vodu; —gang, m. f. Harn-
röhre; —glas, n. vèrčina, burež-
njak.

Harnisch, m. oklop, opèrsina, pan-
cier; einen in den — jagen, raz-
ljutiti, razsèrditi, razjariti koga;
in — gerathen, upaliti se, razja-
riti se.

Harn=röhre, f. cěvěica od bureža; —
strenge, f. —zwang, m. težko mi-
žanje, mižanje na kaplje; —trei-
bend, adj. prohibitan; —winde, f.
zapor od vode.

Harpun=e, f. ostve, osti, kopje; —
irer, m. ostvenik.

Harphe, f. harpia.

Harre, f. zatezanje.

Harren, v. n. čekati; nadati se; quſ
Gott —, uſat u boga.

Harsch, adj. tvèrd; okoran; die Wun-
de befam eine —e Rinde, rana se
je okorila.

Hart, adj. tvèrd; krépak; čvèrst;
jak; težak; fig. oštar, okrutan;
—es Brod effen, suh kruh jěsti;
ein —er Schlaf, tvèrd, dubok san;
eine —e Stirn haben, bez stida
biti; —e Zeiten, zla, težka vrě-
mena; —er Thaler, tvèrd talir,
talir u tvèrdu; — werden, otvèrd-
nuti, stvèrdnuti; —er Sinn, o-
kornost, upornost, tvèrdoglavost;
— am Wege, baš kraj puta; es
wird — halten, to će težko biti;

—er Leib, težak, trudan, zatvoren
prohod, tvèrdine.

Härte, f. tvèrdina, tvèrdoća; jakost,
čvèrstoća; okornost; oštrina; —
des Eiſens, kaljenje; —en, v. a.
tvèrditi; otvèrditi; (Eiſen), kaliti.

Hart=häutig, adj. debele, tvèrde ko-
že; —herzig, adj. kamenoga, tvèr-
da sèrca, nesmiljen, nemilostiv,
nemilosèrdan, tvèrdosèrdan; —her-
zigkeit, f. nemilostivost, nemilosèr-
dje, tvèrdosèrdje; —hörig, adj.
nagluh; —köpfig, adj. tupoglav;
tvèrdoglav, uporan; —lehrig, adj.
tup, tupoglav; —leibig, adj. za-
tvoren; fig. tvèrd, stisljiv; —lei-
bigkeit, f. tvèrdine, zatvor, zapor
(těla); fig. tvèrdoća, stisljivost.

Härtlich, adj. tvèrdjan.

Hartmäulig, adj. tvèrdoust; —keit, f. tvèrdoustje.

Hartnäckig, adj. tvèrdoglav, uporan,
tvèrdokoran; —keit, f. tvèrdo-
glavost, upornost, tvèrdokornost.

Härtung, f. kaljenje.

Harz, n. smola; —baum, m. dèrvo
smolato; —en, v. n. kupiti, sabi-
rati, pobirati smola; puštati smo-
lu; — v. u. smoliti; osmoliti,
posmoliti; —ig, —icht, adj. smolat.

Hasardspiel, n. igra od hazarda.

Haschen, v. u. loviti, hvatati; nach
Beifall —, hlepiti za pohvalom.

Häſcher, m. ustavnik, pandur.

Hase, m. zec.

Häſchen, n. zečić.

Hasel-busch, m. lěštak; —holz, n.
lěškovina; —huhn, n. lěštarka,
tèrčka (ptica); —maus, f. puh;
—nuß, f. lěšnik, lěšnjak; —ßl, n.
ulje od lěšnika; —staude, Hasel, f.
lěšak, lěška, —stoc, m. lěskovac,
lěskovača; —wurz, f. kopitnjak
(korěn).

Hasenbalg

328

g-

Haupt

Hasenbalg, m. —fell, n. koža zečja,
zečina; —fuß, m. noga zečja; fig.
strašljivica; —jagd, f. lov zečji,
lov na zeceve; —klee, m. kiseli-
ca, kiseljak; —panier, n. — er-
greifen, uzet utrenik, uzet put za
uši, uteći; —pfeffer, m. —schwarz,
—klein, drobina, drobno od zeca;
—scharte, f. zečja usna, usnica
razcepljena; —schrott, n. zečjak
(šprih).

Hasin, f. zečica.

Haspe, f. petica, kanjol (od vratah).

Haspel, m. motovilo, vitao; vito, ar-
gan; —n, v. a. motati; viti.

Haß, m. měrzost, měržnja, omraza;
—en, v. u. měrzěti; —er, m. měr-
zitelj.

Häßlich, adj. ružan, gadan, gėrd; —
keit, f. rugota, gėrdoba, gadnost.

Haßt, f. běrzost, běrzina; —ig, adj.
běrz. hitar, pospěšan; —igteit, f.
běrzost, běrzoća, hitrina.

Hatschier, m. kopjanik.

Hätscheln, v. u. maziti; razmaziti,
prokšiti.

Hahe, Hay, f. boj pasah s divjom
zvěradi; lov.

Hau, m. udarac; sěčenje.

Haube, f. kapa; (Feverbusch einiger
Vögel), kukma, huhor; ein Mäd-
chen unter die — bringen, udat dě-
vojku.

Hauben, v. a. pokriti kapom.

Haubenband, n. sveza, věrpea; —
—lerche, f. ševa kukmasta; —
macherin, f. kaparica; —stock, m.
glava děrvena.

Haubize, f. obica.

Hauch, m. dah; hak; —en, v. n. di-
hati; hakati; dahnuti; haknuti.

Haudegen, m. sahlja.

Haue, f. motika, budak, těrnokop.

Hauen, v. a. sěći; tući; biti; rězati;

tesati; eine Wunde —, ràniti, ob-
ràniti; in Stein —, usěć u ka-
men; sīch durch den Feind —, pro-
tući se, prodrěti kroz vojsku ne-
priateljsku; sīch herum —, uzma-
hivati oko sebe.

Hauer, m. onaj koi sěče, itd.; ko-
pač; (Wildschwein), vepar, prase
divje; (Hauzahn), kal, zub.

Häuschen, n. hèrpica, kupac.

Häufeln, v. a hèrpiti, kupce délati,
gėrtati na hèrpu, na kup gèrnuti.

Haußen, m. kup, hèrpa; množtvo,
množ, množina; četa; čopor; über
den — wersen, srušiti, porušiti.

Häufen, v. a. gėrtati, kupiti, gèrnuti;
napunuti; sīch —, nabrati se, na-
kupiti se, sabrati se.

Häufig, adj. obilan; mnogi; čest; —
adv. često.

Häusung, f. gėrtanje, kupljenje, sabi-
ranje.

Hauhechel, f. zečji těrn, gladiš (tra-
va).

Haupt, n. glava, fig. glava, pogla-
vica; den Feind aufs — schlagen,
razbiti nepriatelja; das — abschla-
gen, odsěći glavu, pogubiti, po-
sěći.

Haupt-, (in Zuf.) glavni; —absicht,
f. nakanjenje glavno, glavno na-
měravanje; —altar, m. oltar veli-
ki; —anker, m. sidro veliko; —
armee, f. glavna vojska; —artikel,
m. glavni članak; —arznei, f. lé-
karia, lék od glave; —balken, m.
glavna greda; —batterie, f. bate-
ria glavna; —bau, m. velika
sgrada; —bericht, m. izvěstje, do-
glas glavni; —beweis, m. dokaz
poglaviti, dokaz glavni; —binde,
f. povezača; königliche —, diade-
ma, věnac kraljevski; —buch, n.
glavna knjiga.

Häupteln

329

Hausdieb

Hausdieb

Häupteln, sich, v. r. glavati se, do-
bivati glavice, glavičati se.

Haupt-eid, m. odlučna prisěga; —er-
be, m glavni naslědnik, baštinik
obćeni; —fehler, m. glavna mana,
glavno pomanjkanje; falinga po-
glavita; —gebäude, n. sgrada po
glavita; —gewinn, m. poglaviti
dobitak; dobitak glavni; —haar,
n. kosa, vlasi; —inhalt, m. glavni
sadèržaj; —kirche, f. cèrkva stol-
na, —kissen, n. uzglavje, sglavnica.

Häuptling, m. poglavica.

Hauptmann, m. kapetan, satnik; —
schaft, f. kapetania, satničtvo.

Haupt-maßt, m. jarbuo veliki, jam-
bor veliki; —moment, m. glavni
čas, glavna stvar u čemu; —ort,
m. glavno město; —person, m.
glavna osoba, osoba poglavita;
—punkt, m. točka glavna, pogla-
vita; —quartier, n. glavni kvatir,
stan; —regel, f. pravilo poglavi-
to, glavno; —ronde, f. glavni o-
bilaz.

Hauptsache, f. pèrva stvar, jezgra od
posla; —sächlich, adj. glavan, o-
sobit, poglavit; — adv. osobito,
nada sve, vèrb svega.

Haupt-satz, m. izrěčba, rečenje; pra-
vilo, regula poglavita; predmet,
tema; —schlacht, f. glavni boj; —
schlüssel, m. hak, ključ glavni,
tatski.

Haupt-schmerzen, pl. glavobolja; —
schmuck, m. ures, nakit, naprava
od glave.

Haupt-schuldner, m. dužnik glavni;
—sprache, f. jezik korěniti, pèr-
vobitni; —stadt, f. glavni grad,
varoš stolni, grad poglaviti; —
und Residenzstadt, glavni i stolni
grad; —stamm, m. (Capital), glav-
no, glavnica; (Familie), glavno ple-

me; —straße, f. drum, cesta veli-
ka, glavna; (in der Stadt), ulica
poglavita; —stuhl, n. glavno,
glavnica; —stück, n. glava, po-
glavje; —summarium, n. glavni
svotnik; —summe, f. glavna su-
ma, svota; —sünde, f. grěh glav-
ni; grěh směrtni; —t.ür, f. glav-
na vrata; —treffen, f. Haupt-
schlacht; —ursache, f. glavni, po-
glaviti uzrok, razlog; —wache, f.
straža glavna; —wall, m. glavui
šanac; —weh, n. glavobolja; —
werk, n. glavno dělo, dělo pogla-
vito; —wort, n. rěč poglavita
substantiv, ime samostavno; —
zahl, f. broj glavni, broj stožerni;
—zweck, m. glavni cilj, svěrha
pèrva, poglavita.

Haus, n. kuéa; dom; pribivalište,
stan; (Familie), porodica, obitel,
familia; družina, čeljad kuéna;
(Stamm), pleme, rod; wo ist er zu
—? odkud je? nach —e gehen, ić
kući, doma; zu —e, kod kuće,
doma; der nicht recht zu —e ist,
sulud, nedočuvan čověk; in etwas
zu —e sein, věšt, vičan čemu bit,
razuměti se u što; von Haus zu
Haus, od kuće do kuće; — der
Gemeinen, — der Lords (in England),
shornica dolnja, gornja.

Haus- (in Zus.) kućevni, domaći;
(häuslich), kućanski; —armer, m.
stidljiv siromah; —arrest, m. do-
maći zatvor; —backenbrod, n. kruh,
hlěb domaći; —besitzer, m. vlastnik,
posědnik kuće; —bewohner, m.
ukućanin.

Häuschen, n. kućica.

Haus-dieb, tat, kradljivac domaći; —
durchsuchung, f. premetanje kuće;
—ehre, f. (im Scherz), žen, go-
spodarica.

Hausen

330

Hautboist

Hausen, v. n. stanovati, živěti; (lärmen, toben), bučiti; übel —, zlo gospodariti.

Hausen, m. moruna (riba); —blase, f. měhur, bešika od morune.

Häuserbeschau, f. razgledanje, razgled kućah.

Haus-flur, f. predvratje; —frau, f. gospodarica, domaćica, kućanica; —freund, m. kućni priatelj; —friede, m. mir domaći; —genoffe, m. ukućanin, kućanin; —genoffin, f. ukućanka; —geräth, n. pokućje, pokućište, pohižtvo; —gesinde, n. ćeljad domaća, domaći, kućani, družina; —grille, f. šturak, stričak; —halten, v. n. gospodariti, kućiti; —halten, n. kućenje, gospodarenje, gospodarstvo; —hälter, m. ključar, gospodar, kućanik, domaćin; —hälterin, f. ključarica; gospodarica, kućanica, domaćica; —hälterisch, —haltig, adj. štedljiv; gospodarski; ein —haltiger Mensch, dobar gazda; —haltung, f. gospodarstvo, kućanstvo, kućenje; —herr, m. domaćin, gospodar od kuće; —huseister, m. učitelj domaći; —Hof- und Staats-Kanzlei, f. domovna (kućna), dvorska i děržavna pisaonica; —hund, m. pas domaći.

Hausir-en, v. a. těrgovati od kuće do kuće, kućarati; —er, m. kućarac, kramar; —erin, f. kućarka; —handel, m. kućarstvo; —paß, m. kućarski list.

Haus-jungser, f. kći domaća; ključarica; —kaže, f. mačka domaća; —kleid, n. —kleidung, f. haljina pokućna; —knecht, m. pristav, sluga kućevni, kućevnik; —kreuz, n. križ, nevolja domaća; —laub, —lauch, n. čuvakuća, čuvarkuća; —lehrer, m. učitelj, naučitelj domaći;

—leinwand, f. platno domaće.

Häusler, m. ukućanin, želir, željer.

Hausleute, pl. ukućani.

Häuslich, adj. domaći, kućevan; f. Haushälterisch; sich — an einem Orte niederlassen, nastaniti se, naseliti se gděgod.

Haus-magd, f. služkinja, momica, děvica, dikla; —mann, m. ukućanin, kvartirnik; čuvar, nastojnik od kuće; —mannskost, f. kosta, hrana domaća, svagdanja; —meister, m. nastojnik od kuće, vratar, pripaznik od kuće, pazikuća; —maus, f. miš domaći; —miethe, f. f. Hauszins; —mittel, n. lék, lékaria domaća; —mutter, f. gospodarica, domaćica; —ordnung, f. (t.) domovnik, kućevni red; —rath, m. f. Hausgeräth; —schlußsel, m. ključ od kuće; —sorgen, pl. f. skěrb domaća; —steuer, f. kućarina; —suchung, f. premetanje kuće; —thier, n. živinče domaće; —thür, f. kućna vrata, vrata od kuće; —trank, m. pitje, napitak domaći; —vater, m. kućanik, gospodar, starešina, domaćin; —verwalter, m. upravnik kuće; —wesen, n. gospodarstvo, kućanstvo; —wirth, m. gospodar, kućanin, gazda; —wirthin, f. gospodarica, kućanica, gazdarica, domaćica; —wirthschaft, f. gospodarstvo, kućanstvo, kućenje; —zins, m. najam od kuće; kućevna najamnina; kućevna daća; —zinssteuer, f. poreza od kućevne najamnine.

Haut, f. koža, kora, ljuska; eine ehrliche —, (gem.) dobričina, pošten čověk.

Hautbois, f. Hautboist, m. f. Hoboe, Hoboist.

Häutchen

331

8

Heftig

Häutchen, n. kožica; opna, opnica.

Häut-en, v. a. guliti, derati kožu;
sich — v. r. linjati se, liniti se;
—ig, adj. kožnat; opničav.

Hauzähne, pl. m. kali, zubi.

Havarie, f. pomorska šteta.

Haverei, f. s. Haserei.

Hazardspiel, n. slěpa igra.

He, Hei, i. ej, aj!

Hebamme, f. babica, primalja.

Hebebaum, Hebel, m. Hebeeisen, n. poluga, čuskia.

Hebelade, f. vito.

Heben, v. a. dignuti; uzvisiti; dizati;
Wein aus dem Fassc —, vaditi vina
na teglicu; ein Kind aus der Taufe
—, děržati na kěrštenju děte; einen
aus der Kutsche, vom Pferde —,
pomoći komu s kolah, s konja;
einen aus dem Sattel —, oboriti
koga sa sedla; fig. izagnati s mi-
losti, zadenuti koga za pojas; einen
Zweifel —, razrěšiti dvoumje; eine
Krankheit —, izlěčiti, izvidati.

Heber, m. poluga, čuskia; teglica,
natega, nategaća.

Hebe-winde, f. vito; —zeug, n. argan;
konj (za dizanje).

Hebrä-er, m. evrien, židov, žudia,
čifut; —isch, adj. evrienski, ži-
dovski, čifutski, žudinski.

Hebung, f. dizanje; dignutje, uzdig-
nutje.

Hecatombe, f. ekatomba, posvetilište
od sto žěrtvah.

Hechel, f. greben, gėrdaša, gėrgaša;
einen durch die — ziehen, rešetati
koga; —bank, f. stan od grebenih;
—frau, f. grebenalja; —macher,
m. grebenar, gėrgašar; —n, v. u.
grebenati, gėrgašiti.

Hecht, m. štuka (riba); —chen, n.
štučica.

Heck-e, f. gėrm; (lebendiger Zaun),

živica; (von manchen Thieren und
Bögeln), leglo, podsad: sasad;
skot; —en, v. a. (von den Bögeln),
leći; (von andern Thieren), kotiti
se, leći, ploditi se; —enland, n
zemlja neplodna; —enrose, f. divja
ruža; —groschen, —thaler, —pfen-
nig, m. novac za sěme ostavljen;
—mutter, f. (im Scherz), plodkinja,
plodnica (žena); —zeit, f. leglo.

Heede, f. kučina, sgriba.

Heer, n. vojska, ordia; množ, množtvo,
sila; jato; četa; čopor; —bann,
m. poziv na vojsku; —biene, f.
trut, trutina.

Heerd, Heerde, f. Herd, Herde.

Heer-flüchtig, adj. běgunac, poběglica;
—führer, m. generao, vojvoda; —
geräth, n. pratež, pěrtljaga vojnička;
—pauke, f. talambas; —schaar, f.
četa; —schau, f. razgledanje, ogle-
danje vojske; —schnepſe, f. šljuka
(ptica); —straße, f. drum, cesta
velika; —wagen, m. tarnica, kolia,
kara; —wesen, n. vojničtvo.

Hefen, pl. f. trop, droždje; talog;
kvas.

Heſtig, adj. droždan, mutan.

Heſt, n. (m.) (Stiel), děržak, děržalo;
ručica; (von Papier), vez, svezka;
(Hestel), kopča, kopčica; petlja.

Heſte, f. vežnja (těrsja).

Heſtel, f. Häftel.

Heſtern, v. a. skopčati, zaputiti, sa-
peti.

Heſten, v. a. pribosti, pripeti; pri-
šiti, šiti, sašiti; (mit weiten Sti-
chen), fircati; priſircati; die Augen
auf etwas —, uprět oči u što; den
Wein —, vezati těrsje; seine Ge-
danken auf etwas —, misliti na što.

Heſtfaden, m. konac za fircanje.

Heſtig, adj. žestok, vatren; jak; ve-
lik; silan, silovit; —keit, f. sila,

Heſtlade

332

H

Heimsuchen

žestoćina; jakost; vatra, plamen, oganj.

Heſt-lade, f. šivalo (u knjigovezaoca); —nadel, f. igla velika; —pflaster, n. melem spojni.

Heq-en, v. a gajiti; —er, m gajnik.

Hehl, n. er macht kein —, ne krije, ne taji.

Hehler, m. jatak; —in, f. jatačica.

Hehr, adj. slavan, visok; svet, nebeski, rajski.

Heide, f. ledina, pustara; šuma, lug.

Heibe, m. poganin.

Heibe-grüße, f. kaša hajdena; —korn, n. hajda, hajdina, heljda; —kraut, n. beresk.

Heidelbeere, f. cěrnica, cěrna jagoda.

Heidelerche, f. ševa šumska.

Heiden-bekehrer, m. misionar, obraćalac poganah; —thum, n. poganstvo.

Heidnisch, adj. poganski.

Heiduk, m. pandur.

Heil, n. spasenje, blaženstvo; srěća; — dir! blago tebi!

Heil, adj. zdrav; ozdravljen, ozdravio; die Wunde ist —, zarasla je rana; — werden, ozdraviti.

Heiland, m. spasitelj, spas.

Heil-sart, f. léčenje, vidanje; način od léčenja, vidanja; —bar, adj. ozdravljiv, izléčiv; —en, v. a. léčiti, vidati; izléčiti, izvidati, ozdraviti.

Heilig, adj. svet; — adv. sveto; —en, v. a. svetiti, posvetiti; —er, m. svetac, sveti; blaženi; Heiliqe, f. svetica, sveta; blažena; —keit, f. svetost; —machene, adj. svetovoran; —macher, m. svetitelj; —machung, f. svetotvorje; —sprechen, v. a posvetiti, uněti medju svetce; —sprechung, f. posvetjenje; —thum, n. svetinja; svetište, svetnica; —ung, f. svetjenje, posvetjenje.

Heil-kraft, f. moć, krěpost léčna, lékovita; —kraut, n. bilje lékovito; —kunde, —kunst, f. lékarstvo, lékaria.

Heilvöß, adj. bezbožan; zao, zločest, proklet; —igkeit, f. bezbožnost, zločestoća.

Heil-mittel, n. lěk, lěkaria; —mittelverkauf, m. prodaja lěkovah.

Heilsam, adj. zdrav, probitačan, koristan; spasonosan; —keit, f. probitak, korist; zdravost.

Heil-vordnung, f. put spasenja.

Heilung, f. léčenje, vidanje; ozdravljenje.

Heilverstäniger, m. věštak (znalac) u léčenju.

Heim, adv. kući, doma; kod kuće, doma.

Heimath, f. postojbina, domovina, zavieaj; —šloß, adj. bez zavičaja, bez domovine; ein —er Mensch, bezkućanik, čověk bez kuće; —schein, m. (t.) zavičajnica; —sweßen, n. (t.) zavičajstvo.

Heime, f. Heimchen, n. šturak, stričak, popak.

Heim-fahrt, —kunst, f. —gang, m. povratak kući.

Heimfall, m. pripadak, pripadanje; (t.) ošastnost; (Erbschaft) ošlo naslědstvo; —en, v. a. pripasti, pripadati, oći; —srecht, n. pravo ošastnosti.

Heimfällig, adj. ošastni, pripadni.

Heimkehr, f. Heimfahrt.

Heimlich, adj. tajan, otajan, potajan; —adv. tajom, kradom, u potaji, potajno, otajno, skrivoma; —keit, f. tajna, otajstvo, potaja.

Heimreise, f. Heimfahrt.

Heimstellen, v. a. dati komu na volju.

Heimsuch-en, v. a. pohoditi, polaziti; fig. taknuti, pedepsati, postići;

Heimtücke

333

H

Helm

—ung, f. pohod, pohodjenje, polazak, polaženje; fig. pedepsa, bič božji, ruka božja.

Heimtücke, f. podhibnost, zloha; podmuklost; —isch, adj. podhiban, podmukao, zloban.

Heimwärts, adv. kući, doma, prema domovini, prema postojbini; — weg, m. f. Heimfahrt; —weh, n. že lja, ginutje, čeznutje za domovinom.

Heirath, f. ženitba, svatba, pir; (in Zus.) ženitbeni; —en, v. a. (eine Frau nehmen), oženiti se, ženiti se; (cinen Mann nehmen), udati se, poći za muža; —šcaution, f. ženitbena sigurnica; —sgut, n. dota, miraz, perećia.

Heisch, f. Heiser.

Heišchen, v. a. pitati, hotěti, iziskivati, tražiti, zahtěvati.

Heiser, adj. promukao, mukao; —keit, f. muklina.

Heiß, adj. vruć, topao; brennend —, vrio, goruć.

Heißen, v. a. (nennen), zvati, imenovati; (hefchlen), zapoviděti, reći; — v. n. zvati se; (bedeuten), hotět reći, znamenovati, značiti; wie heiſt er? kako se zove, kako mu je ime? es heiſt, er sei gestorben, govori se, kaže se, da je umro; jemanden einen Betrüger —, reć komu da je varalica; jemanden willkommen —, pozdraviti koga; etwas gut heißen, odobriti štogod.

Heißhunger, m. pasſi, vučji glad, velik glad; —ig, adj. vele gladan, prožděrljiv.

Heiter, adj. jasan, vedar, bistar, čist; (vom Geiste), veseo, dobre volje; —keit, f. vedrina, dobra volja.

Heiz-en, v. a. grijati, kuriti, ložiti, paliti (peć); —ung, f. grijanje, kurjenje.

Hekt-ik, f. jektika, suba bolest; — isch, adj. jektićav.

Held, m. junak, vitez, zatočnik.

Helden-gedicht, n. pěsan vitežka, davoria; —māßig, —hast, adj. junački; —muth, m. junačtvo, vitežtvo; —muthig, adj. junak, vitez, hrabar, hrabren, hrabrenit; —that, f. junačtvo, vitežtvo, zatočnica; —zeit, f. vrěme, doba vitežko, junačko.

Heldin, f. junakinja, vitežkinja.

Helfen, v. n. pomoći, pomagati, priskočiti, doći u pomoć; einem aus dem Irrthunie —, ubavěstitl, odsumnjit koga, izvest ga iz bludnje; es ist nicht mehr zu —, neima više pomoći; — Sie mir von diesem Menschen, rěšite me ovoga čověka; vom Brode —, smaknuti, ubiti; ich will Ihnen zu Ihrem Rechte —, nastojat ču da vam se učini pravda; hilft’s nichts, so schadt’s auch nichts, ako neće pomoć neće ni odmoć; was hilft das? što to hasni; das hilft nichts, to ništa neprudi.

Helfenbein, f. Elfenbein.

Helser, m. pomočnik, pomagač; —šhelser, m. pomagač, ortak, drug u zločinstvu.

Hell, adj. jasan, vedar, bistar, čist; —er Himmel, vedro nebo; ein —er Wald, šuma, gora rědka, izsčena; (durchsichtig), prozračan; —blau, adj. jasno-modar, světlo-modar; —dunkel, adj. světlo-taman; —n, f. jasnost, světlost, vedrina.

Hellebard-e, f. alabarda, sulica perjata, oštroperac; —irer, m. alabardier, oštropernik.

Heller, m. soldin, beč.

Hell-gelb, adj. světlo-žut; —grün, adj. světlo-zelen.

Helm, m. kaciga; (an einer Destillir-

Hemd

334

Heraus

Heraus

blase), kapa, kapak, napa; (an der
Axt), děržalo, toporičte: (eines
Thurmes), kupola, trulo, kube; —
binde, f. sveza od kacige; —dach,
n. kupola, trulo, kube; —schmuck,
m. ures, nakit od kacige.

Hemd, n. košulja, rubača; —chen, n.
košuljica.

Hemm-en, v. u. ustaviti, zaustaviti,
sustaviti, zaprěčiti, preprěčiti; ein
Rad —, zatvorit. opaučit kolo; —
kette, f zaporni lanac; —schuh, m.
coklja (od kolah); —ung, f. ustav-
ljanje, zaustavljanje, prěčenje, za-
prěka.

Hengst, m. ajgir, pazduh; —füllen, n.
ždrěbac.

Henkel, m. ručica, uho; —korb, m.
kotarica, košarica, košić s ručicom;
—n, v. a. staviti, metnut ručice;
—taffe, f. čaša, findjan s ručicom;
—topf, m. lonac s ručicami.

Henk-en, v. a. obesiti, vešati; —ens-
wertb, adj. vešalah vrědan; —er,
m. věšar, kěrvnik. mučitelj.

Henne, f. kokoš.

Her, adv. simo, amo, ovamo; hin
und —, simo tamo, tamo amo;
wo sind Sie —, odkuda ste vi?
von Alters —, od starine; vvn da
—, odavde, odavle, odovud, odo
vudar.

Herab, adv. dole, s, sa; —bringen,
v. a. donět dole, skinuti, snimiti,
sněti; —eilen, v. n. sići hitro,
běrzo; —fahren, v. n. sići, povezti
se dole; —fallen, v. n. spasti,
pasti; —fließen, v. n. teći, oticati,
curiti; —sühren, v. a. povest dole;
—gehen, —kommen, v. n. sići, si-
laziti; —hängen, v. n. visěti.

Herablass-en, v. a. spustiti; sich —
v. r. sniziti se, poniziti se; —end,
adj. snižen, uljudan, blag; —ung,

f. spuštanje, sniženje, poniženstvo,
blagost.

Herab-nehmen, v. a. skinuti, snimiti;
—sehen, v. u. gledat dole; —sen-
den, v. a. poslat dole.

Herabsetzen, v. a. staviti, metnuti dole;
den Preis —, sniziti, ponizit čenu;
— die Münze, obaliti vrědnost
novca; den guten Ruf —, ozlogla-
siti, gėrditi koga; einen —, osra-
motiti, zasramiti, opsovati, poru-
gati; —ung, f. osramotjenje, za-
sramljenje, poruganje, sramota.

Herab springen, v. n. dole skočiti; —
stimmen, v. a. popustiti, odapeti
žice; —stoßen, v. a. turnuti, po-
tisnuti, porinuti dole; —stürzen,
v. u. rinuti dole; —träufen, v. n.
kapati; —wälzen, v. a. svaliti,
valjati dole; —werfen, v. a. bacit
dole, sverći, svěrgnuti.

Herabwürdig-en, v. a. poniziti, sniziti,
osramotiti, opsovati; —ung, f.
poniženje, sniženje, osramotjenje,
sramota; — der Religion, (t.) obez-
dostojnost vůrozakona.

Herabziehen, v. u. potegnuti, povući
dole.

Heraldik, f. araldika, gėrboslovje.

Heran, adv. simo, amo, ovamo, bliže;
—kommen, v. n. doći, dolaziti;
—nahen, sich, v. r. približati se, do-
laziti; —nahung, f. približavanje;
—rücken, v. n. približati se, pribli-
žavati se, dolaziti, nastajati; —
wachsen, v. n. rasti.

Herauf, adv. gore, na; —gehen, —
kommen, —stehen, —treten, v. n.
ići gore, penjati se, popeti se; —
ziehen, v. a. vući gore, potegnuti,
povući gore.

Heraus, adv. van, na dvor, na polje;
—bekommen, v. a. dobiti, zadobiti
(na trag); —bringen, v. a. izněti,

Herausfordern

335

E-

Herberge

donět na dvor, izvaditi; —fahren,
v. n. izići, izvezti se; —fallen, v.
n. izpasti; —finden, c. a. naći,
iznaći, razuměti.

Herausforder-n, v. a. pozvat (na boj),
(t.) zazvati, izzvati koga; der —nde
zazvalac; der Herausgesorderte, zazva-
nac; —ung. f. pozov (na boj).

Herausgabe, f. izdanje, izdavanje.

Herausgeb-en, c. u. izdati, dati na
svetlo; dati natrag, vratiti; —er,
m. izdatelj, izdavatelj.

Heraus-gehen, v. n. izići, izlaziti;
—belfen, v. n. pomoć komu; —
holen, v. u. izvaditi, izněti, doněti;
—jagen, v. u. iztěrati, izagnati;
—kommen, v. n. izići, izlaziti; (be-
kannt werden), saznati se, doznati
se, pročuti se, doći na vidělo; es
kommt auf eins heraus, to je sve
jedno; was kommt dabei heraus? -
što će bit iz toga? —Kriegen, v. a.
(im gem. Leben), dobiti, zadobiti;
ein Geheimniß —, saznati, dočuti
otajstvo; Geld —, dobit natrag;
—Kriechen, v. u. promilěti, izići;
—lassen, v. a. pustiti, izpustiti;
sich über etwas —, očitovat misao
svoju věrh česa; —laufen, v. n.
iztěrčati; —locken, v. a. izmamiti,
izvabiti; —müssen, v. n. morat
izići; die Sache muß heraus, to
mora doć na světlo, na vidělo; —
nehmen, v. a. izvaditi; sich viel —,
usuditi se, usloboditi se; —plaßen,
v. n. (mit etwas), izlanuti se, uteći
komu réc; —reißen, v. a. izkinuti,
izvaditi, izčupati; —recken, v. a.
izplaziti; —rinnen, v. n. izteći,
izcuriti; —rücken, v. n. izići; mit
dem Gelde —, dat van, dat na
polje novce; — v. a. iztegnuti,
izvući, potegnut na dvor; —rufen,
v. u. izazvati, pozvat na polje;

—sagen, v. a. reći, izpoviděti, oči-
tovati; —schütteln, v. a. iztresti,
izasuti; —schneiden, v. a. izrězati,
izsěći; —schöpfen, v. a. izgrabiti,
izcěrpiti; —sein, v. n. bit vani;
—springen, v. n. skočit van, iz-
skočiti; —stehen, v. n. viriti, gle-
dat na polje; —stoßen, v. a. izbiti,
turit na polje, iztěrati, izagnati;
Worte, Reden —, bljuvati, rigat
réći; —streichen, v. u. izbrisati;
(loben), hvaliti, slaviti, dizati; —
tragen, v. u. izněti, odnět na polje;
—treiben, v. u. izagnati, iztěrati;
—werfen, v. a. izbaciti, bacit na
dvor; —wickeln, v. u. razmotati,
odmotati; sich — v. r. izplesti se;
—wollen, v. n. hotět izići; nicht
— mit der Sprache, nehtět kazati,
izpoviděti; —ziehen, v. a. izvući,
iztegnuti; sich —, izplesti se.

Herbe, adj. rézak, kaštar; gorak,
žuk; těrpak.

Herbe, Herbigkeit, f. rézkoća, kaštri-
na; gorkost, žukoća; těrpkoća.

Herbei, adv. simo, amo, ovamo; —
bringen, v. u. doněti, priněti; —
fliegen, v. u. doletěti, priletěti; —
führen, v. u. dovesti, privesti; —
bolen, v. u. ići po koga; doněti;
—kommen, v. n. doći, prići; do-
laziti, dohoditi; približavati se;
—lassen, sich zu etwas, v. r. pri-
stati na što; —rufen, v. a. do-
zvati, prizvati, doviknuti; —
schaffen, v. a. priskěrbiti, dobaviti,
nabaviti; —Zeugen, dovesti své-
doke; —ziehen, v. u. dovući, pri-
vući.

Herberg-e, f. konak, noćiste; gostio-
nica; kěrčma; —en, v. a. primiti,
uzeti na konak; —sordnung, f.
red za noćista; —švater, m. do-
maćin noćista.

Herbestellen

-3 336

&-

Herr

Herbestellen, v. u. poručiti, naručiti,
reć komu da dodje amo.

Herbeken, v. a. molit na izust, molit
na pamet.

Herbitten, v. u. pozvat k sebi,
Herbringen, v. a. doněti, priněti.

Herbst, m. jesen; diesen —, jesenas;
einen guten — gehabt haben, bit
urodilo vino, kad ima dosta vi-
na; —en, v. a. brati grozdje; že-
ti; — v. n. nastajat jesen, jese-
niti se; —lich, adj. jesenski, je-
seuji; —luft, f. zrak, povětarce
jesensko; —monat, m. septembar,
rujan; —rose, f. ruža jesenska;
—saat, f. usěv jesenski; —tag,
m. dan jesenski; —wetter, n. vrě-
me jesensko; —zeit, f. jesen.

Herd, m. ognjište; (Haus), kuća.

Herde, f. stado, kěrdo; —nweise, adv.
na stada, na kěrda.

Herdgeld, n. danak od ognjišta.

Herdurch, adv. ovuda.

Herein, adv. u nutra; u; — i. sło-
bodno, ulazi! —bringen, v. a. u-
něti, donět u nutra, —gehen; —
kommen, —treten, v. n. unići, doć
u nutra; —lassen, v. a. pustiti u
nutra; —nōthigen, v. a. prosit,
molit, nukati da unidje, prinuditi
da ide u nutra.

Herſließen, v. n. teći; fig. dolaziti,
proizlaziti.

Herſordern, v. u. zvati, pozvati o-
vamo.

Hersühren, v. a. dovesti, privesti.

Hergang, m. fig. stanje, stališ; te-
čaj.

Hergeben, v. a. dati, dohvatiti.

Hergehen, v. n. ići, približavati se;
über etwas —, primiti se, uhva-
titi se česa; über einen —, zao-
kupiti koga.

Herhalten, v. a. pružiti; pružati;

— v. n. — mussen, morat térpěti
morat podněti.

Herholen, v. a. dovesti; doněti.

Hering, f. Häring.

Herkommen, v. n. doći, prići; fig.
dolaziti, proizlaziti; — n. proiz-
laženje, rod; starodavni, starin-
ski običaj, navada.

Herkömmlich, adj. običan, navadan,
u običaju; — adv. po običaju,
starinskom načinu, po navadi, po-
lag običaja.

Herkunft, f. došastje, dolazak; (Ab-
stammung), rod, pleme.

Herlangen, v. u. dodati, pružiti, da-
ti; — v. n. dosizati.

Herlassen, v. u. dopustiti, pustiti
amo.

Herlegen, v. a. staviti, metnuti.

Herleihen, v. a. posuditi.

Herleit-en, v. a. dovoditi, voditi
amo; fig. proizvoditi; —ung, f.
proizvodjenje.

Herleßen, v. a. čitati, pročitati.

Hermachen, sich, v. r. doći; dolaziti;
(über etwas), navalit na što, uhva-
titi se česa, navěrzti se na što.

Hermaphrodit, f. Zwitter.

Hermelin, n. ermelin; —pelz, m. šu-
ba, čurak od ermelina.

Hernach, adv. zatim, poslie, iza toga.

Hernehmen, v. a. uzeti; priuzeti;
einen —, zaokupiti koga.

Hernennen, v. u. imenovati, kazati.

Hernieder, adv. dole; doli; —fahren,
— kommen, v. n. sići; silaziti;
doć dole.

Heroisch, ad. junački, vitežki, hra-
bren.

Herold, m. telal, glasnik, navěštnik;
—sstab, m. štap, prut telalski.

Herplappern, Herplaudern, v. u. běrb-
ljati; izběrbljati.

Herr, m. gospodar; gospodin, go-

Herrchen . -B 337

Herstellen

spar; den großen —n spielen,
čati se, živěti po gospodski; —
im Hause, gospodar, gazda u ku-
ći; es will hier ein Jeder — sein,
hoće svaki da gospodari ovdě;
sein eigener — sein, svoj gospodar
biti; sich zum —n von etwas ma-
chen, osvojiti, posvojiti štogod; —
über seine Leidenschaften sein, odo-
ljevati svojim' požudam, umět
zauzdat svoje požude.

Herrchen, n. gospodičić.

Herrechnen, v. u. brojiti, računati;
nabrojiti, izbrojti.

Herrechen, v. a. pružiti, izplaziti.

Herreichen, v. a. pružiti, dati, dodati,
dohvatiti.

Herreise, f. došastje, dolazak, povratak; —n, v. n. ić amo, vratjati se.

Herren-dienst, m. služba; robota, tla-
ka; —gunst, f. milost velike go-
spode; —haus, n. kuća, dvor go-
spodski.

Herren-huter, m. ernut, brat morav-
ski.

Herren-leben, n. život, življenje go-
spodsko; —los, adj. bez gospo-
dara, bez službe; —lose Sache, ni-
čija stvar.

Herrisch, adj. gospodarski; gospodi-
čan; ponosan, ponosit.

Herrlich, adj. slavan, krasan, veličanstven, prelép; —keit, f. gospodstvo; veličanstvo, krasota, slava.

Herrschaft, f. vlast, oblast; gospodstvo; gospodština, vlastelovina, spabiluk; imanje; gospodin, gospodar; gospodarica, gospoja; —lich, adj. gospodski; —sbesižer, m. posědnik (pritežatelj) gospodštine.

Herrschen, v. n. vladati, gospodovati,

gospoditi; —er, m. vladar, vladalac, vladatelj; (in Zus.) vladarski; —erin, f. vladalica; —sucht, f. pohlepa za vladarjem; —süchtig, adj. pohlepan za vladanjem.

Herrücken, v. a. primaknuti; — v.
n. primaknuti se; primicati se,
približavati se.

Herrufen, v. a. zvati, dozvati.

Herrühren, v. n. dolaziti, proizlaziti,
dohoditi, proticati.

Hersagen, v. a. govoriti, kazati, povědati.

Herschaffen, v. a. nabaviti, dobaviti,
priskèrbiti.

Herschicken, Hersenden, v. u. poslat
ovamo.

Herschieben, c. a. rinuti, porinuti
amo.

Herschießen, v. u. pucati, puknut ovamo; Geld —, dat naprěd novacaht; — v. n. doletěti.

Herschleichen, v. n. privuć se, pri-
krasti se.

Herschleppen, Herschleifen, v. a. do-
vući, dosmucati.

Herschreiben, v. a. pisat ovamo; sich
von etwas —, proizlaziti, pisa-
ti se.

Hersehen, v. n. gledati, vidět amo.

Herseßen, v. u. staviti, metnut ova-
mo; sich —, v. r. sěsti, posaditi
se ovdě.

Hersein, v. n. bit od kuda.

Herstamm-en, v. n. izlaziti, izhoditi,
proizlaziti, proticati; —end, adj.
rodom; proizlazeć; —ung, f. pro-
ticanje, proizlaženje; rod, kolěno.

Herstell-en, v. u. staviti, metnut ova-
mo; fig. povratiti, ponoviti, po-
praviti; — einen Beweis, doka-
zati; — den Thatbestand, izvesti
što, obstanoviti stanje učinjenice;

22

Hertragen

338

B

Herwerfen

hergestellt werden, ozdraviti, oporaviti se; —ung, f. popravak; ozdravljenje, oporavljenje.

Hertragen, v. a. donositi; doněti.

Hertreten, v. n. pristupiti.

Herüber, adv. simo, amo, ovamo, na ovu stranu.

Herum, adv. oko, okol, okolo; tamo amo, simo tamo.

Herumbringen, v. u. opasti, ogovoriti, ozloglasiti koga; —drehen, v. a. věrtěti; —fahren, v. n. voziti se, ići tamo amo; —fliegen, v. n. oblitati, lečet tamo amo; —führen, v. a. voditi tamo amo; —gehen, v. n. obilaziti, hodati tamo amo; das geht mir im Kopf herum, to mi se věrti po glavi; —holen, f. Ausvorschen; —hüpfen, v. n. igrat u okolo, obskakivati, skakutati tamo amo; —irren, v. n. skitati se, tepsti se, potipati se, bluditi, basati, klatiti se; —laußen, v. n. těrčarati, obtěrkivati; těrčati, ići tamo amo; —laufer, m. těrčkaralac; —liegen, v. n. ležati tamo amo, ležat u okolo; —liegende Derter, obližnja města; —reizsen, v. n. puťovati tamo amo, putovat u okolo, obilazit zemlje; —reiten, v. n. jahati, jašit tamo amo, objahivati; —schen, v. u. staviti, metnut u okolo; —spazieren, v. n. šetati se, hodat tamo amo; —streichen, —streifen, v. a. skitati se, tepsti se, potipati se, tući se ovud i onud, klatiti se; —treiben, v. a. těrati, gonit tamo amo; věrtěti, okretati; —tragen, v. a. obnositi; —träger, m. obnositelj; —ziehen, v. a. potezati, vući, smucati tamo amo; — v. n. skitati se, tepsti se, tući se, klatiti se;

—ziehender Lebenswandel, skitačko življenje.

Herunter, adv. dole; —bringen, v. a. sněti, donět dole; skinuti, izvaditi; fig. upropastiti; sniziti, poniziti; —fallen, v. n. pasti dole; —kommen, v. n. sići, dole doći; (in Versall kommen), padati, patsti; —lassen, v. a. spustiti; —machen, v. a. skinuti, snimiti, izvaditi; (schelten), opsovati, pokarati; ozloglasiti, opasti, ogovoriti; —nehmen, v. a. skinuti, snimiti, izvaditi; —schlagen, v. u. smlatiti, omlatiti; —steigen, v. n. sići; silaziti; —wärts, adv. dole, na dolinu; —werfen, v. u. sbačiti, baciti dole, svěrgnuti.

Hervor, adv. van, na dvor, na polje; napěrvo, u napředak; —blicken, v. n. viriti, pomoliti se, pokazati se, viděti se, kazati se; —bringen, v. a. proizvesti, napraviti, načiniti; —gehen, v. n. izići; slěditi; dołaziti; viděti se; —keimen, v. n. nicati, niknuti, pronicati; —kommen, v. n. proizlaziti, nastajati, bivati, dohoditi; rasti, nicati; pomoliti se; —leuchten, v. n. sjati; viděti se; odlikovati se; —loßen, v. a. izmamiti, izvabiti; —ragen, v. n. viriti, pružati se, viděti se.

Hervorsprossen, v. n. rasti, izrasti, proizrasti, nicati; —stehen, v. n. viriti, viděti se, pružati se, gledati na dvor; —suchen, v. a. nači, potražiti, tražiti; —thun, sich, v. n. odlikovati se; —ziehen, v. a. iz tegnuti, izvući, těrgnuti van.

Herwärts, adv. simo, ovamo, amo.

Herweg, m. dolazak; povratak.

Herweisen, v. a. kazati, pokazivati, pokazati, naputiti.

Herwerfen, v. a. bacati.

Herz

339

3

Heumacher

Herz, n. sèrce, sèrdce; éud; von —en gern, drage volje; das geht mir zu —en, to me dira u sèrce; reden wie einem ums — ist, govoriti otvoreno, otvorenim sèrcem govoriti; im —en von Deutschland, u srèd Němačke, u sèrdcu od Němačke.

Herzählen, v. u. brojiti, nabrajati, nabrojiti, izbrojiti.

Herz-balsam, m. balsam sèrdačni; — beklemmung, f. tésnosèrdje; —blatt, n. prisèrdje; (Liebling), milostnik, ljubimac; —brechend, adj. tužan, žalostan; —chen, n. sèrdašce; mein —, dušo moja, dušice!

Herzeleid, n. tuga, žalost, skèrb.

Herzen, v. u. milovati, dragovati, ljubiti.

Herzens-angst, f. téskoća, strah, predanje, briga; —freund, m. sèrdačni priatelj; —luft, —freude, f. radost, veselje, razkoša; nach —luft handeln, radit po volji, polag svoje želje.

Herz-gespann, n. bolest sèrca; —grube, f. žličica (pod pèrsima).

Herzhaft, adj. sèrčen, hrabren, hrabar, hrabrenit; —igkeit, f. sèrčenost, hrabrost, hrabrenost, hrabrenitost.

Herziehen, v. a. dovući, privući, vuć amo; — v. n. doseliti se.

Herzig, adj. mio, priatan, ljubezan, malen.

Herz-kirsche, f. vèrsta od trèšanjah; —klopfen, n. lapat, bijenje sèrca; —lich, adj. sèrdačan, sèrčan; — gern, drage volje, iza svega sèrca; —lichkeit, f. sèrčanost, sèrdačnost; —loß, adj. bez sèrca.

Herzog, m. herceg, vojvoda, duka; —in, f. herceginja, vojvodinja, dukinja; —lich, adj. hercegov, dukin, hercezki, dukalski; —thum, n.

(Würde) vojvodstvo; (Land) vojvodovina, hercegovina.

Herz-schlächtig, adj. (von Pferden), sipljiv, nedušljiv; —spann, f. Herzgespann; —stärkend, adj. sèrdačan, pokrěpljiv; —stärkung, f. pokrěpa; (Arzenei), lěk pokrěpljivi, pokrěpa; —stoß, m. udarac směrtni.

Herzu, adv. simo, ovamo, amo.

Herzueilen, v. n. doletěti, doskočiti, priskočiti.

Herzunahen, —treten, v. n. približiti se, pristupiti, prikučiti se.

Herzweh, n. bolest sèrca, bol sèrdačna.

Heß-e, f. dèržanje, lov (sa psima); —en, v. u. loviti (sa psima); einen Hasen —, těrati, goniti zeca; die Hunde —, dèrzkati, uškati, ljutiti pse; an einander —, dèrzkat jednoga na drugoga; —hund, m. ogar; —peitsche, f. bič, korbač lovački.

Heu, n. sěno; —ärnte, f. kositba, košnja; —baum, m. lantina, motka; —hoden, m. sěnik, sěnište, sěnara; —hund, m. naramak sěna.

Heuchel-ei, f. licumirstvo, lizimirstvo, hinjenje, himba, himbenost; —n, v. a. hiniti, lizimiriti, pretvarati se, lagati, kazat iz na dvora.

Heuchler, m. hinac, lizimir, lizimirac, licumirac; —in, f. hinica, lizimirka, licumirka; —isch, adj. himben, lizimiran, licumiran.

Heuer, adv. lětos, ove godine; —ig, adj. lětošnji, od ove godine.

Heuern, f. Miethen.

Heugabel, f. vile.

Heulen, v. n. urlikati, zavijati, jaukati, ridati.

Heu-macher, m. kosac; —magazin, n. sěnik; —markt, m. těrg, piaca od sěna; —monat, m. julij, sèrpanj;

22 *

Heurath

340

Himmelsgegend

—pserd, n. gospica, skakavac, ko-
bilica, prug.

Heurath, Heurathen, f. Heirath, Heirathen.

Heu-schober, m. stog, plast; —schre-
Hecke, f. Heupserd.

Heut-e, adv. danas, danaske; —ig,
adj. današnji, sadanji, sadašnji.

Heu-wage, f. vaga od sěna; —wagen,
m. kola od sěna.

Here, f. věštica, čarovnica, vilenica,
vračara, vračarica; —n, v. n. ča-
rati, vračati.

Heren-buch, n. knjiga čarovnička, vi-
lenička; —geschichte, f. pričanje,
pripovědka o vilah; —kreis, m.
věrzino kolo, kolo čarovničko; —
meister, m. věštac, čarovnik, vile-
nik, vrač, vračar; —prozeß, m.
proces, pravda, parnica suproć vě-
šticam; —tanz, m. —fest, n. igra,
gostba vilenička, čarovnička.

Hererei, f. vračaria, čarobia, vilinstvo.

Heida, Heisa! i. hop, hopsa, hopsasa!

Hiäne, f. Hyäne.

Hie, f. Hier.

Hieb, m. udar, udarac, mah, zamah.

Hief, —stof, m. glas roga lovačkoga,
trubnutje; —horn, n. rog od lova,
lovački; —riemen, m. remen od
roga.

Hier, adv. ovdě, tu, totu, eto, evo;
von —, odavde, odavle, odovud;
—an, adv. tu, ovdě, na to; o to;
o tom; —aus, adv. na to, za tim,
poslie toga; —aus, adv. odovud,
odavde, od tuda, iz toga, po tom;
—bei, adv. ovdě, tu; —durch, adv.
ovud, ovuda, ovudar, tuda, tudar,
tako, tim načinom; —ein, adv.
ovdě, tu, u to, simo, amo.

Hiergegen, adv. prema tomu.

Hier-her, adv. simo, ovamo, amo;
his —, do ovdě, do ovud, do simo;
—hin, adv. ovamo, amo, simo;

ovud, ovuda, tuda, tudar; —in,
adv. ovdě, tu, u tom; —mit, adv.
tim, s tim, s otim, s ovim, dakle;
—nach, adv. za to, za tim; —
nächst, adv. ovdě, tu, věrh toga,
osim toga; —neben, adv. tu, tu
taki, ovdě odmah, tu blizu; —
—nieden, (Hienieden), adv. ovdě, tu,
na ovom světu.

HieroglYPhe, f. jeruglif.

Hieraßt, (Hieselbst), adv. f. Hier.

Hiersein, n. pribitje, nazočnost, pri-
sutnost.

Hier-über, adv. s ove strane, věrh
ovoga, věrh toga, nada to, nad
ovo, nada tim, nad ovim; —un-
ten, adv. ovdě doli, tu doli; —
unter, adv. poda tím, medju tím;
—von, adv. od otoga, izmed toga;
—wider, adv. proti tomu, suprot
tomu; —zu, adv. k tomu, na to.

Hiesig, adj. ovdasnji, naš.

Hithorn, f. Hiefhorn.

Hilfe, f. f. Hülfe.

Himbeer-e, f. malina (plod); —strauch,
m. malina (gèrm).

Himmel, m. nebo, raj; das weiß der
—, bog zna; dem — sei Dank!
bogu hvala, hvala bogu; um's —
willen, za boga, za ime božje! —
an, —wärts, adv. na nebo, k nebu,
gore; —bett, n. postelja, odar s
nebom; —blau, adj. nebeski; —
fahrt, f. (Christi), spasovo, nebo-
hod, uzašastje gospodinovo; (Ma-
riä), velika gospojina, velika go-
spoja; —hoch, adv. do neba; —
reich, n. kraljestvo nebesko, raj,
nebo; —schreiend, adj. u nebo va-
pijué.

Himmelsgegend, f. pokrajina, stran
od neba; —karte, f. krajobraz ne-
beski; —körper, m. tělo nebesko;
—kreis, m. krug, okrug neheski;

Himmlisch

341

Hingehen

—kugel, f. obla, buća, balota nebe-
ska; —schlüssel, m. f. Schlüssel-
blume; —strich, m. klima, podnebje;
—weit, adj. jako dalek; jako velik.

Himmlisch, adj. nebeski.

Hin, adv. tamo, onamo; — fein, biti
propao, prošao; — und her, tamo
amo, ovamo onamo; — und zurück,
onamo pa natrag; — und wieder,
ovdě i ondě, gdě gdě; hin ist hin,
bilo pa prošlo, bilo pa nije; nach
Wien —, put Beča, prema Beču,
na Beč.

Hinab, adv. dole, na dolinu; —ge-
hen, —steigen, —kommen, w. n. sići,
silaziti; —lassen, v. a. spustiti;
—stürzen, v. e. svaliti, obaliti, obo-
riti, věrći stěrmoglav; — v. n.
obaliti se, svaliti se, pasti stěr-
moglav.

Hinabwärts, adv. dole, na dolinu.

Hinan, Hinauf, adv. gore, uz běrdo,
u vis.

Hinauf-gehen, v. n. uzići, popeti se,
ići gore, penjati se; —heben, v. a.
dignuti, uzdignuti; —wärts, adv.
gore, uz běrdo, u vis.

Hinaus, adv. van, na dvor, na polje;
—gabe, f. izdavanje; —geben, v.
a. dati, izdati; —gehen, v. n. izići,
izlaziti; —lassen, v. a. izpustiti,
pustiti van; —wärts, adv. van, na
dvor, na polje; —werfen, v. a. ba-
citi, izbaciti; —wollen, v. n. hotět
izići; auf etwas —, ciljati, smě-
rati na što.

Hinbegeben, sich, v. i. poći, ići ka-
mo.

Hinbringen, v. a. odněti, poněti, no-
siti; die Zeit —, provesti, proba-
viti, iztrajati vrěme.

Hinderlich, adj. od neprilike, od za-
prěke, štetan, škodljiv, protivan,
suprotivan; einem — in etwas fein,

pačiti komu, biti mu od neprillke,
biti mu na putu u čem.

Hinder-n, v. a. pačiti, přečiti, sme-
tati; —niß, n. —ung, f. pačka, za-
prěka, smetnja; smetanje, pačenje;
—nisse in den Weg legen, smetati
kome.

Hindin, f. košuta.

Hindurch, adv. kroz, prěko.

Hinein, adv. u nutra; —bringen, v.
a. uněti, donět u nutra; —gehen,
v. n. unići, stati; —schlechen, sich,
v. r. ukrasti se, uvući se; —sehen,
v. a. metnut u nutra, umetnuti;
—sinken, v. n. pasti u nutra, pro-
pasti, propadati; —stoßen, v. a.
zabosti, zatući, utisnuti, rinuti, po-
rinuti u nutra; —wärts, adj. u
nutra; —ziehen, v. a. potegnuti,
povući u nutra; — v. n. useliti
se, naseliti se.

Hinfahren, v. a. voziti; — v. n. po-
ći, otići; proći; fig. umrěti, pre-
minuti, prestaviti se.

Hinfallen, v. n. pàsti; fig. pogì-
nuti.

Hinsollig, adj. slab, loman, minuć,
prošastan; —keit, f. slabost, lom-
nost; minutje, prošastje.

Hinfliegen, v. n. poletěti, odletěti.

Hinfließen, v. n. teći, proticati.

Hinfort, Hinfür, adv. od sada, u na-
prědak, u buduće.

Hinschieren, v. a. odvesti, povesti.

Hingang, m. hod, putovanje, put;
odlazak, polazak; fig. směrt.

Hingeb-en, v. a. dati, pružiti; osta-
viti, prepustiti; sich —, v. r. da-
ti se; posvetiti se; —ung, f. žert-
vovanje, podanost.

Hingegen, adv. u suprot.

Hingehen, v. n. poći, otići, ići ta-
mo; etwas — lassen, nemarit za
što; es wird dir nicht so —, neće

Hingelangen

→ 342 →

Hinstrecken

ti to tako proći; wie die Zeit hin-
geht, kako prolazi vrěme.

Hingelangen, v. n. doći, dospěti,
stići.

Hingerathen, v. n. děsti se, děnuti
se, doći, dopasti, dospěti.

Hinhalten, v. u. pružati; děržati; ei-
nen mit leeren Hoffnungen —, za
nos koga voditi.

Hinhelfen, v. n. pomoći, podpomoći,
dopomoći, pripomoći; sich küm-
merlich —, kuburiti, živariti, ži-
votariti.

Hink-en, v. n. ramati, šepati —end,
adj. šepav, hrom.

Hinkommen, v. n. doći, prispěti; do-
spěti, zapoděnuti se.

Hinkriechen, v. n. odmilěti, odpuziti.

Hinkunft, f. Ankunft.

Hinlangen, v. u. pružiti, podati; —
v. n. dosegnuti, doseći; fig. dote-
ći; doticati, dosta biti.

Hinlänglich, adj. dovoljan; ohne —e
Ursache, bez dovoljnog uzroka; —
adv. dosta, dovoljno; —keit, f.
dovoljnost,

Hinlassen, v. a. pustit nek idje.

Hineinlaufen, v. n. odtěrčati, potě-
čati.

Hinleben, v. n. živěti.

Hinlegen, v. a. metnuti, staviti; sich
—, v. r. leći; razbolěti se, obo
lěti.

Hinlehnen, v. a. nasloniti, prisioniti.

Hinleiten, v. a. voditi.

Hinmachen, sich, v. r. ići, otići.

Hinnehmen, v. a. uzeti.

Hinnen, adv. von —, odavde, odo
vud, odovudar,

Hinraffen, v. u. sgrabiti, pograbiti,
ugrabiti.

Hinrecken, v. a. pružiti; izplaziti.

Hinreich-en, v. a. pružiti, dodati, po-
dati; — v. n. doteći, doticati,

dosta biti; so weit das Vermögen
hinreicht, dok bude; —end, f. Hin-
länglich.

Hinreiß-e, f. put, putovanje; —en, v,
n. putovati; poći, otići, ići.

Hinreißen, v. u. potegnuti, povući,
sděrpati, sgrabiti; fig. zanešen,
priuzet biti (od radosti, itd.).

Hinricht-en, v. a. pogubiti; uputiti,
upraviti, uporaviti; fig. upropa-
stiti; —ung, f. pogubljenje, po-
guba.

Hinrücken, v. a. primaknuti, pribli-
žiti.

Hinschaffen, v. a. preněti, prevesti.

Hinscheeren, sich, v. r. tornjati se,
nositi se.

Hinschicken, Hinsenden, v. u. poslati,
odpraviti.

Hinschieben, v. a. potisnuti, turnuti,
rinuti, porinuti.

Hinschießen, v. n. skočiti, poleteti ka-
mo; nasěrnuti, sěrnuti; — v. u.
pucati, puknuti.

Hinschiffen, Hinsegeln, v. n. jědriti,
voziti se, broditi; am Ufer —,
voziti se uz kraj.

Hinschleppen, Hinschleifen, v. a. po-
vući, odvući, odsmucati.

Hinschreiben, v. a. pisati; napisati
kamo.

Hinsehen, v. n. gledati, vidět kamo.

Hinsehnen, sich, v. n. težiti, želěti
kamo.

Hinsehen, v. a. metnuti, staviti, po-
staviti.

Hinsicht, f. pogled; obzir, ozir.

Hinsinken, v. n. pàsti, srušiti se,
svaliti se.

Hinspringen, v. n. skočiti.

Hinstellen, v. u. metnuti, staviti, po-
staviti, položiti.

Hinstrecken, v. u. pružiti, zu Boven
—, oborit na tle.

Hinstürzen

343

H

Hinüber

Hinstürzen, v. n. srušiti se, oboriti se, svaliti se, pàsti.

Hintan, adv. zada, s traga; od zada, od traga; —sezen, zanemariti, pometnuti, zavèrći, zametnuti; —geben, v. a. (ein Anlehen), ostaviti, (zajam); ostaviti se (zajma); —halten, v. a. obustaviti, ukloniti što, sačuvati od čega; —haltung, f. obustava, uklona; sačuvanje; —sezen, v. a. prezirati; zanemariti, nepaziti na što, zavèrći; —sezung, f. preziranje, nepazenje, zanemarenje, zavèrženje.

Hinten, adv. zada, s traga; von —, odzada, ostraga; —drein, adv. za tim, poslie toga; od zada, zada, s traga; —nach, adv. poslie, za tim, za ovim.

Hinter, prp. za.

Hinter, der, die, das Hinterste, adj. zadnji, stražnji; najzadnji, najstražnji, najposlědnji.

Hinter-achse, f. os zadnji, osovina stražnja; —backe, f. guz; —backen, pl. guzovi; —bein, n. noga stražnja; —bleiben, v. n. ostati, zaostati; —blieben, adj. ostao; die —bliebenen, pl. rodjaci ostavsi.

Hinterbring-en, v. a. donositi, nositi; javiti, doglasiti; —ung, f. doglas, javljenje, doglašenje.

Hinter-hug, m. podkoléno. podkoléniaca; —drein, adv. poslie.

Hintere, m. zadnjica, stražnjica.

Hintereinander, adv. jedan za drugim, redom.

Hinter-stügel, m. krilo zadnje, stražnje; —fuß, m. noga zadnja, stražnja; (Ferse), peta; —gebäude, n. sgrada, sagrada stražnja, od traga.

Hintergeh-en, v. u. prevariti, omesti; —ung, f. varanje; prevara.

Hinter-glied, n. (eines Sauses), član

stražnji; (bei den Soldaten), věrsta zadnja, stražnja; —grund, m. dno; dubljina; —halt, m. busia, zasěda, potaja; (Hülse), pomoć, indat; —hand, f. dlan; (im Kartenspiel), in der — sein, biti za rukom; —haupt, n. zatiljak; —haus, n. stražnja strana od kuće; —la ge, f. ostava, zalog, manet.

Hinterlassen, v. a. ostaviti nakon sebe; er ließ ihn hinter sich, preteko ga je; er hats so —, tako je odredio, odlučio; —e Witwe, ostavljena udovica; —schaft, f. Verlassenschaft.

Hinter-lauf, m. (bei den Jägern), zadnja, stražnja noga; —leder, —quartier, n. peta.

Hinterleg-en, v. a. ostaviti, dati što na ostavu; —er, m. davatelj na ostavu; —ung, f. davanje na ostavu.

Hinterlist, f. zasěda, prevara, lukavstvo, lukavština; —ig, adj. lukav, podhiban, himben.

Hinterquartier, f. Hinterleder.

Hinter-rück, —wärts, adv. od zada, od traga, iza ledja; za ledji, za pleći.

Hinter-theil, m. zadnja stran, dio stražnji; (eines Schiffes), kěrma; —thüre, f. vrata od traga; —treffen, n. zadnja straža.

Hintertreiben, v. a. smesti; pačiti, prěčiti; zapačiti, preprěčiti.

Hinthun, v. a. metnuti, děti kamo.

Hintragen, v. u. odněti, nositi kamo.

Hintreten, v. n. pristupiti, stupiti kam.

Hintritt, m. směrt, preminutje.

Hinüber, adv. preko, na drugu stranu; —bringen, v. a. preněti; —sießen, v. n. uskočiti, priběgnutiti; —gehen, v. n. preći; —sprin-

Hinum

344

H

Hifstau

gen, v. n. preskočiti, skočiti na
drugu stranu; —werfen, v. a. pre-
baciti, baciti překo.

Hinum, f. Herum.

Hin und her, adv. tamo amo, simo tamo, ovud onud.

Hinunter, —wärts, adv. dole, na do-
linu; —gehen, v. n. sići; silaziti;
—lassen, v. a. spustiti; —sprin-
gen, v. n. skočit dole.

Hinwärts, adv. tamo, onamo,

Hinweg, m. put (do kuda).

Hinweg, adv. éa, na stran, otale, o-
dotole; —begeben, sich, c. r. hin-
weggehen, v. n. otići; —fliegen,
v. r. odletěti; —führen, —brin-
gen, v. a. odněti, odvesti, —se-
zen, sich, v. r. (über etwas), ne-
obzirati se na što.

Hinweisen, v. a. kazati; uputiti, na-
putiti.

Hinwerfen, v. a. baciti, hititi.

Hinwieder, Hinwiederum, f. Wieder.

Hinzählen, v. u. brojiti; nabrojiti.

Hinziehen, v. a. vući, potezati; —
v. n. seliti se; preseliti se; na-
seliti se, doseliti se; poći, ići.

Hinziehen, v. n. sgadjati, směrati, ci-
ljati.

Hinzu, adv. k, ka; k tomu; (in Zus.)
pri, do, na, nado; —fügen, v. a.
pridati, dodati, nadodati; —kom-
men, v. n. doć na što, k čemu;
—lassen, v. a. pripustiti, pustit
kamo; —setzen, —thun, v. a. do-
dati, nadometnuti, navěrći; —tre-
ten, v. n. pristupiti; približiva-
ti se.

Hiohspost, f. zao glas.

Hippe, f. (Instrum.) sèrp, kosèr;
(Gebäck), somun; — nbäcker, m.
somunar.

Hirn, n. mozag; —bohrer, m. tre-
pan; —gespinnst, n. klapnja, tlap-

nja, věrljanje; —haut, f. —haut-
chen, n. opna, opnica, košuljica
od mozga; —los, adj. bez mozga,
glup, tup, tupoglav; —schädel, m.
—schale, f. lubanja, tikva; —
wurst, f. moždanica, kobasica od
moždanah; —wuth, f. běs, běs-
nost, manitost; —wuthig, adj. bě-
san, manen, manit.

Hirsch, m. jelen, Ijeljen; (in Zus.)
jelenov, jelenji; —bock, m. jelen
samac; —brunst, f. těranje jele-
nah; —hrußt, f. pěrsi jelenove;
—sänger, m. jatagan, nož lovački;
—geweih, n. rozi, rogovi jeleno-
vi; —horn, n. rog jelenov, rog
od jelena; —käser, m. rogač; —
kab, n. jelenče; —kuß, f. košuta;
—leder, n. koža jelenja, koža od
jelena; —ziemer, m. žila jelenja,
žila od jelena, sapi jelenje; —
zunge, f. jelenak (trava).

Hirse, f. proso, proja; —gras n.
proso; —korn, n. zěrno proseno,
proso.

Hirt, m. pastir, pastier, čoban, čo-
banin.

Hirten-brief, m. list pastierski; —
flöte, f. svirala, svirka pastierska,
frula; —gedicht, n. pěsan, poezia
pastierska, ekloga, idila; —haus,
n. —hütte, f. kolěba pastierska;
—hund, m. pas čobanski, samosov;
—leben, n. život pastierski; —
spel, n. igra pastierska; —stab,
m. palica pastierska; (cines Bi-
schvos), kučma, pastoral; —tascze,
f. torba čobanska.

Hirtin, f. pastierka, pastirica, čoba-
nica.

Hiffe, f. argan, vito.

Hiffen, v. a. (bei den Schiffern), iša-
ti, dignuti.

Hifstau, n. paranag.

Híſtörchen

345

Hochverrath

Híſtörchen, n. pripověděica, pričica.

Híſtörje, f. istoria, pověst; pripověst, pripovědka, priča; —iſch, adj. istoričan; istorički.

Híž-blatter, —blase, f. bubuljica, čibuljica, puhvica.

Híž-e, f. vručina, toplina; (Heftigkeit, Eiser), vatra, oganj, žar, žestočina; (Born), gujev, sěrěba, rasěrěba, jarost; —en, v. a. topliti, vručiti, žariti, grijati; —ig, adj. vruć, topao; fig. žestok, vatren, ognjevit; goruć.

Hobel, m. blanja, strug; —bank, f. stružnica; —n, v. u. blanjati; strugati; —jráne, pl. strugotine.

Hobr-e, f. hoboe; —iſt, m. hoboista.

Hoch, adj. visok, velik; uzvišen, uznešen; auf der hohen See, upučini; es ist schon — am Tage, već je sunce visoko; es ist hohe Zeit, vrême je već; hohe Bluth, velika bibavica; hohes Alter, starost velika; sehr — zu stehen kommen, stojat mnogo; das soll ihm — zu stehen kommen, platit će on to; hoher Schwur, svečana zakletva; das ist mir zu —, ja nemogu da to dokučim; hohes Fest, velika svetkovina; — adv. visoko; jako, vele, prem, pre.

Hoch-achtbar, adj. prepoštovan, precénjen; —achtung, —schätzung, f. poštovanje; štovanje.

Hoch-altar, n. oltar veliki; —amt, n. velika misa.

Hochbeinig, adj. krakat, dugih noguh.

Hochberühmt, adj. preslavan, preglasovit; —besteuert, adj. tko mnogo poreze platja; —betagt, adj. jako star, jako na dobi.

Hochdeutsch, adj. gornjo-němački.

Hochedel, —geboren, adj. blagorodan, plemenit.

Hochehrműrden, Euer —, Vase prepoštovanstvo; —ig, adj. prepoštovan, prečastan.

Hoch-fürstlich, adj. prejasan; —geboren, adj. Euer —, Vase visokorodstvo; —geehrt, adj. velě-poštovan; —gelehrt, adj. prenaučan, velě-učen.

Hochgericht, n. stratište, gubilište; věšala.

Hochherzig, adj. veledušan, veieserdan; fig. ohol, ponosit, ponosan.

Hochland, n. visozemje.

Hochlich, adv. jako, velě, prem; sich — beklagen, verständigen, jako se tužiti, jako sagrěšiti.

Hochlöblich, adj. preslavni, visokoslavni.

Hoch-meister, m. veliki meštar, velomeštar; —mögend, adj. velěmožan.

Hoch-muth, m. oholost, ponosnost, ponositost, —muthig, adj. ohol, ponosan, ponosit.

Hochroth, adj. skěrletan.

Hochschätzung, f. Hochachtung.

Hochschule, f. visoka škola, sveučilište.

Hochschwanger, adj. blizu poroda, blizu rodjenja.

Hochstammig, adj. tankovit, visoka struka.

Höchst, adv. veoma, vele, jako, odveć, odviše; —e, adj. najviši; najveći; der —e (Gott), višnji (bog); poslědnji, najzadnji; —ens, adv. najviše; van da, van ako, osim ako.

Hochstift, n. cěrkva stolna; stolni kapituo.

Hochtrabend, adj. ohol, ponosan, ponosit; hvastav, torlav, naduven, nadut.

Hochverrath, m. krivnja uvrčnjena

Hofmarschall

347

H

Holdselig

Hof-marschall, m. marešal dvorski;
—mäßig, adj. dvorski; dvoranski.

Hofmeister, m. učitelj, meštar, uzgo-
jitelj; (Haus—), narednik od ku-
će; (— auf einem Gute), zapostat,
razpremnik; —in, f. učiteljka, me-
štrinja, uzgojiteljka; žena naredni-
kova; razpremnica; —n, v. a.
učiti, gojiti, hraniti; fig. učiti,
popravljati, karati.

Hof-narr, m. budala dvorska, čauš;
—postverwaltung, f. dvorska upra-
va postah; —rath, m. věćník
dvorski; věće dvorsko.

Hof-raum, m. dvorište; —recurs, m.
utečaj dvoru.

Hof-richter, m. provizur; —schranz,
m. udvorica, pridvorica; —spraz-
che, f. jezik dvorski; jezik pri-
dvorski; —staat, m. dvor, pratnja,
dvoranstvo; —tafel, f. dvorske
knjige; —tag, m. dan od tlake.

Hof-thür, f. vrata od dvora, kapia;
—zahlamt, n. dvorski izplatni u-
red.

Höhe, f. visina; vis, višak; (Ziefe),
dubljina; — des Geistes, visost;
auf die — fahren, ié u pučinu; in
die — kommen, uzvisiti se, po-
peti se na visoko; sich in die —
richten, izpraviti se.

Hoheit, f. višina, veličina; visost;
Cuer k. k. —, Vasa c. kr. visost;
—srecht, n. pravo veličanstva.

Hohelied, n. začinka od začinakah.

Hohepriester, m. poglavica popovska;
—lich, adj. poglavice popovske;
—thum, n. poglavarstvo popov-
sko.

Höher, adj. viši; gornji; — adv.
više.

Hohl, adj. šup, šupalj; prazan; —e
Augen, upale oči; eine —e Stim-
me, mukao glas; ein —er Zahn,

šupalj, izjěden zub; —beil, n. —
beichsel, f. tesla; —bohrer, m. svi-
dar, svěrdlo.

Höhl-e, f. šupljina; duplje; pećina,
spila, špilja; —en, v. a. dubsti;
izdubsti.

Hohlen, f. Holen.

Hohl-geschliffen, —rund, adj. šupalj,
izduben; —meißel, m. dlěto, du-
bač; —spiegel, m. zěrcalo, ogle-
dalo izdubeno.

Höhlung, f. dubenje; šupljina, duplje.

Hohlweg, m. klanac.

Hohlwurz, f. vučja jabuka.

Hohlziegel, m. žlěbac; —zirkel, m.
šestilo (za měrit tělesa izdubena).

Hohn, m. rug, poruga, bruka; einem
— sprechen, rugati se komu; zu
— und Spott werden, bit ruglo
svačie.

Höhnen, v. a. rugati se, porugivatl
se, podsměvati se, smijati se,
podsměhivati se.

Hohngelächter, n. podsměvanje, pod-
směh, bruka.

Höhnisch, adj. porugljiv, rugljiv.

Hohn-lache, f. Hohngelächter; —lä-
cheln, v. n. podsměvati se, pod-
směhivati se; —necken, f. Höhnen;
—neckerei, f. ruganje, porugivanje;
—sprecher, m. rugalac.

Höke, Höker, m. piljar, preprodavalac.

Hök-en, —ern, v. n. piljariti, pre-
prodavati; — n. piljarenje, pre-
prodavanje; —in. —erin, f. pilja-
rica, piljarka, preprodavalica; —
erei, f. —ertram, m. piljarina.

Hold, adj. priklonjen, naklonjen,
nagnut; ljubezan, mio, ugodan,
blag.

Holler, f. Hollunder.

Holdselig, adj. blag, priatan, ljube-\zan; —keit, f. blagost, ljubeznost,
priatnost.

Hrp

349

H

Huſeſen

čestvovanje; —atiansgebühr, f. po-
častnina; —iren, v. a. (einen Wech-
sel) prihvatiti měnicu počasti radi;
platiti, nagraditi.

Hop, i. hop!

Hopſen, m. hmelj; —, v. a. hmeljiti,
věrči hmelja u što; —bau, m. te-
žanje hmelja; —feld, n. —garten,
m. hmeljnik; —keimchen, n. klica
od hmelja; —ſtange, f. pritka od
hmelja; —ſtaude, f. hmeljevina.

Hörbar, adj. što se čut može.

Horchen, v. n. slušati, prisluškivati;
—er, m. prisluškivalac.

Horde, f. četa, hěrpa, čopor; (Hürde),
obor. tor; —nweise, adv. na čete,
na hěrpe.

Hören, v. u. čuti, slušati, slišati, u-
slišati, uslišiti; auf etwas —, pa-
zit na što; er läßt nichts von sich
—, neda glasa od sebe; das läßt
sich —, to je něšto; —sagen, n.
čuvenje; etwas von — wissen, znat
što po kom drugom.

Hörer, m. slišalac, slušalac, poslu-
šitelj.

Hörigkeit, f. podanićtvo; —sverband,
m. sveza podanićtva.

Horizont, m. horizon, obzor; —al,
adj. horizontalan, obzoran; —al-
uhr, f. ura horizontalna.

Horn, n. (eines Thieres und auch Blas-
instrument), rog; mit einem in ein
— blasen, u jednu tikvu puhati;
—ambos, m. nakovanj rogat; —
arbeiter, m. rogodelja; —hand, m.
korice od kvěra.

Hörnchen, n. rožak, rožćić. parožčić.

Hörndrechsler, m. tokar od roga;

Hörnern, adj. rogov, rožan, od roga.

Hörnerträger, m. rogina.

Horn-euse, f. jeina, sova rogata; —
haut, f. (im Auge), rožna opna (u
oku); (an Händen und Füßen), žulj;

—icht, adj. rogast; —ig, adj. ro-
gat.

Horniß, f. stěršen.

Hornung, f. februar, veljača.

Hornvieh, n. rogata marva.

Hornwerk, n. (im Festungsbaue), rogalj
(na tvěrdji).

Hörrohr, n. trublja ušnja; —ſaal, m.
slišalište.

Horſt, m. česta, gušta, guštara; (Nest),
gnjězdo; (Sandhausen), hěrpa pěska;
—en, v. a. gnjězditi, napravit
gnjězdo.

Hort, m. stěna, klisura; utočiste, za-
štita, obrana.

Hose, f. maslenica, truba.

Hosen, pl. čakšire, hlače; (Unter —),
gače, svitice; —hand, n. gatjnik,
svitnjak, podveza, podvezača; —
bund, m. pojas od čakširah; —
butter, f. maslo iz maslenice; —
hebe, f. upěrta, ramenica od čakši-
rah; —klappe, f. —laß, m. hěrt-
mača; —ſchliß, m. promaha; —
taſche, f. žep od čakširah; —träger,
m. f. Hosenhebe.

Hospital, n. spitalj, bolnica.

Hostie, f. ostia, poskura.

Hott, i. hi, djie!

Huh, m. dizanje, dignutje, cvět.

Hübel, m. —chen, n. běrdašce, brě-
žak, brěžuljak.

Hübsch, adj. lěp, ugodan; spretan, pri-
kladan, pristao.

Hubler, m. kvari-zanat.

Hudelei, f. neprilika, dosada, běrčka-
nje, neumětan posao.

Hüdeln, v. a. běrčkati, nevěšto ra-
diti; einen —, mučiti, dosadjivati,
od neprilike, od dosade komu bi-
ti; rugati se komu.

Huf, m. kopito.

Huse, f. trideset jutarah (zemlje).

Huſeſen, n. podkova, ploča.

Husfig

350

Hund

Husfig, adj. kopitast.

Husflattich, m. podběl (trava).

Huf-nagel, m. čavao od ploče, pod-
kove; —schlag, m. podkivanje;
stopa konjska; —schmied, m. ko-
vač.

Hüftbein, n. kuk.

Hüft-e, f. bok; bedro; —enlahm,
adj. prebijena kuka; hrom; —
weh, n. bolest od bedra.

Hügel, m. brěžuljak, brěžak, běr-
dašce; —ig, adj. běrdovit.

Hugenott, m. hugenot.

Huhn, n. kokoš.

Hühnchen, n. pile, pilic.

Hühner-auqe, n. kurje oko, oko ko-
košje, žulj; —darm, m. mišjaki-
nja (trava); —ci, n. jaje kokošje;
—geier, m. —weihe, f. jastrěb
(ptica); —geschrei, n. kokodaka-
nje; —handel, m. těrgovina s pi-
lići; —händler, m. těrgovac od
pilićah, kokošar; —haus, n. —
stall, m. kokošinjak; —hof, m.
kokošji dvor; —hund, m. vižle,
vižao; —laus, f. tekut; —markt,
m. pazar, piaca kokošja; —steige,
f. sědalo.

Hui, i. he, běrzo, běrže! in einem
—, u jedan mah, u čas, za jedan
čas.

Huld, f. milost, nagnutje, prignutje,
— blagovoljenje; —göttinnen, pl. f.
gracie, trojesestarstvo.

Huldig-en, v. „. klanjati se, poklo-
niti se komu; priseći věrnost, vě-
ru komu pod zakletvu obreći; —
ung, f. poklonstvo; prisega, za-
kletva; —ungseid, m. prisega, za-
kletva věrnosti, věra.

Huldreich, adj. milostiv.

Hülse, f. pomoć, indat; pripomoć,
podpomoć; — leisten, pomoći, pri-
pomoći.

Hülfleistung, f. pomaganje; pomoć.

Hülflich, adj. od pomoći, pomaga-
jući.

Hülflos, adj. bez pomoći, zapušten,
zaostavljen, odběgnut, bědan; —
igkeit, f. běda, zapuštenje.

Hülfreich, adj. milostiv, dobrostiv;
—e Hand leisten, podat ruku ko-
mu, pomoći, pripomoći.

Hülfss-, (in Zus.) pomoćni; —arbei-
ter, m. pomagač; —gelder, pl. po-
moć, pomoć novčana, pomoćni
novci; —mittel, n. pomoć; lék;
način; —quelle, f. pomoć; —völ-
ker, —truppen, pl. indat, pomoć;
—wort, n. glagolj pomoćni.

Hüll-e, f. pokrivalo, zastor; oděća;
svuća; die — und Fülle haben,
izobila imati, imat svega dosta;
—en, v. a. pokriti, zastrěti, odě-
nuti; sich in einen Mantel —, za
motati se, zaviti se u kabanicu.

Hülse, f. mauna, mohunja; ljuska,
ljuština; kožurica, košuljica.

Hülsen, v. a. lupiti, ljuštiti; olupiti,
oljuštiti; sich —, v. l. lupiti se,
ljuštiti se.

Hülsenfrucht, f. sočivo.

Hülfig, adj. maunast, mohunjast.

Humanität, f. čověčnost; —s3weck,
m. svěrha čověčnosti.

Hummel, f. trut, trutina; bumbar;
—n, v. n. bumbariti.

Hummer, m. jastog, rak morski.

Humer, m. humor, volja.

Humpe, Humpen, m. kondir, ma-
štraša.

Hund, m. pás, vaška, kučak; pseto,
pašče; viele —e sind des Hasen
Tod, dva loša izbiše Miloša;
dva léšnjaka orahu vojska; da
liegt der — begraben, tu je čvor;
sie vertragen sich wie — und Ka-
że, gledaju se kao pás i mačka.

Hündchen

351

E-

Huzel

Hündchen, n. psie, psetance, kučić, štene.

Hunde-haſer, m. prinos za pse; — haſus, n. —hütte, f. —ſtall, m. kučnica, kusnica; —loch, n. kučnica; (Gefängniß), buhara, tamnica, apsa; —ſteuer, f. psarina.

Hundert, num. sto, stotina; —erſei, adj, stotina i stotina; —ſültig, — ſach, adj. stogub; stoſtruk; stoverstan; —jährig, adj. stolétan, od sto godinah; —mal, adv. stokrat, sto putih, stotinu putih; — ſte, adj. stoti; —weiſe, adv. na stotine; stotina za stotinom.

Hünd-in, f. psica, kučka, kuja, vaška; —iſch, adj. pasji.

Hunds-dreſſ, m. pasjak; —ſett, m. huncut; —ſütterci, f. huncutaria; —ſüttrich, adj. huncutski; —hunger, m. pasji glad; —kerſ, m. pasjača, pasja glava; —tage, pl. m. pasji dnevi.

Hunger, m. glad, gladinja, lač; —ig, adj. gladan, lačan; —n, c. n. gladovati; (ſaſten), postiti; —šnetb, f. glad, gladinja; —tob, m. den — ſterben, umrěti, poginut od gladi.

Hüpſen, c. n. skakati, skakutati, poskakivati; —, n. skakanje, skakutanje, poskakivanje.

Hürd-e, f. tor; obor; ograda; —en, v. a. ograditi, pregraditi; —enschlag, m. tor.

Hure-e, f. kurva; bludnica; —en, v. n. kurvati se, kurvariti se; —enbalg, m. kopile; —enhaus, n. kurvarnica; —enwirth, m. svodnik; —wirthin, f. svodnica; —er, m. kurvar, kurviſ; —erei, f. kurvaria, kurvarstvo; —iſch, ndj. kurvinski, kurvarski; —kind, n. kurvić; kopile, kopilan.

Hurtig, adj. běrz, hitar, jatoran, okretan; —keit, f. běrzost, okretnost, jatornost.

Haſar, m. husar, katana.

Husch, i. ſuk!

Huschen, v. n. pěrhnuti.

Husten, m. kašalj.

Husten, v. n. kašljati.

Hut, m. klobuk, šešir, skěrljak.

Huth, f. oprez, straža, nastojanje, prigledanje; (Weide), paša; auſ feiner — fein, čuvati se, paziti se.

Huth-en, v. a. čuvati, nastojati; (weiden), pásti; ſich —, v. v. čuvati se, paziti se; —er, m. čuvat, nastojnik; —erin, f. čuvarića, nastojnica.

Hut-feder, f. pero za klobukom; — ſerm, f. kalup, forma od šešira; —futter, n. postava od šešira; —kopf, m. tulac od šešira; —kremre, f. obod, krilo od šešira; —macher, m. klobučar.

Hutſche, f. skamiica, podnožje.

Hutſch-e, f. Ijuljačka, nihaljka; —en, v. n. Ijuljati se, nihati se.

Hutſchleife, f. plečić, trak od šestića; —ſtaffer, m. opremnik šeširah; —ſtulbe, ſ. Hutkrempe.

Hütte, f. koléba; pojata; krovnjača; šatra; čerga; (im Vergweien), lévnica, gvoždjara, (t.) taonica.

Hütten-arbeiter, m. ruđar, radnik u taonici.

Hütten-, (in Zuf.) taonicki; —meiſter, m. nastojnik od lévnice; —rauch, m. sićan běli; —ſchreiber, m. pisar od lévnice; —werk, n. lévnica, gvoždjara, (t.) taonica; —wesen, n. taonietvo; —zinsen, m. pl. talovnina.

Hutzucker, m. šečer u glavi.

Huzel, f. ošap, suhe kruške il jabuke.

Hyacinth

352

B

Immobilien

Hyacinth, m. jacint (kamen dragi).

Hyacinthe, f. carevak (cvět).

Hyāne, f. iena.

Hyder, f. idra.

Hydraulik, f. idraulika, vodoslovje.

Hydrostatik, f. idrostatika.

Hymen, m. imen, imeneo, bog od ženitbe.

Hymne, f. imna, pěvka, pěsan cěrkovna.

Hyperbel, f. hiperbola.

Hypochondr-ie, f. ipokondria, dresehlje, zla volja; —isch, adj. ipokondričav, zlovoljan, zle volje, dreseo; —ist, m. ipokondrik.

Hypothekar-Forderung, f. iskanje nepokretnoga zaloga; —gläubiger, m. věrovnik na nepokretni; zalog; —gut, n. založeno nepokretno dobro; —urkunde, f. izprava o ne pokretnom zalogu.

Hypothese, f. zalog nepokretni; —n Buch, n. knjiga nepokretnih zalogah.

Hypothese, f. ipoteza.

Hypothetisch, adj. ipotetičan; ipotetički.

Hysterik, f. maternica, matra; —isch, adj. materničav.

## F.

The, f. Cibe.

Tbisch, f. Gibisch.

Tsch, pr. ja.

Tideal, n. ideal, uzor.

Tidealisch, adj. idealski, uzorit.

Tdec, f. idea, pomisao.

Tdylle, f. idila, pěsan pastierska.

Tgel, m. jež.

Thm, pr. njemu, mu.

Thn, pr. njega, ga.

Thnen, pr. njim, im; vam, vi.

Thr, pr. vi; njoj, joj; —, —e, —č, pr. njezin, njein; njihov; vaš; svoj; —er, pr. od nje, o njoj; od njih, o njih.

Thret-halben, —wegen, —willen, adv. zarad nje, rad nje, porad nje; zarad, rad, porad njih; rad, zarad, porad, čeća vas.

Thrige, (der, die, daš), pr. njezin, njein; njihov; vaš; svoj.

Thro, pr. vaš.

Thrzen, v. u. vikati, govoriti komu vi.

Thliquid, adj. nesiguran; nepravi.

Thlumin-ation, f. razsvětjenje, razsvěta; —iren, v. a. razsvětiti; —irung, f. razsvětljivanje.

Tlkiß, m. tvor.

Im, (in dem), prp. u.

Imbis, m. (veralt.) zalogaj; ručak.

Immaßen, conj. (veralt.) buduć da.

Immatriculir-en, v. u. upisat u maticu; —ung, f. upis u maticu.

Immer, adv. vazda, jednako, svedj, sve, u věk, svagda, svigdar; —dar, adv. svagda, svigdar, vazda, svedj; —fort, adv. bez prestanka, neprestano; —hin, adv. svagda, svigdar, svedj; — i. neka, ako će!

Immergrün, n. zimozelen; (Hauslaub), čuvarkuća (trava).

Immermehr, adv. sve više i više; sve gore i gore; sve bolje i bolje; —während, adj. vazdašnji, neprestan; — adv. vazda, svedj, bez prestanka.

Inmittelft, adv. medjutim; u to, u toliko.

Immobilien, pl. nepomična; nepokretnosti.

Innung

354

Interessant

čan; —keit, f. iskrenost; sěrčanost; —lich, adv. iskreno; sěrčano.

Innung, f. poredstvo; — und Zunst, f. poredstvo i ceh; —vorstand, m. načelnik poredstva.

Inoculation, f. Impfung.

Inoculiren, f. Impfen.

Inquir-ent, m. iztražnik; —iren, w. n. iziskivati, iztražiti.

Inquisit, m. iztraženik; —orisch, adj. iztražni.

Inrotulir-en, v. u. saviti spise; — ung, f. savoj spisah.

Insaf, m. stanovnik, pribivalac, obitovatelj, sedioc.

Insbefendere, f. Besonders.

Inschlitt, n. loj.

Inschrift, f. nadpis, napis.

Insect, n. zaréznik, nasék.

Insel, f. otok, ostěrvo; ada.

Insekt, f. Unschlitt.

Insgeheim, j. Geheim.

Insgemein, adv. u oběenito, u obée.

Insgejammt, adv. sve; svi skupa, svi zajedno.

Insiegel, n. pečat.

Insignien, pl. n. znaci, znamenja od dostojanstva.

Insinuiren, v. a. dati, predati.

Involv-ent, adj. tko nemože da plati, neplatan, f. Zahlungsunsfähig; —enz, f. neplatnost.

Insonderheit, conj. osobito, věrh svega, nada svim.

Inspect-ion f. nadgledstvo, nadziranje, nadzorstvo; —or, m. nadglednik.

Inspiciren, v. u. nadgledati, nadzirati.

Install-ation, f. (t.) učastha, uvedba u čast; —iren, v. a. učastiti koga, uvesti koga u čast.

Instandhalten, v. a. děržati u redu.

Inständig, adj. naprešan, živ; — adv. směrno, prilježno, živo.

Instanz, f. instancia; sud, stupanj suda; ab instancia Lośprechen, odpustiti koga radi nestašice dokazah; —enzug, m. sudovni, oblastni hod.

Instehend, adj. bližnji, nastupajući.

Inster, n. pikat, drob.

Instinct, f. Natartrieb.

Institut, n. f. Anstalt.

Institution, f. uredba.

Instradir-en, o. a. naznačiti put; —ung, f. naznaka, naznačenje puta.

Instruction, f. naputak, uputstvo; uredjenje; (Voruntersuchung), preredba, prepravljanje; —s-, (in Zus.) priredni.

Instruetiv, adj. naputni.

Instruiren, v. a. dati kome naputak; (eine Klage), prirediti tužbu.

Instrument, n. instrumenat; orudje; alat; (Urkunde), izprava; —enmacher, m. instrumentar.

Insulaner, m. otočanin.

Insurgent, m. insurgent, bunovnik; ustajnik.

Intabul-ation, f. uknjižba; —iren, v. a. uknjižiti.

Intabulations-, (in Zus.) uknjižni; —buch, n. (t.) uknjižnica; —fähig, adj. uknjižljiv; —tare, f. (t.) uknjižnina.

Integri-rend, adj. cěloviti; sastavni; —tát, f. cělost; (Rechtschaffenheit), poštenost.

Intelligenz, f. znanost.

Intelligenzblatt, n. oglasnik.

Intensiv, adj. moćni.

Intercalar, adj. medjutimni.

Intercediren, v. a. uzeti se za koga, posředstvovati; govoriti, moliti za koga.

Interessant, adj. zanimiv.

Interesse

355

Isegrimm

Interess-e, n. korist, probitak; interes; zanimivost; slast, naslada; — en, pl. interes, kamata; —ent, m. dionik; —iren, v. a. zanimati; zaněti; interesirati; —irt, adj. interesiran; lakom.

Interim, adv. medjutim; — adj. medjutimni; —schein, m. (t.) medjutimnica.

Interjection, f. medjumetak.

Interpell-ation, f. presěcanje govora; zapit, pitanje; —iren, v. a. presěći kome govor; zapitati koga.

Interven-iren, v. a. posrědovati u čemu, —ient, m. posrědnik; —tion, f. posrědovanje.

Intestaterbe, m. zakoniti naslědnik; ab intestato sterben, umrěti bezoporuke.

Intimat, n. kraljevska naredba; —ion, f. objava.

Intoleranz, f. netěrpnost.

Intrigue, f. zapletke; —iren, v. u. zapletati.

Invalide, m. nemoćni vojnik, nemoćnik; —nhaus, n. kuća invalidska, za nemoćnike.

Inventarium, n. inventarij, popis.

Investitur, f. uvedba u čast.

Inwendig, adj. nutěrnji, unuternji; —adv. iz nutra.

Inzicht, f. znak.

Inzwischen, adv. medjutim; u to, u toliko.

Irden, adj. zemljan, od zemlje.

Irdisch, adj. zemaljski.

Irgend, adv. možebit, morda; — einer, eine, eines, pr. ikoi; koi, kogod; —etwa, pr. što; išto, štogod; —wo, adv. igdě; gdě, gděgod.

Irgendwohin, adv. ikud, ikamo; kamо, kud, kamogod, kudgod.

Irgendwoher, adv. odikud; odkud, odkudgod.

Ironie-e, f. ironia; —isch, adj. ironičan; ironički.

Irre, f. bludjenje. basanje, těrtanje; in der — herumgehen, bluditi, basati, těrtati.

Irre, adj. zabludio, zaišao, zabasao; — im Kopfe sein, smutjen, sulud biti; —gehen, v. n. zabluditi, zaići, zabasati; —leiten, —führen, v. a. zavesti, smesti; prevariti; —machen, v. a. smesti, pomesti, smutiti, pomutiti; —reden, v. n. buncati, naklapati; —werden, v. n. smutiti se, pomutiti se, smesti, pomesti se.

Irregulár, adj. nepravilan; nenaredan.

Irren, v. n. skitati se, bluditi, basati, těrtati; — v. u. mutiti, smetati; smutiti, smesti; sich —, v. r. varati se; prevariti se, faliti, pomanjkati.

Irrenanstalt, f. ludnica.

Irr-gang, m. bludnja, bludjenje, basanje; —garten, m. labirint, zahodnjak; —geist, m. bludak, zabludje, nevěran čověk; —glaube, m. kriva věra; —gläubig, adj. krivověran; —gläubigkeit, f. krovověrnost; —ig, adj. kriv, lažljiv; —lehre, f. kriv, lažljiv nauk; —lehrer, m. lažljiv naučitelj; —licht, n. —wisch, m. svěčica, oganj bludeći; —sinnig, adj. lud; —stern, m. planeta, zvězda pomična; —thum, m. blud, bludnja.

Irrung, f. bludnja; bludjenje, basanje; smutnja.

Irrwahn, m. kriva misao.

Irrweg, f. Irrgang.

Isabellfarbe, f. měrko-žuta boja; —n, adj. měrko-žut.

Isegrimm, m. vuk, kurjak; fig. měrmljalo.

23 *

Isop

-3 356

Jahrmarkt

Isop, m. isop, sipanat.
Igt, f. Iegt.

J.

Ja, adv. dà, jest; ja, ja, da, dà;
— wohl, eh dà; o ja, dà kako;
— sogar, dà pače; sagen Sie es
— nicht, nipošto nerecite; kom-
men Sie — wieder, ali da mi do-
djete opet; Sie wiffen —, daß ..,
tà vi znate da . . ; reisen Sie fort?
Ja, hoćete li vi odputovati? hoću.

Jach, f. Jäh.

Jacht, f. —schaft, n. jaket.

Jaffe, f. halja, haljinica; koret.

Jacobin-er, m. jakobin; —isch, adj.
jakobinski; —ismus, m. jako-
binstvo.

Jagd, f. lov; (in Zus.) lovni; —bar,
adj. za lov; — flinte, f. lovica
(puška), puška od lova; —gerecht,
adj. věšt lovu; —gerechtigkeit, f.
pravo lova; —geschrei, n. buka,
krika, vika od lovacah; —gesetz,
n. pravo o lovu; —horn, n. rog
od lova, lovački rog; —hund, m.
pás od lova, pás lovački; —kleid,
n. haljina lovačka; —page, m.
lovni plemić; —recht, n. f. Jagd-
gerechtigkeit; —spieß, m. sulica,
kopje lovačko; —tasche, f. torba
lovačka, risnica; —verständiger, m.
lovoznanac; —wesen, n. lovnja;
—zeug, n. sprava lovačka.

Jagen, v. n. (schnell laufen, reiten),
térěati, letěti, běžati; (eilen), ići,
térěati, sěrnuti; — o a. goniti,
těrati; loviti, ić u lov, ići po
lovu.

Jäger, m. lovac; (in Zus.) lovački;
—ei, f. lov, lovnja; —garn, n.
mrěža, predja lovačka; —haus, n.
kuća, kolěba lovačka; —horn, f.
Jagdhorn; —in, f. lovica; —kunst,
f. lov, lovnja, zanat od lova; —
meister, m. lovuglava, meštar od
lova; —zeug, f. Jagdzeug.

Sähe, adj. stërm, stërmen it; (schnell), bërz, hitar; (plößlich), nenadan, naprasit, naprasan, (heftig, hißig), naprasit, žestok, nesmotren.

Sähe, f. stërmina, nizbërdica, urvi-
na; fig. hitrina, bërzina; naprasi-
tost.

Jähling, adj. naprasit, naprasan, ne-
nadan.

Jahr, n. lëto, godina, godište; (in
Zus.) godišnji, lëtni; —buch, n.
lëtopis, kronika; —esfrist, f. go-
dina, lëto, godište; godina danah,
lëto danah; —eswechsel, m. nova
godina, novo godište, novo lëto;
—gang, m. godina, godište; —
gedächtniß, n. god; —gehalt, m.
godišnja platja; —geld, n. pen-
zia, platja; —hundert, n. věk,
stolëtje

Zährig, adj. od jedne godine; es ist
nun —, daß er todt ist, godina da-
nah je već, što je umro.

Zährlich, adj. godišnji; — adv. sva-
ke godine, na godinu, na godište.

Zährling, m. godišnjak.

Jahrmarkt, m. sajam, vašar (veli-
ki); —rechnung, f. godišnji ra-
čun; (Zeitrechnung), era, broj go-
dištah; —stag, m. god; —szeit,
f. doba od godišta; —tausend, n.
hiljada, tisuća godinah; —wech-
sel, m. nova godina, novo godi-
šte; —weise, adv. od godine do
godine; —zahl, f. lëto, godina,
godište.

Jubiliren

358

Jurisdiction

vika radostna; —braut, f. polu-
stolětna zaručnica; —bräutigam,
m. polustolětni zaručnik; —fest,
n. —feier, f. jubilej, god, svet-
kovina godovna; —geschrei, n.
klicanje, uzklicanje, vika radost-
na; —hochzeit, f. polustolětni pir;
—jahr, Jubiläum, n. jubilej, sveto
godište.

Jubiliren, v. n. klicati, uklicati, kri-
čat, vikat od radosti; radovati se;
— v. a. einen Beamten —, po-
stavit u mir.

Juchart, Huckert, f. Jauchert.

Juchten, Juchten, Juchtenleder, n. ba-
garia.

Jucken, v. n. briděti, sěrbiti, sěv-
biti; —, n. svrab, sěrbež.

Jucks, (gem.) f. Schmuž.

Jude, m. žid, židov, čifut; (in Zus.)
židovski, čifutski.

Juden-emanzipation, f. oslobodjenje,
jednakopravnost židovah; —kirsche,
f. židovska trešnja; —harz, n. —
leim, m. —pech, n. asfalt; —schaft,
f. židovi; —schule, f. sinagoga;
—thum, n. židovstvo.

Jübin, f. židovka, židovkinja, čifutkinja.

Jüdisch, adj. židovski.

Jugend, f. mladost; mladež; —alter,
n. mladost, mlade godine, mlado
doba; —blüthe, f. cvět od mlado-
sti, od života; —fehler, m. po-
grěška mladih danah; —feuer, n.
—hize, f. žar, žestočina mladost-
na; —jahre, n. pl. mlada lěta,
mlada doba; —lich, adj. mladovit,
mladjahan, mladostan; —streich,
m. čin mladostni, děčaria.

Julius, m. julij, sěrpanj.

Jung, adj. mlad; —werden, roditi
se; wieder — werden, pomladiti
se; — gewohnt alt gethan, što di-
kla navikla.

Junge, m. mladić, mladěnac; děte;
das Kind ist ein —, mužko je;
(Lehrjunge), šegěrt, dečko.

Junge, n. drobno.

Jünger, m. učenik.

Jungfer, f. děva, děvica, děvojka; —
lich, f. Jungfräulich.

Jungfern-henig, m. čist med, ravak;
—glas, f. Marienglas; —kind, n.
kopile, kopilan; —kloster, n. ma-
nastir, samostan ženski; —knecht,
m. ženar, gizdelin; —kranz, m.
věnac děvojački; fig. děvstvo, dě-
vičanstvo; —öl, n. čisto ulje; —
traub, m. otmica, —stand, m. dě-
vojačtvo, děvovanje; —wachs, n.
čist vosak.

JungferCHAFT, f. děvstvo, děvičan-
stvo; děvojačtvo; die — nehmen,
zlostavit děvojku.

Jung-frau, f. děva, děvica, děvojka;
die heilige —, blažena děvica; —
fräulich, adj. děvički, děvičanski;
děvojački; —frausch aft, f. Jungfer-
schaft; —gesell, m. momak, bećar;
—gesellenschaft, f. —gesellenstand,
m. momačtvo.

Jüngling, m. mladić, mladěnac, mo-
mak; —sblume, f. smilj, smilje
(cvět); —sjahre, pl. n. —salter,
n. mladost, mlade godine, mlado
doba.

Jüngst, adv. onomadne, něki dan.

Jüngste, adj. najmladji; der — Tag,
sudnji dan; das — Gericht, stra-
šni sud, sud napokonji.

Junius, m. junij, lipanj.

Junker, m. plemić, gospodičić.

Juridisch, adj. pravoslovni.

Jurisdiction, f. jurisdikcia, oblast,
područje, sudna uprava; sudna
pripadnost, podležnost; —sgebüh-
reu, f. pl. (t.) oblastnina; —snorm,
f. oblastno pravilo.

Jurisprudenz

-3 359

z-

Kälbern

Jurisprudenz, f. Rechtsgesetzbewusstseinheit.

Jurist, m. jurista, slušalac pravah;
pravoznanac.

Juristisch, adj. juridički; prav.

Just, adv. baš; upravo.

Justiciär, m. (t.) pravnik.

Justiciariat, n. pravničtvo.

Justiren, v. a. popraviti, izpraviti;
pravdati, opravdati.

Justiz, f. pravda, pravica; sud, pravosudje; (in Zus.) pravosudni; —fach, n. pravosudničtvo; —hof, m. oberster, višnje pravosudište; —mann, m. pravosudnik.

Juwel, n. & m. Juwеле, f. dragi kamen, sjanik, adidjar; —enhandel, m. tèrgovina s dragim kamenjem; —enkästchen, n. škrinjica za drago kamenje; —ier, —enhändler, m. bisernik; —ierkunst, f. biserničtvo.

Kabel, f. Kabeltau, n. sidrenjak, gulmina, čelo, debelo uže za sidra (kotve, mačke, lengere ili za laddje vući).

Kabeljau, m. bakalar (riba).

Kachel, f. pećnjak, crép od peći.

Kachelosen, m. peć od crěpa.

Käfer, m. kebar, skarambež.

Kaff, n. pléva.

Kaffee, m. kava, kafa; —baum, m. kava (dèrvo); —bohne, f. kava, zèrno od kave; —braun, adj. měrko, nalik na kavu; —bret, n. podčašnjak; —geräth, —geschirr, —zeug, n. sprava za kavu; —haus, n. kavana; —kanne, f. ibrik za

kavu, kaven ibrik; —kessel, —kocher, m. kotlić za kavu, kaven kotlić; —löffel, m. žlica za kavu, žlica kavena; —mühle, f. mlin za kavu, mlinčié; —sag, m. talog od kave, kaveni; —schenk, m. kavanar, kavar, kavedžija; —schwester, f. kavopia; —tasse, f. —schälchen, n. čaša, findjan za kavu; —tisch, m. tèrpeza za kavu.

Käfig, m. kavez, kèrletka, gajba.

Kahl, adj. ćelav; plěšiv; (arm), siromah, gol i nag, siromašan, tužan; eine —e Entschuldigung, prazan odgovor; —heit, f. ćelavost, plěšivost; —kopf, m. ćelavac, plěšivac.

Kahm, m. sědine (od vina); —en, v. n. sěděti (vino); —ig, adj. sěd (od vina).

Kahn, m. čun, čamac; f. Kahn.

Kai, m. žal, igalo, jalia.

Kaiser, m. cesar, car; (in Zus.) cesarski, carski; —in, f. cesarica, carica; —krone, f. kruna cesarska; —lich, adj. cesarov, carev; cesarski, carski; —reich, n. cesarstvo, carstvo; carevina, cesarevina; —schnitt, m. sěk carski; —thee, m. carski čaj, tej; —thum, n. cesarstvo, carstvo; cesarovina, carevina; —würde, f. cesarstvo, carsko dostojanstvo.

Kajüte, f. kajuta, stanica kapetanova.

Kalb, n. tele; ein — absehen, odbiti tele; ein — wersen, oteliti se; das — in die Augen schlagen, uvrěditi koga.

Kalbe, Kalbin, f. junica, jalovica.

Kalben, v. n. teliti se; oteliti se.

Kälbergekröfe, n. lapatci teletji.

Kälbern, v. n. teliti se; oteliti se; pooteliti se; (Poffen treiben), lu-

Kälberstöß

360

K

Kammer

dovati, vragovati; (specien), bljuvati; pobljuvati se.

Kälberstöß, m. Kalbškeule, f. stražnji čerek, zadnja četvertica teletja; —zahn, m. zub teletji; (in der Baufunst), zubac.

Kalb-fell, n. koža teletja; fig. banj; dem — folgen, vojaik, soldat biti; —fleisch, n. teletina; — leder, n. koža teletja; —ledern, adj. od teletje kože; —sbraten, m. teletina pečena; —skopf, m. glava teletja.

Kaldaunen, pl. lapatci, pikat, drob.

Kalender, m. kalendar.

Kalesche, f. kaleša, čeza.

Kalfaterer, m. kalafat; —n, v. u. kalafatati.

Kalf, m. kreč, klak, japno, vapno; —artig, adj. krečast, klakovit, japnovit; —brennen, n. paljenje japna; —brenner, m. krečar, japneničar; —bruch, m. kamenolomnja za japnenicu.

Kalken, v. u. věréi, metnut u klak, u japno.

Kalkerbe, f. zemlja krečovita, klakovita; —icht, adj. krečovit, klakovit, japnovit; —ig, adj. krečan, japnen; —osen, m. —hütte, f. japnenica, krečana; —stein, m. kamen klakoviti; —wasser, n. voda klakovita; voda japnena.

Kalmank, m. kalamanka.

Kalmärser, m. sanjalac; tvěrdica; —n, v. n. sanjati, živeti daleko od ljudih; skupariti, tvěrd, škěrt biti.

Kalmus, m. kalem mirisni.

Kalt, adj. studen, měrzao; hladan; das —e Fieber, groznica; —adv. studeno, měrzlo; hladno; mir ist, —, zima mi je; —werben, ohladiti se; umrěti; —blütig, adj.

hladan, studen, leden; —blütiger Mensch, hladan, leden čověk; —adv. hladno, ledeno, hladnom, studenom kěrvi; —blütigkeit, f. mir, pokoj od duše; hladnost, studenost, měrzlina.

Kälte, f. zima, studen; hladnost; studenost, měrzlina.

Kälten, v. a. hladiti, zimu uzročiti.

Kältlich, adj. hladjan.

Kaltfinnig, adj. hladan, studen, měrzao, leden, neočutan; mlak, mlačan; —keit, f. Kaltfinn, m. hladnost, neočutnost; mlačina, mlačoća.

Kamaschen, pl. f. čarape.

Kamel, Kameel, n. deva, kamila, velbljud; —garn, n. kostrět; —haar, n. kostrět; —parder, m. girafa; —treiber, m. kamilar, devar.

Kamelot, f. Camelot.

Kamerale, adj. komorski; —Gefälle, n. pl. komorski dohodei; —ist, m. komorski urednik; komoroslovac; —wesen, n. komorstvo; —wissenschaft, f. komoroslovje.

Kamille, f. pěrstenak, roman, romanika (trava).

Kamin, m. odžak, dimnjak; komin; —feger, m. odžačar, dimnjačar; —fegerlohn, m. dimničarina; —steuer, f. dimnica.

Kamisol, n. kamižola.

Kamisolchen, n. kamižolica.

Kamm, m. češalj; (der Weber), běrdo; (des Hahnes), kresta; (eines Pferdes), griva; (einer Traube), host, hustovina; (Flachskamm), češalj, peraica.

Kämmen, v. a. češljati.

Kammer, f. kamara, komora; (in Zuf.) komorni; —amt, n. služba kod komore; komora; —becken, n. věrčina, burežnjak.

Reugeld

478

E-

Richtigkeit

Reugeld, n. odustanica, pišmanluk.

Reuig, adj. kajan, pokajan.

Reuse, f. věrša, věrška.

Reute, f. těrnokop, kljun; plěvača.

Reuten, v. a. kěrčiti; plěti, plěviti.

Reuthaue, f. Reute.

Reuvoll, f. Reuevoll.

Reverenz, f. poklon, naklon.

Reverz, m. (einer Münze), naličje; (Schein), revers, (t.) uzpisje.

-Reversalien, pl. (als Schrift), odměnka; (als Handlung), odměna; — anwenden, odměniti.

Reversiren, sich, v. r. obvezati se, revers, dati od sebe uzpisje.

Revident, m. preglednik.

Revidiren, v. a. pregledati.

Revier, n. strana, kraj; okrug, okružje; (Forst), lugarija, šumarija.

Revieren, v. a. njušiti, tražiti (od pasah).

Revision, f. pregled; —samt, n. pregledni ured; —schrift, f. pismo na pregledni sud.

Revolution, f. revolucja; prekret, prevrat.

Revüe, f. Musterung.

Rhabarber, f. raved, raved.

Rhapontik, f. rapontik.

Rhed-e, f. rada, —er, m, gospodar, vlastnik broda; —erei, f. opremljenje, spremljenje (broda); družtvo opremiteljah od broda; —evertrag, m. ladjarska pogodba.

Rheinwein, m. rajnsko vino.

Rhetorik, f. Redefunst.

Rheumatisch, adj. reumatičan, od nahlade.

Rheumatismus, n. reumatizam, nahlada.

Richtbeil, n. sěkira, paloš kěrvnički.

Richtblei, n. ffajba, kalamir, olovo.

Richten, v. a. popraviti, izpraviti; naravnati, izravnati; (als Richter),

suditi, osuditi; nach etwas hin —, oběrnuti, okrenuti, upraviti, ravnati kamo; gerichtet sein gegen etwas, hiti naměnjeno na što; zu Grunde —, upropastiti; sich nach Umständen —, vladati se polag okolnostih; sich darnach —, ravnati se polag česa; einen —, pogubiti koga; die Augen auf etwas —, obratiti, upřeti oči u što; die Rede an einen —, uporaviti reč na ko ga; (adressiren), upraviti; sich in die Höhe —, dignuti se, podignuti se; die Leute —, suditi, razsudjivati; ogovarati ljude.

Richter, m. sudac, sudia.

Richter, (in Zuf.) sudački, sudijski; —amt, n. sudački ured, sudijstvo, sudačtvo; (adeliches), izvanparni čki sudački ured; —amt spraxis, f. věžbanje za sudačku službu; —amt spruſang, f. izpit za sudačku službu; —collegium, n. zbor sudacah; —in, f. sudinja; —lich, adj. sudački.

Richtern, v. a. suditi, razsudjivati, prosudjivati.

Richter-stube, f. sudnica; —stuhl, m. stolica; sudište.

Richtig, adj. (echt), prav; istinit; (püntlich), točan; dobar; (ordnungsmäßig), uredjen; (fehlerfrei), izpravni; ein —es Verfahren, potupanje zakonito; er ist nicht — im Kopfe, nije čiste pameti; eine —e Schreibart, izpravno pisanje; sie sind mit einander —, pogodili su se; —! zbilja! diese Uhr geht nicht —, ova ura neide pravo, dobro; — stellen, popraviti; izravnati.

Richtigbefund, m. nalaz da je što u redu.

Richtigkeit, f. pravnost; istinitost;

Richtkeul

479

§

Ringelblume

točnost; dobrota; izpravnost; in
— bringen, urediti; — mit jeman-
den treffen, machen, pogoditi se s
kime; es hat alles seine —, sve
je u redu; damit hat es seine —,
to je stvar istinita, to je istina.

Richt-keil, m. klin (u topničtvu); —
leisten, m. kopito; kalup; —maß,
n. měra od kalupa.

Richtplag, m. stratište, gubilište.

Richt-schein, n. redka, linia, lastra;
—schnur, f. konop, konopac, ka-
nap, spag; fig. (t.) pravac; zur
—schnur dienen, služiti za pravac,
biti pravcem.

Richtschwert, n. mać, paloš kěrvni-
čki.

Richtstatt, Richtstätte, f. s. Richt-
plag.

Richtung, f. ravnanje, upravljanje;
in gerader —, pravo, upravo, na
pravac; der Sache eine andere —
geben, na inako stvar upraviti; in
gewisser — gehen, ići kakovim pu
tem; po kakovom upravljenju.

Ricke, f. (bei den Jägern), sěrna.

Riech-en, v. n. mirisati, dihati, vo-
njati, dahati; — v. a. mirisati, di-
hati, vonjati; njušiti; —end, adj.
mirisav, mirisan; —fläschchen, n.
mirisno stakaoce; —salz, n. mi-
risna sol; —wasser, n. mirisna
voda.

Riese, f. žlěb, brazda.

Riege, Riege, f. red; měrska; puš-
nica.

Riegel, m. krakun, kračun, romazin
rezena; zapor, zasunka; —n, v.
u. krakunati, kračunati; zasunuti;
—schloß, n. brava sa više kraču-
nah.

Riemen, m. remen, kais, kajas; —
pserd, n. prědnjak, prědnji konj.

Riemer, m. remenar, sarać.

Riese, m. djin, gigant, žigant, goro-
stas, orias.

Rieseln, v. n. (als Sand), truniti se,
kruniti se, obarati se, sipati se;
(vom Regen), rominjati, pěršiti,
rositi; (vom Bach), žamoriti; žu-
boriti.

Riesen-förmig, —mäßig, adj. gorosta-
san; djinski, gigantovski; —schlan-
ge, f. boa (zmija); —schritt, m.
gorostasan, djinski korak.

Riesin, f. djinkinja, gigantica, goro-
stasica.

Rieß, n. rizma; —hänge, f. linka,
věšalica za papir; —weiße, adv.
na rizmu; po rizmu; rizmu po
rizmu.

Rieth, n. rit, terska, šaš; zemlja
mlakovita, kalovita; (Weberkamm),
běrdo; —graš, n. šaš, rogoža.

Riffe, Riffel, j. Rauße.

Riffeln, v. a. mikati, grebenati lan;
(Furchen machen), brazditi, žlěbiti;
fig. tesati, otesati.

Rimeffe, f. (t.) poslatak (měnice mě-
sto novaca).

Rind, n. govedo.

Rinde, f. kora; ljuska; (Schorf),
krasta.

Rinderbraten, Rindbraten, m. pečena
govedina.

Rindern, v. n. těrati se, goniti se,
voditi se; steona biti.

Rind-fleisch, n. govedina; —sleber, n.
govedja koža; —vieh, n. goveda,
marva.

Ring, m. pěrsten; kolut; kolo, ko-
lobar, karika; (um die Sonne und
den Mond), ograda; (zum Anklo-
pfen an Thüren), alka, zvekir; der
blaue — unter den Augen, podo-
čići modri.

Ringekunst, f. hèrvanje, borenje.

Ringelblume, f. neven.

Rngelig

-3 480 -

Riz

Ringelig, adj. kolutast; kolast; ru-
dast.

Ringeln, v. u. (die Haare), uvijati,
ruditi (kose).

Kings-reim, m. —gedicht, n. rondo;
—rennen, f. Ringrennen; —spiel,
n. halka; —spiel spielen, těrěati
halku; —spieler, m. halkar; —
taube, f. grivojaš, dupljaš (golub).

Ring-en, v. a. uvijati, zavijati; ože-
ti, ožimati, cěditı ruhje; einem et-
was aus den Händen —, oteti,
sgrabiti komu što iz ruke; die
Hände vor Verzweiflung —, izvi
jati, uvijati ruke, il rukama od
žalosti; — v. n. hèrvati se, bo-
riti se; mit dem Tode —, boriti
se s dušom; fig. nach etwas —,
težit za čim; —en, n. hèrvanje,
borenje; borba; —cplab, m. hèr-
valiste; —er, m. hèrvalac, horac.

Ring-finger, m. pèrstenov pèrst; —
förmig, adj kolutast, kolast, ka-
ričast; —futter, —kästchen, n. tok
za pèrstenje; —kragen, m. ovra-
tak; —mauer, f. beden, bedem;
—rennen, n. pèrsten, pèrstenak
(agre).

Rings-herum, —umher, adv. oko, o-
kolo, u okolo, u naokolo.

Rinne, f. žlěb; žlěbac.

Rinnen, v. n. teći; curěti; odticati.

Rinneleiste, f. šima.

Rinnstein, m. kamen žlěb.

Riolen, v. a. uzorati, preorati; pre-
vratiti, prekopati,

Rippe, f. rebro; fig. bok.

Rippeln, sich, v. r. (gem.) micati se;
klimati.

Rippen, v. a. žlěbiti, brazditi.

Rippen-braten, m. pečenjka od rebra;
—soll, n. pobočina; —stöß, m. u-
darac pod bok; —stück, n. rebro.

Risch, adv. bèrzo, hitro.

Ristev, n. na srěću.

Risse, f. kitica, metlica, resa, lat.

Riß, m. proder, prodor; prolom; pu-
kotina; zakinutje; (Zeichnung), ris,
naris; osnova, plan.

Rissig, adj. prodèrt; prolomljen;
razpucan.

Rist, m. (bei Pferden), šija; (am Fu-
ße des Menschen), glěžanj, sglavak
od koštice.

Ritt, m. jah, jezd; projezd, projah.

Ritter, m. kavalir; konjanik; vitez;
plemić; einem zumi — schlagen,
kavalirom, vitezom koga učiniti;
—akademie, f. vitezovska akade-
mia; —geschichte, f. pripověst, hi-
storia kavalirska; —gut, n. vite-
zovsko, plemenito imanje, gospod-
ska zemlja; —sich, adj. kavalir-
ski, vitežki; fig. hrabren, hrabre-
nit; —prden, m. kaval.rski, kon-
janički, vitežki red; —pferd, n.
konjanički konj; —saal, m. vi-
težka dvorana, sala; —schaft, f.
kavaliri, vitezovi, kavalirstvo, vi-
tezovstvo, vitežtvo; —schlag, m.
imenovanje, prijatje u broj vite
zovah, kavalirah; —sitz, m. stoli-
ca vitežka, kasteo vitežki; —spiel,
n. turnir, igra vitežka; —spern,
m. žavoranak (trava); mamuza, o-
struga vitežka; —stand, m. vitež-
tvo, kavalirstvo, konjaničtvo, sta-
liš vitežki; —zug, m. podprijatje
vitežko; rat križarski.

Kittgeld, n. poštarska jezdovina.

Kittlings, f. Reitlings.

Kittmeister, m. kapetan konjanički.

Ritual, n. ritual, običajnik.

Ritus, m. obred.

Riz, m. Rize, f. pukotina; ogreb;
—en, v. a. ogrebsti, odrapati,
razdrapati; —ig, adj. razpucan;
odrapan, ogreben.

Roman

482

B

Rothfeder

rubje za roljat; —zeit, f. vrčme od těranja.

Roman, m. roman; —dichter, —schreiber, m. romanista; —haft, adj. romanovan; romanovski; —enheld, m. romanovski junak; —tisch, adj. romantičan; romantički.

Romanze, f. romanca.

Ronde, f. Runde.

Rondel, n. rotunda, okruglina.

Rose, f. Röschen, n. ruža, ružica, rusa; (Krankheit), požarica, věrbanac.

Rosen-balsam, m. ružični balsam; —blatt, n. list od ruže; —busch, m. gèrm od ružice; —essig, m. ružični ocat; —farbe, f. ružična boja; —farben, adj. ružičast, ružobojan; —fest, n. ružična svetkovina; —garten, m. ružnjak; —hecke, f. živica od ružah; —hölz, n. ružovo dèrvo; —honig, m. ružični med; —knospre, f. pup, pupak, pupoljak od ruže; —kranz, m. věnac od ružah; (zum Beten), krunica, čislo, patrice, brojanice; —lippen, f. pl. fig. rumene ustne, ružične usti; —mädchen, n. ružarica, rusarica; —monat, m. jun, lipanj; —öl, n. ružično ulje, dju las; —roth, adj. ružičast; rumen kao ruža; —stod, m. gèrm, struk od ružice; —wange, f. fig. rumeno lice; —wasser, n. ružična voda; —zucker, m. ružični cukar, šečer.

Rosig, adj. rumen; ružičan.

Rosine, f. suho groždje; grofie —, krupno grozdje; kleine —, sitno grozdje.

Rosinfarben, Rosenroth, adj. rumen; ružičast, ružobojan.

Rosmarin, Rosmarin, m. rusmarin.

Rosß, n. konj, parip, kljuse, vergl. Pferd; —apsel, m. balega konj.

ska; —arznei, f. konjski lěk; —arzt, m. konjski lěkar; —bremse, f. muha konjska.

Rosdieb, m. konjokradica.

Rossen, v. n. těrati se, goniti se, pasti se (od kobilah).

Rosß-haar, n. struna konjska; —händler, —kamm, m. tèrgovac od konjah, konjar.

Rossig, adj. što se pase.

Rosß-käfer, m. govnovalj, gundevalj; —kastanie, f. divji kesten, kostanj; —kattich, s. Huflattich; —mühle, f. suvača; —schweif, m. tug; rep konjski; —tauscher, s. Rosßhändler.

Rost, m. (am Eisen), hèrdja.

Rost, m. (zum Braten), roštilj, rož, pećme; —braten, m. pèržolica.

Röste, f. močilo.

Rosten, v. n. hèrdjati; zahèrdjati.

Rösten, v. a. (Flachs), močiti lan; (Sleuch), pèržiti, peći.

Rostig, adj. hèrdjav, zahèrdjan.

Kostral, n. rastra.

Roth, adj. cèrljen, cèrven; rumen; (von Haaren), ridj; einen — machen, zasramiti, osramotiti; (vom Wein), cèrno, rujno vino, cèrvenika; —bäckig, adj. cèrvena lica; —bart, m. rujobrad; —härtig, adj. rujobrad; —braun, adj. mèrken, cèrven; —buche, —büche, f. bukva; —hüchen, adj. bukov.

Köthe, f. cèrljenilo, cèrvenilo, cèrven; rumenilo; (Färber—), broć.

Krotheiche, f. hrast.

Köthel, Rothstein, m. cèrveni slajbas.

Köthelgeier, m. pustolovica, větruša (ptica)

Kötheln, f. Masern.

Köthen, v. n. cèrljeniti, rumeniti; cèrljeniti se, rumeniti se.

Roth-feder, f. cèrvenperka (riba);

Rückenlehne

484

R

Ruf

Rückenlehne, Rücklehne, f. zastolje, naslon; —mark, n. moždina hěrbtena; —schmerz, m. ledjobolja, bolest u hěrbtu.

Rückcrinnerung, f. spomen, uspomena; —erlag, —ersab, m. povrata; ersabrecht, n. pravo na povratu naknade; —fall, m. povratak bolesti, ponovljena bolest; fig. priupadnutje; —(eines Lehens), pripad; —fällig, adj. povratan; —werden in Sünten, priupasti u zlo, povratiti se na grěh; in Krankheit —, pobolěti se, prirazbolěti se iznova; (von Gütern), pripasti; —fluß, m. zavrata, povratak; —iracht, f. retet u zavrati; —gang, m. zavrata, povratak; (einer Sache), nazadak; taština; —gängig, adj. nazadan; tašt; fig. —werden, ići na nazadak; razvěrći se, smesti se; —machen, razvěrći, smesti; der Kauf wurde —, razvěrgla se kupnja.

Rückgrad, m. hěrbtenjača, kičma, kičmenica, kraljež.

Rückhalt m. obzir, ozir; fig. měra, način; ohne —, bez obzira; pře ko načina; —kauf, (Wiederkauf), m. nazadna kupnja; —kehr, — kunst, f. zavrata, povratak; —kauf, m. zavrata, povratak; uzmak; uzmicanje; —läufig, adj. (von Pla meten), uzmicajuć, povratjajuć se; —linge, adv. natražke; —fallen, —na uznak pasti; (von hinten), s traga, iza ledjah; —marsch, m. zavrata, povratak, mars natrag; —rechnung, f. račun druge stranke; —reise, f. nazadni put; —schlag, m. odboj; —schluß, m. vracanje, slanje nazad; —seite, f. stražnja strana; naličje; hěrbat; —sicht, f. obzir, ozir, ogled, po-

gled; —nebmen, imati obzir na što; —sichtswürdig, adj. vrědan obzira; —sitz, m. prědnje město (na kolih); —sprache, f. dogovor; dogovaranje; —mit einem nebmen, dogovarati se s kim o čemu; —sprung, m. odskok; —stand, m. ostatak, ostanak; —einer Zahlung, neizplatak; —eines Restes, nedoplatak; —ständig, adj. ostavši, neizplatjen; —standsausweis, m. izkaz o ostatku; —stellig, f. Rückgängig; —tritt, m. odstup; —verkauf, m. prodaja natrag; —wand, f. stražnji zid; —wärtsg, adv. na trag, natražke; (von hínten), s traga odzad; (hinten), zada; —wärtsgehen, v. n. ić na trag, natražke ići; ić na nazadak; —wechsel, m. uzmienica; —weg, m. zavrata, povratak; —weiße, adv. na mahove; —wirken, v. a. s nova na što dělovati; —wirfung, f. uzdělovanje; —zahlen, v. u. povratiti novce; —zug, m. uzmak; uzmicanje.

Rüde, m. pas; lisac; vuk; samosov, velik kudray pas.

Rudel, n. čopor, hěrpa, gromada.

Ruder, n. veslo; (Steuer—), kěr manj, kěrma, dumen, timun; dast —führen, vladati, ravnati; am —sitzen, stojati, bit na timunu, kěrmanjiti, kormaniti; —bank, f. klupa vozarska, vozačka; —kncht, Ruderer, m. vozar, vozac; —meister, m. meštar vozački; —n, v. n. voziti, veslati; —nagel, m. škaram; —schiff, n. brod na vesla; —schlag, m. veslo, mah od vesla; —stange, f. veslo.

Ruf, m. zov, glas, klik, krik, vapaj; (zu einem Amte), zvanje;

Rusen

485

Rummel

(Einladung), poziv; (Gerücht), glas;
ime, slava.

Rusen, v. a. zvati, pozvati, zazvati;
— v. n. viknuti, vikati; kriknuti,
kričati.

Rüqe, f. tužba; ukor; iztraživanje;
kazan, kaštiga.

Rügen, v. a. tužiti; ukoriti; kuditi;
(erwähnen), spomenuti; (bekennen),
priznati; (gerichtlich ahnden), kaz-
niti, kaštigovati.

Ruhe, f. mir; pokoj; tišina; (Erho-
lung), počinak, odmor; (Schlaf),
san; (Tod), směrt; —bank, f. po-
čivaljka; —bett, n. soša, postelja
za počinak; —gehalt, m. počiv-
nička plata; (Pension), izslužnička
plata, primirnica.

Rufen, v. n. počivati; počinuti, o-
dahnuti; mirovati, odmoriti se;
fig. spavati.

Ruhe-plaž, m. počivalo, počivalište;
—punkt, m. podporka, točka od
podpora; —stand, m. počinak, pri-
mirno stan e, primirstvo; Jemand
in —stand sezen, (t.) primiriti ko-
ga; die in den —stand Verschlagen,
(t.) primirnici; —stätte, f. město
od mīra, pokoja; fig. grob, greb;
—störer, m. mutilac mira; —
tag, m. dan počinka, odmorni dan.

Ruhig, adj. miran, tih; sich — ver-
halten, bit u miru, mirovati.

Ruhm, m. slava, glas, dika, hvala;
—begierde, —gier, f. slavoljubje,
želja za slavom; —begierig, —
gierig, adj. slavoljuban, željan
slave, pohlepan za slavom, slavo
lebdiv.

Rühmen, v. a. hvaliti, slaviti, di-
čiti; sich —, v. r hvaliti se, po-
nositi se, veličatise, hvastati, tor-
lati; — sich eines Rechtes, hva-
liti se kakvim pravom.

Rühmlich, adj. slavan, hvale dosto-
jan, pohvale vrědan, pohvalan; —
keit, f. pohvalnost, hvale dostoj-
nost.

Ruhmredig, adj. torlav, hvastav; —
keit, f. torlanje, hvastanje; hva-
stavost, torlavost.

Ruhm-sucht, f. Ruhmbegierde; —voll,
adj. slavan; dićan; —würbig, f.
Rühmlich; —würdigkeit, f. Rühm-
lichkeit.

Rühr, f. sèrdobolja.

Rührei, n. razměšano jaje.

Rühren, v. a. (herrühren), proizho-
diti, proizlaziti, dohoditi, izhoditi,
proticati; — v. a. (anrühren),
taknuti, tegnuti; das Herz —,
taknuti, ganuti, tronuti, dirnut u
sère; (umrühren), měšati; promě-
šati; die Trommel —, bubnjati,
udarat u hubanj; sich —, maknuti
se, ganuti se; truditi se, dělati,
raditi; vom Blize, vom Schlage
gerührt werden, udariti, ošinuti ko-
ga grom, pasti komu kaplja, uda-
riti koga kaplja.

Rührend, adj. ganjiv.

Rührig, adj. okretan.

[éaica.

Rührkelle, —löffel, m. měšajica, me-

Ruhrung, f. gibanje, micanje; mě-
šanje; fig. ganutje, tronutje.

Ruin, m. propast; pogibio; razor,
razsap; —en, pl. razvaline, po-
děrtine, ruševine, zidine, mirine;
—iren, v. a. upropastiti.

Rülpß, m. podrig.

Rutpien, v. n. podrigivati se; podrig-
nuti se; — n. podrigivanje.

Rum, m. rum.

Rummel, m. (Haufen), hěrpa, gomě-
la; (Värm), buka, štropot; (Pluna-
der), starež, staretine, orepine;
(im Piketspiel), oko; —ei, f. štro-
potanje, kuntanje.

Rumor

B 486 &

Rüstwagen

Rumor, m. buka, vika, talabuka; — en, v. n. bučiti, vikati, talabučiti; — wache, f. talabučna siraža.

Rumpel-kammer, f. soba za staretine, starežnica; —kasten, m. ormar za orepine; fig. stara, razškrabana kočia; —n. Rummeln, v. n. gërmëti; šumëti; škrabati; in ein Zimmer hinein —, usèrout u sobu.

Rumpf, m. trup, trupina, lubina; stan, tělo, život (od haljinab); sare, trube (od čizamah).

Rümpsen, v. a. (das Maul, die Nase), napèrčiti, pèrčiti nos, ustne; über etwas die Nase —, podrugivati se, podsměvati se čemu.

Rund, adj. obao, okrugao; — herum, okolo, u na okolo.

Runde, f. okrug; (bei den Soldaten), runda; in die —, in der —, u okolo, u na okolo, u okrugu; re dom.

Ründe, Rundbeit, f. okruglina, okruglost, obli na.

Ründen, v. a. kružiti, okružiti, obli ti, zaobliti.

Rundsenster, n. oblok.

Rundgesang, m. okružna pěsma. —

Rundiren, f. Ründen.

Ründlich, adj. okruglast, obljahan.

Rund-säule, f. (Cylinder), oblica, valjak; —schild, n. obao, okrugao štit; —schreiben, n. okružnica.

Rundung, Ründung, f. obli na, okruglost, okruglina.

Rune, f. runa, runsko slovo.

Runkel, — rübe, f. béla cvekla, cikla.

Runken, m. kus, komad kruha.

Runzel, f. (besonders im Geschichte), mërska, grišpa; (Falte), nabor, bora, gužva; —ig, adj. fraskav, nagrišpan, grišpav, srozan, namërskan; —n, v. a. fraskati, grišpati; nagrišpati, sgužvati; die Stirne —,

mërskati, namërskati čelo, namërgoditi se, mërgoditi se; — v. t. grišpati se, gužvati se, rozati se; —schlange, f. slěpić, slěpac (zmija).

Rupfen, v. a. čupati, guliti.

Ruppig, adj. siromah, traljav, razkidan, odèrpan.

Ruprecht, (ver Knecht —), bauk.

Rup. m. sadja, čadja; —butte, f. čabar, brenta za sadje; —hütte, f. čadjarnica, sadjarnica.

Rüffel, m. rilo; gubica, trubica, gabac; —käfer, m. roguša, žižak.

Rußig, adj. sadjav, čadjav.

Rüstbaum, m. podpor.

Rüsten, v. u. spravljati, pripravljati, spremati; oružavati; sich —, v. r. spremati se (na boj), oboružavati se; vom Rupp bis zu den Füßen gerüstet, oružan od glave do pete; sich mit Geduld —, oružati se uzstěrpljivosti.

Rüste, f. (veralt.), zapad, zahod sunca.

Rüster, f. brest; ralica, ručica (od pluga).

Rustical-, kmetski.

Rüstig, adj. čvěrst, jak, čil, čio, krěpak; hitar, spravan, živ; — keit, f. jakost, snaga; živost.

Rüst-kammer, f. —haus, n. arsenal, oružnica; —leiter, f. leša (od kohah); —loch, n. rupa (za skele zidarske); —platß, f. Waffenplatz; —stange, f. greda, podpor (od skele zidarske); —tag, m. veliki petak.

Rüstung, f. pripravljanje, spremanje, spravljanje; oboružavanje; oružje; —stücke, pl. n. oružje, vojna sprava.

Rüstwagen, m. tarnice, tarna kola; —zeug, n. sprava; makina.

Säckel

488

Sahlband

Säckel, f. Seckel.

Sacken, sich, v. r. prosidati, propadati; opadati; (als Kleidcr), měhuriti se, naduveno, nabubreno stojati.

Sacken, v. a. metnuti, metati (u torbu, u vrěću, u žep itd.).

Säcken, v. a. (einen Düssethäter), metnuti, svezat u vrěću i utopit zločinca.

Sack-garn, n. sak (mrěža); —geige, f. žepni violin, žepne gusle; — leinwand, f. debelo, grubo platno; —pfeife, f. gajde, měšnice; — pfeifer, m. svirac, gajdaš; —pistole, f. pištolica od žepa; —träger, m. vrěconoša, hastaž; — tuch, n. platno za vrěće; mahrema u žep, rubac, ubrušćić za nos; —uhr, f. Tastchenühr.

Sacrament, n. sakramenat, svetotajstvo; —iren, v. n. (gem.) kleti, psovati; —lich, adj. sakramentalan; sakramentaoski; svetotajan.

Sacristan, m. cěrkvenjak, požup, zvonar.

Sacristei, f. sakristia.

Säcularisation, f. sekulariziranje; svetovnitba; —eines Geistlichen, (t.) razpopidba.

Säcularistren, v. a. sekularizirati, duhovna dobra n světska obratiti.

Sadebaum, f. Säbenbaum.

Sadrach, m. (gem.) zao, pogan čověk; pogana žena.

Säemann, m. sijač, sijalac; —maschine, f. sijača. [sijanje.

Säen, v. a. sijati; posijati; —, n.

Säetuch, n. opreg, ubrus za sijanje.

Säzeit, f. Saatzeit.

Saffian, m. safian, saktian.

Saflor, m. šafranjika.

Safran, m. šafran; —gelb, adj. šafranov, žut kao šafran.

Saft, m. sok; juha; voda; (Baum—), mezgra; Säfte im Körper, soci, vlage u tělu; Reden, die weder — noch Kraft haben, rěči bez soka i smoka; (in Apotheken), sirup, raztop; —behälter, m. sočna miznica.

Säftchen, n. s. rup, raztop.

Saft-fanbe, f. sokova boja, zelena boja; —grün, n. zelena, sokova boja; —ig, adj. sokovit, sočan; (unanständig), nepristojan; —keit, f. sokovitost, soćnost; sok; —los, adj. nesočan, bez soka.

Sage, f. gatnja; priča, pričica; es geht die —, govori se, priča se, pripovida se; seiner — nach, po njegovu govoru, polag njegovih rěćih.

Säge, f. pila, testera; —blatt, n. pila, gvoždje od pile; —bock, m. konj od pile; —fisch, f. Schwertfisch; —mühle, f. pila, pila vodeна, pilana.

Sägen, v. a. piliti, testerati.

Sagen, v. a. reći, kazati; govoriti; velěti; es hat nichts zu —, ništa neznaći; to neima ništa; man sagt, kažse, govori se; was soll das —? što to znamenuje, što će to reći? das will so viel —, to je toliko; ich habe mir — lassen, čuo sam; laß dir doch —, čuj, slušaj, poslušaj! für Jemand gut —, jamčiti se za koga; du haft von Glück zu —, možeš Bogu zahvaliti; unter uns gesagt, medju nami govoreć.

Säger, m. piljač.

Säge-schmied, m. pilar; —späne, pl. pilotina, piljevina.

Sago, m. sago; —baum, m. sago, sagovina, sagovo děrvo.

Sahlband, n. —leiste, f. dizga, obšava; —weide, f. rakita.

Sahne

489

S

Salzkorb

Sahn-e, f. skorup, povlaka; —en-
brezel, f. purec sa skorupom; —
entäse, f. sir od skorupa; —enkuz-
chen, m. pogača, lepinja sa sko-
rupom.

Sait-e, f. struna, žica; —enhalter,
m. klin, čivia, šaraf, šarap; —
eninstrument, n. instrumenat, na-
stroj sa strunami; — enspiel, n.
—enklang, m. romon od žicah; —
enspieler, m. udaralac od žicah.

Salamander, m. salamandra, duždev-
njak, burnjak,

Salar, Salarium, n. f. Besoldung.

Salariren, f. Besolden.

Salat, m. salata; loćika; —schüffel,
f. salatnica, zděla za salatu.

Salbader, m. čaratan; (Schwäber),
běrbljavac; —ci, f. čaratania, ča-
ratanstvo; běrbljanje.

Salband, f. Sahlband.

Salbe, f. mast, pomast.

Salbei, f. kuš, kadulja (trava).

Salben, v. a. mazati; namazati; po-
mazati.

Salböl, n. sveto ulje.

Salbung, f. pomazanje; mazanje.

Sälchen, n. salica, dvoranica, mala
sala.

Saldiren, v. u. (t.) nagoditi, platiti
 račun).

Saldo, m. ostatak preostatak od ra-
čuna; platjenje, platjanje (raču-
na); im — bleiben, ostati jos ne-
što dužan; (Ausgleichung), na
godba; pro —, per —, za na-
godbu.

Salep, m. salep.

Saline, f. f. Salzwerk.

Salm, f. Lachs.

Salmiak, m. nišador, sol amoniačka,
lišador; —geist, m. salmiački duh.

Salniter, | m. šalintra, šalitra, sa-
Salpeter, } litar; —artig, adj. sali-

trast; —erde, f. salitrasta zemlja;
—erzeugung, f. dělanje šalintre;
—geist, m. salitarski duh; —gru-
be, f. salitarnica; —hütte, f. ša-
litrarnica; —ig, adj. salitrav; sa-
litren; —säure, f. salitarska ki-
selina; —sieder, m. salitrar; —
siederei, f. šalitrarnica, šalintrar-
nica.

Salse, f. omaka slana.

Salter, (Psalter), m. tretji želudac
(u govedah).

Salutir-en, v. a. (von Soldaten,
Schiffen), dati kome čast; (durch
Schüsse), pucati na čast; —ung,
f. pucanje na čast.

Salve, f. salva, pozdrav, pucnjava;
—schuß, m. počastni hitac.

Salvusconductus, m. slobodan pro-
vod.

Salz, n. sol; —amt, n. solara; —
arbeiter, m. solar; —beannte, m.
činovnik kod solare; —brühe, f.
salamura.

Salzen, v. a. soliti; posoliti.

Salz-faß, n. soljenka, soljenica, sla-
nica, slantk; —fisch, m. slana ri-
ba; —fleisch, n. slano meso; —
grube, f. ruda od soli, solina; —
handel, m. těrgovina sa soli; —
händler, m. solar; —haus, f. Salz-
amt.

Salzig, adj. slan, posoljen; solan;
—keit, f. slanost.

Salz-korb, m. solani koš; —korn, n.
zěrno solano, zěrno soli; —kothe,
f. solina; —krystall, m. solani
kristal, golot solani; —lake, f.
salamura; —lecke, f. solilo; —
meste, f. f. Salzfaß; —monopol, n.
samoprodaja soli; —quelle, f. sla-
nača, slatina; —säure, f. kiselina
solana; —schank, m. prodaja soli;
—schreiber, m. pisar solarski; —

Same

490

S

Sânftenträger

see, m. slano jezero; —sieder, m. solinar; —siederei, f. soline; —sohle f. salamura; —steuer, f. solarina, daća, danak od soli; —wage, f. solana vaga, vodoměr; —wasser, n. slana voda; salamura; —werk, n. soline; —wesen, n. solarstvo; —zoll, m. carina od soli.

Same, m. sěme; zěrno; (Nachkommen), potomstvo, potomci, děca, unuci.

Samen-haum, m. sěmenjak; —hlášchen, n. hešičica, měhurić sěmeni; —fluß, m. sěmenotočje; —qefäße, pl. n. sěmeno posudje; —gehäuse, n. plěva, košuljica od sěmena; —händler, m. sěmenar; —kelch, m. čaša, kalež (od sěmena); —korn, n. sěme; sěmenka; —staub, m. prah, prašak (sěmeni); —thierchen, n. cěrvić sěmeni.

Sämerei, f. sěmenje.

Sämisch, adj. — Leber, lutak; —machen, strojit, ostrojit na način od lutka; —gärber, m. lutar.

Sammelkasten, m. gustěrna, čatěrnja.

Sammeln, v. a. kupiti, hrati, pobirati, sabirati, sakupljati; Schäße, —, nagěrnjivati, nagěrnuti, nagěrtati blago; Kräfte —, oporaviti se, ponačiniti se; sich —, v. v. kùpiti se, sakupljati se, sticati se; (sich fassen), razabrati se, doć k sebi.

Sammelplatz, m. sastanište; sastanak.

Sammet, m. baršun, kadifa, kadipa; —artig, adj. baršunast, kadifast, kadipast; —band, n. věrpca, trak, plečić od baršuna, kadife; —blume, f. kadifica (cvět); —hürste, f. četka za kadifu; —en, adj. od kadife, kadipe.

Sammler, m. küpilac.

Sammlung, f. küpljenje, biranje; sbirka, sabranje; —sert, m. kupiliste, biraliste.

Sammt, prop. s, sa; skupa s, zajedno s; — und sonders, svikolici, svi.

Sämmtlich, adj. vas, sav, vaskolik.

Samstag, m. subota, f. Sonnabend.

Sanct, adj. svet.

Sanction, f. vladarska potvěrda; —iren, v. u. potvěrditi.

Sand, m. pěržina; pisak; einem — in die Augen streuen, zaslěpiti, obšěniti, obmanuti koga; —aal, m. f. Sander.

Sandarach, m. sandaraka.

Sand-artig, adj. pěskovit, pěšćen, pěšćenit; —bank, f. prud, mel, markjenta; mit dem Schiffe auf eine — stoßen, nasukati se, nasěsti; —beere, f. medvědje groždje; —berg, m. hěrdo, gora pěščena; —boden, m. pěskovita, pěšćenita zemlja; —buchse, f. pěskovnica, posipalo.

Sandel, m. —holz, n. sandal, sandalovina.

Sander, m. smudj (riba).

Sand-grube, f. pěščena jama; —grunds, m. pěšćenito dno; —hase, m. hěli zec; —haußen, m. hěrpa, kup pěska; —ig, adj. pěskovit, pěšćenit, pěšćen; —infel, f. pěšćen otorok, otok od pěška, od mela; —korn, n. zěrno pěska; —mann, m. pěskar; fig. san, drěmež; —stein, m. pěščeni kamen; —uhr, f. pěščena ura; —wüste, f. pěskovita pustinja.

Sanft, adj. blag; tih; miran; krotak; mek; nježan.

Sänfte, f. nosiljka, nosionica.

Sänftenträger, m. nosilac.

Sanftmuth

491

8-

Saßung

Sanftmuth, f. blagost; tihoća; krot-
koća.

Sanfmüthig, adj. krotak; tih; blag;
—keit, f. krotkost, krotkoća; ti-
hoća; blagost.

Sang, f. Gesang.

Sänger, m. pěvac, pěvač, pěvalac;
—in, f. pěvica, pěvačica, pěva-
lica.

Sanguinisch, adj. sangviničan; sang-
vinički; lakokėrvan, vatren.

Sanität, f. zdravstvo; (in Zus.)
zdravstveni.

Sappe, f. podkop, lagum.

Sappeur, m. podkapalac, lagum-
džia.

Sappiren, v. a. podkopati; podka-
pati.

Sapperment, i. (gem.), ha djavola,
ha vraga!

Sapphir, Saphir, m. safir (kamen dragi; —en, adj. safiran, od sa fira.

Sarbelle, f. sèrdjela; —nbrühe, f.
omaka od sèrdjelah.

Sarder, Sardonier, Sardonyx, m.
sardonik (kamen dragi).

Sarg, m. sanduk, skrinja měrtačka.

Sarraß, m. (gem.), sablja.

Sarsaparilla, f. sasaparilja (trava).

Sarsche, f. sarza; —fabrik, f. sar-
zarnica; —nweber, m. sarzar.

Sarter, m. plan, osnova od broda,

Sassafraß, n. sasafras.

Satan, m. sotona; —isch, adj. so-
tonski, djavóski, vražji.

Satin, m. satin.

Satiniren, v. a. pogladiti, ugladiti.

Satt, adj. sit; sich — essen und trin-
ken, naještl se i napiti; sich —
sehen, nagledati se; sich — schla-
sen, spielen, tanzen, hören, naspa-
vati se, naigrati se, naplesati se,
naslušati se; etwas — werden,

sit čega biti, dosadit komu što;
seines Lebens — sein, oměrznuti
dosaditi, dotužiti komu život.

Sattel, m. sedlo; konj, konjic, ko-
bilica (u gusalah); —baum, —bo-
gen, m. lůk (od sedla); —deče,
f. pokrovac; —gurt, m. podpruga;
—kiffen, n. jastuk jahaći; —kam-
mer, f. sedlenica; —knecht, m. ko-
njuh, stremenik; —knopf, m. ja-
buka, unkaš.

Satteln, v. u. sedlati; osedlati.

Sattel-pferd, n. sedlenik (konj); —
tasche, f. torba, bisage; —zeug, n.
sedlo, sprava jahaća.

Satt-heit, f. sitost.

Sättig-en, v. u. nasititi; nahraniti i
napojiti; —ung, f. nasitjenje; si-
tost.

Sattler, m. sedlar sarač; —hand-
werk, n. sedlarstvo, sedlaria.

Sattsam, adj. dovoljan; —keit, f.
dovoljnost, dovoljstvo.

Saturei, f. čubar, jermen (trava).

Sathr, f. satir; —e, f. satira; —
enschreiber, m. pisalac od satirah;
—iker, m. satirik; —isch, adj. sa-
tiričan; satirički; —isiren, v. a.
satirizirati; porugivati se, podsmě-
vati se, f. Spottschrißt se.

Saß, m. (Sprung), skok; (Boden—), talog, mut; (Nede—), zasada; izreka, izrečenje; tema; zadaća; teza; (im Spiele), stavka; (von Fischen), mlade ribe; (von Bäumen), sad; nepokretni zalog, f. Hypothek; —gläubiger, m. věrovnik na nepokretan zalog; —hase, m. zečica; —post, f. stavka od nepokretnoga zaloga; —schrift, f. parnički spis.

Saßung, f. (Statut), ustanova; (Tare), odredbina; (Fleisch—, Brod—), odredbina za meso, kruh; —ge-

Sau

492

Säulenfuß

bäck, n. pekarija pod odredbinom;
—šübertretung, f. prekèrsaj odred-
bine.

Sau, f. kèrmača, prasica, svinja; (von
Tintensfleck), kèrmača, mačka, pa-
cka.

Saubeller, m. samosov, samsov.

Säuber, adj. čist; pristao; lěp; —
keit, f. čistoća; pristalost; lěpota.
Säuberlich, f. Sauer.

Säuberling, m. gizdelin.

Säuber-n, v. a. čistiti; očistiti; —
ung, f. čištenje.

Sau-blume, f. lesandra (trava); —
bohne, f. svinjski bob; —borste,
f. štetinja, šćetina, čekinja; —
brod, n. križalina (trava); —di-
stel, f. kostrěč, čepčeg, zečja (tra-
va).

Sauen, v. n. (gem.), packati, ma-
zati.

Sauer, adj. kiseo; kaštar; těrpak,
(beschwerlich), žuhk, gorak, mučan,
trudan, težak; (mürrisch), namèr-
skan, namèrgodjen; sich — wer-
den lassen, truditi se, nastojati;
znojiti se; —ampfer, m. kiseljak;
kiselica; —braten, m. kisela pe-
čenjka; —brunnen, m. kisela vo-
da; —dorn, m. suteka.

Sauerei, f. svinjaria; nečistoća;
gad.

Sauer-klee, m. štav, štavje (trava);
—kraut, n. kiselo zelje, kiseo ku-
pus.

Säuerlich, adj. kiseljahan, proki-
sao.

Säuern, v. a. kisati, kiseliti; met-
nuti, vèrći kvasa (u kruh).

Sauern, v. n. kisnuti, kisati se.

Sauer-sichtig, adj. kiseo, namèrskan,
namèrgodjen; —füß, adj. kiselo-
sladak; —teig, m. kvas, kvasac;
—töpfisch, f. Sauersichtig; —topf,

m. (im gem. Leben), kiseljak, ki-
seo, namèrgodjen čověk; —wass-
fer, n. f. Sauerbrunnen.

Saufänger, m. samosov, samsov.

Sauen, v. n. (von Thieren), lokati;
(von Säufern), lokati, pijančevati
piti; —, n. lokanje; pijančevanje;
pijaustvo, pitje.

Säufer, m. —in, f. pijanac, pijanica.

Sauf-gelag, n. pijanka, pijančeva-
nje; —lied, n. napitnica.

Säugamme, f. dojkinja, dojilja,
dojka.

Saugefisch, m. ustavica.

Saugen, v. u. & n. sisati, sasnuti.

Säugen, v. u. dojiti.

Sauge-röhre, f. cěvčica (od odisa-
nja); —rüffel, m. sisaljka; —werk,
n. sisaljka.

Säugling, m. děte pri sisi, od sise.

Säugethier, n. živinće sisajuće.

Säugung, f. dojenje; dojito, do-
jačtvo.

Sau-hirt, m. svinjar; —hund,
m. samsov, samosov; —igel, f.
Schweinigel.

Säuisch, adj. nečist, smradan, ga-
dan, svinjski.

Sau-jago, —heze, f. lov na vepre,
divjake.

Säule, f. stup, stub, kelovna.

Sau-leben, n. svinjski, pasji život;
—leder, n. svinjska, svinjeća
koža.

Säulen-fuß, m. podstupina, podnožje
od stupa; —gang, m. kolonada,
stupovje; —gešimē, n. —knauß,
m. nadstupina, glava od stupa;
—laube, f. pridvor; —ordnung, f.
stupovina, red od stupah; —schaft,
m. stablo od stupa; —stein, f.
Basalt; —stuhl, m. podnožje; —
weite, f. medjustupje.

Saum.}

B 403

B

Schachtelmacher

Saum, m. kraj; rub, obrubak; o-krajak; pervaz; (sachst), tovar, te-vov.

Säumen, v. a. rubiti; obrubiti; za-rubiti; obšiti.

Säumen, v. n. kasniti, docniti, šten-tati, kèrzmati.

Säumig, f. Saumselig.

Säumniß, f. & n. ki rzmanje, kaš-njenje, cknjenje, docnjenje, šten-tanje, štenta.

Saumpserd, n. sehsana.

Saumfal, n. nemar, kèrzmanje, kaš-njenje, docnjenje; —sinsen, pl. (t.) zadocnina.

Saumfattel, m. samar.

Saumselig, adj. nemaran, nemarljiv; lěn, trom; kasan, pedav; —keit, f. nemar, nemarnost; lěnost, tro-most; kasnjenje, docnjenje, peda-vost.

Saumthier, n. sehsana.

Saumutter, f. s. Mutterschwein.

Saurach, m. suteka.

Sâure, f. kiselina; kvas, kvasac.

Saurüssel, m. rilo, surla, trubica svinjska.

Saus, m. šum; in — und Braus le-hen, živět veselo, razkošno živěti, bez prestanka pirovati.

Sau-sack, m. těrbuh; —schneider, f. Schweinschneider.

Säuseln, v. n. šuměti, šušnjati, mar-moriti, žamoriti, romoniti; — n. šum, marmor, žamor, romon, suš-nja.

Sausen, v. n. zviždati; zujiti, šu-měti; — n. zvižd, zviždanje; zu-jenje; šum.

Saufewind, m. zviždajući větar; fig. větrogonja.

Sau-spieß, m. lovačko kopje, sulica lovačka; —stall, m. kotac, svinj, svinjac; —treiber, m. svinjar; —

trog, m. korito svinjsko, valov, kopanja.

Savoyer-Kohl, m. savojski kupus.

Scandal, n. sablazan; —vš, adj. sab-lazni.

Scapulier, n. skapular.

Scene, f. scena, prizor.

Scepter, n. žezlo, šibika, f. Zepter.

Schabe, f. (Insekt), molj, moljac.

Schabe, f. (Werkzeug), maklja, mak-ljica, nožac.

Schabe, f. (Krác), šuga, svrab, srab.

Schäbe, f. Schäben, pl. pozder, poz-derka.

Schabe-baum, —boč, m. konj (ko-žarski); —hobel, m. strug, stru-gača; —mesſer, m. strugač.

Schaben, v. n. strugati; stèrgati; makljati.

Schabernack, m. pèrkos.

[ljiv.

Schäbig, adj. šugav, svrabljiv, srab-

Schabrauche, f. caprag, éultan, sakra-boč, vaša, abajlia.

Schabſel, n. strugotina.

Schach, m. škak; —bret, n. škak-nica.

Schächer, m. razbojnik, lupež; ar-mer —, bogac, siromah, ubogar.

Schacherer, m. preprodavalac; čifut.

Schacherei, f. čifutarenje.

Schachern, v. a. čifutariti.

Schachmatt, adj. (im Schachspiele), škak i mat, škobo; (sehr schwach), slab, mlitav, propao.

Schachspiel, n. škak, igra od škaka; —er, m. škakar.

Schachstein, m. kamen od škaka.

Schacht, m. (t.) donja.

Schachtel, f. kutija, škatulja.

Schachtel-halm, m. —heu, n. konj-ski rep, kositerna trava, hvost.

Schachtelmacher, m. kutijar, škatu-ljar.

Schachteln

-3 494

B

Schafgarbe

Schachteln, v. u. ribati, tèrti (konj-
skim repom).

Schächten, v. u. klati; zaklati; fig.
prevariti; varati; —er, m, šakter.
mesar židovski.

Schachtfteuer, f. donjarina.

Schäcke, f. Schecke.

Schadbar, f. Schadhaft.

Schade, m. šteta, škoda, kvar; gu-
bitak; (Wunde), rana; es ist ewig
Schade! šteta! —n nehmen, zu —n
kommen, štetovati, kvarovati, imati
štetu; —n thun, zufügen, štetu na-
činiti; —n tragen, nositi štetu,
kvar; einen —n an der Brust ha-
ben, bolět koga pěrsi; ein — am
Auge, bol, bolest u oku.

Schaden, v. n. huditi, škoditi; na-
huditi, naškoditi, štetu učiniti,
uzročiti; das kann nicht —, ne
može škoditi.

Schaden-ersaß, m. naknada štete; —
freude, f. zloradost, radost věru
tudjega zla; —froh, adj. zlorad.

Schadhaft, adj. oštetjen; kvaran, šte-
tan; pokvaren; ozledjen; ranjav.

Schädlich, adj. škodljiv, škodan, šte-
tan; nahudan, nahudljiv; —keit;
f. škodljivost, škoduost, štetnost,
nahudba, nahudljivost.

Schadlos, adj. bezkvaran; cio; či-
tav; zdrav; — halten, platiti, na-
doknaditi štetu; sich — machen,
naplatiti se; —haltung, f. obez-
šteta, naknadenje, naknada, zado-
voljenje.

Schadlosigkeit, f. bezkvarnost; cělo-
ća; čitavost; zdravje.

Schaf, n. ovca; fig. budala, bena,
šupeljak; —blattern, pl. ovčje o-
spice; —bock, m. ovan, brav; —
butter, f. ovčje maslo.

Schäfschen, n. ovčica; sein — aufs
Trockene bringen, providěti se;

Schäfschen, pl. mace, rese (na děr-
vju); der Himmel ist voll —, nebo
je puno bělih oblačićah.

Schäfer, m. ovčar, čoban, čobanin,
pastěr; —ei, f. ovčarnica; —ge-
dicht, n. pěsan pastěrska, idila, e-
kloga; —hund, m. pás ovčarski,
čobanski, samsov, samosov; —in,
f. ovčarica. čobanica, pastrica;
—knecht, m. ovčar; —pfeife, f.
svirala, srula čobanska, těrst, těr-
stenica pastěrska; —spiel, n. igra
pastěrska; —stab, m. palica pa-
stěrska; —stunde, f. srětna ura
(ljubovnikah); —täsche, f. torba
čobanska.

Schaffen, v. a. dobaviti, nabaviti,
pribaviti, priskèrbiti; providěti;
dělati; napravljati; napraviti, na-
činiti; činiti; poslovati; zapově-
dati; mit dir hab' ich nichts zu —,
ja neimam s tobom posla nikako-
va; was — Sie? što zapovědate ?
vom Halse —, rěšiti se, otresti se
česa; einem viel zu — machen, za-
dat komu posla; aus dem Wege —,
uklonit s puta; smaknuti; Einem
Linderung —, utěšiti, těšiti koga;
pomoći komu.

Schaffen, v. u. stvoriti, sazdati.

Schaffleisch, n. ovčevina

Schaffner, m. providnik; zapostat.

Schaffell, n. ověja koža.

Schaffot, n. podac, stratište.

Schaf-garbe, f. kunji rep (trava); —
hirt, f. Schäfer; —hürde, f. tor
ověji, košara ověja; —husten, m.
suh kašalj (u ovacah); —kameel,
n. lama; pakos (živinče), —käse,
m. ověji sir; —lamm, n. jagnji-
ca, janjica; —laus, f. kèrpelj,
klop; —lecke, f. solilo; —leder,
n. ověja koža; —lorber, f. —mist,
m. brabonjak, gnoj ověji; —mut-

Schaft

B 495

&

Schamkraut

ter, f. ovca; —pelz, m. opaklia;
—pocken, f. Schafblattern; —sche-
re, f. škare, nožice (za strić ov-
ce); —schur, f. striženje (ovacah;
vrěme od striženja; —škorf, m.
glava ovčja; fig. budala, bena; —
stall, m. ovčara, ovčarica, ovčar-
nica.

Schaft, m. (einer Lanze), děržalo; (an
der Flinte), kundak, okas; (am
Stiefel), sara, truba; (einer Säule),
stablo od stupa; (Stamm), sta-
blo.

Schäften, v. a. (eine Flinte), kunda-
čiti, okundačiti, okasiti pušku.

Schaft-halm, m. —heu, n. hvost,
konjski rep, kositerna trava, cin
krot.

Schaf-vieh, n. ovce; —weide, f. pa-
ša za ovce; —wolle, f. ověja vu-
na; —zäcke, f. Schaflaus; —zucht,
f. timarenje ovacah, děržanje ova-
cah.

Schäcker, m. šaljivac, šaljivěna, šur-
kalac; —ei, f. šurka, šala; —n,
v. n. šaliti se, igrati se, šurkati.

Schal, adj. neslan, bljutav, netečan.

Schälbe, f. Färse.

Schächen, n. čašica, findjanić.

Schale, f. (zum Trinken), čaša, fin-
djan; (von Giern, Schalthieren),
lupina, ljuska; luštura; kora; (v.
Bäumen), kora; (von Früchten),
ljuska, kožurica, kom, komina;
(eines Messers), kore, korice; (eines
Buches), kore, korice; (Schüssel),
zděla; (an einer Wage), zdělica.

Schälen, v. a. lupiti, ljuštiti, komi-
njati; guliti; sich —, v. r. lupiti
se, ljuštiti se; guliti se; linja-
ti se.

Schalssch, f. Schalthier.

Schalheit, f. neslanost, bljutavost,
netečnost.

Schälhengst, f. Beschäler.

Schalt, m. lukavac; nestašnik, vra-
golan.

Schalkhaft, adj. lukav; nestašan, vra-
golast; —igkeit, Schalkheit, f. lu-
kavost, lukavština; nestasnost,
vragolia.

Schalks-knecht, m. zao, lukav sluga;
—narr, m. glamaza, glamazalo;
lakèrdiaš, šaljivěna.

Schall, m. zvuk, glas; —en, v. n.
zvučati; razlěgati se; zvoniti; —
loch, n. oduška od zvuka.

Schalmen, v. u. guliti, oguliti (dèr-
vo).

Schalmei, f. surla, svirala, sviroka,
frula, tèrstenica, tèrst.

Schalmung, f. guljenje, podguljiva-
nje (dèrvja).

Schalotte, f. Ijutika.

Schalten, v. n. mit etwas —, mit et-
was — und halten, raditi, dělati,
činiti s čime što komu drago;
(leiten), ravnati, upravljati.

Schalthier, n. korasto, ljuskavo ži-
vinče.

Schalt-jahr, n. prestupno godište,
godina prestupna; —monat, m.
prestupni měsec; —tag, m. pre-
stupni dan.

Schaluppe, f. šalupa.

Schalwand, f. tin, pregrada (od da-
sakah).

Scham, f. sram, stid; (Schamtheil),
stid, narav; —bein, n. stidna
kost; —beule, f. bludna micina.

Schämel, f. Schemmel.

Schämen, sich, v. r. stiditi se, sra-
movati se, sramiti se, sram, stid
koga biti.

Schamhaft, adj. stidljiv, sramežljiv,
stidan; —igkeit, f. stid, sram;
stidljivost, sramežljivost, stidnoča.

Scham-kraut, n. směrdeća loboda

Schärfe

497

Schätzen

dobro oko imati; ein —er Winkel, oštar, zašiljen, oštěrljat kut; ein —er Wind, jak, ljut větar; —er Befehl, oštra zapověst; —bliick, m. oštar vid, oštro oko, prozirljivost; oštar pogled; —eckig, adj. oštrokutan.

Schärſe, f. (des Messers 1c.), brid, oštrina; (von Flüssigkeiten), oštrina, oštroća; jakost jědkost; ljutina; rězkoća; (Strenge), oštroća; stroğost; žestočina; tvěrdoća; (vom Verstand), oštrina, tančina, bistrina.

Schärfen, v. a. oštriti; zaoštriti; zadělati; zašiljiti; brusiti; nabrusiti; ein Pferd —, oštro podkovati konja; den Ton —, oštro izgovoriti glas kakov; den Verstand, den Appetit —, oštriti pamet, a-petit, rač, tek; ein geschärfter Befehl, oštra zapověd.

Scharfrichter, m. djelat, kěrvnik; věšar, (t.) pogubnik.

Scharfschütz, m. šicar; puškar.

Scharfsichtig, adj. oštrovid, oštrovidan; fig. prozirljiv, bistrovid; —sichtigkeit, f. prozirljivost, bistrovidost; —sinn, m. oštroumnost, tančina, oštroumje; —sinnig, adj. oštrouman, oštroum, tanka, hitra uma; —sinnigkeit, f. s. Scharffinn.

Schärfung, f. oštrenje; brusenje; šiljenje.

Scharlach, m. skěrlet; —beere, f. kermes; —en, adj. skěrletan; —farbe, f. skěrletna hoja; —fieber, n. skěrletna groznica; —roth, adj. skěrletan; cěrljen kao skěrlet.

Scharlei, m. oman kosmati (trava).

Scharmügel, n. čarka; —n, Scharmuziren, v. n. čarkati se; počar kati se; — a. čarkanje.

Schärpe, f. šěrpa, pojas vojnički.

Scharpie, f. očinci (od platna).

Scharre, f. strugač; stěrgulja.

Scharren, v. n. grebsti; strugati, stěrgati; riti; kopati; (zusammen —), sgěrtati; sgěrnuti; mit den Füßen —, čepěrkati; kopati nogama; etwas in die Erde —, zagěrnuti, zagěrtati, zakopati što u zemlju.

Scharschmied, m. bravar.

Scharte, f. zub, štěrbina, štěrba; f. Schartenkraut.

Scharteke, f. nevaljalo, nevrědno dělo.

Schartenkraut, n. sěrpak (trava).

Schartig, adj. nazubljen, stěrbav, pun štěrbinah.

Scharwache, f. patrola, straža noćna; —wächter, m. stražac, stražar noćni.

Scharweise, adv. na čete; na jata.

Schatten, m. sěn, sěna; der kühle —, hlad; —bild, n. sěna; utvora; —hut, m. slamni šešir, klobuk od slame; —reich, n. kraljestvo od sěnah; —riß, m. silueta; —spiel, n. sěne kinezke; —uhr, f. sunčena ura; —werk, n. sěne; fig. tašte stvari; —zeiger, m. skazaljka (od ure sunčene).

Schattig, adj. sěnast, sěnit; hladovit.

Schattir-en, v. a. sěnovati; —ung, f. sěnovanje.

Schatulle, f. škatulja; skrinjica, sandučić.

Schatz, m. blago; (verborgener), klad; fig. (Geliebter, Geliebte), ljubovnik dragi; ljubovnica, draga.

Schätzbar, adj. procěnljiv; (kostbar), drag, vrědan; —keit, f. procěnljivost; dragocěn, vrědnost, cěna.

Schätz-en, v. a. cěniti, procěniti; poštovati, štimati, štovati, častiti,

32

Scheibenbohrer

B 499

S

Scheitern

la; (zum Scheißen), kolut, nišan; (am Fenster), staklo, okno; eine — Brot, landa, križka kruha; (Knie—), čašica, jabučica (na kołěnu).

Scheiben-bohrer, m. sverdlié (bačvarski); —glas, n. ploče, plojke od stakla; —honig, m. med u sstu; —schießen, n. pucanje u nišan; —schüß, m. nišanik.

Scheide, f. (Grenze), medja, granica, medjaš; (Messer—), nožnica, kore, korice; —brieſ, m. razpust, razstavno, razpustno pismo; —kunſt, f. lučba, kemia; —künſtler, m. lučbenik, kemik; —linie, f. linia od razlučenja; —mauer, f. tin, pregrada; —münze, f. sitni, drobni, novac, drobno, sitno.

Scheiden, v. a. lučiti, odlučiti, razlučiti; razděliti, děliti; Scheleute —, razvesti, razženiti; Metalle —, lučiti, razstaviti; — v. n. razlučiti se, odlučiti se, razstati se, otići; aus der Welt —, preminuti, prestaviti se, umrěti; geschieden leben, biti razstavljen; —, n. lučenje; razstanak, odlazak, polazak.

Scheider, m. lučitelj.

Scheibewand, f. tin, pretin, pregrada; —wasser, n. jědka, krépka voda; —weg, m. razkrižje, razkèrstje, razkèrstnica.

Scheidung, f. lučenje; razlučenje; razstanak, odlazak, polazak; (Che—), razvod, razstava; —sklage, f. razstavna tužba.

Schein, m. světlost, světloća, světlina, světlo, sjajnost; (Anschein), vid, izlika; slika; lice, obraz; prika, prikaza; schriftlicher —, pismo, isprava, teskera; svědočba, svědočanstvo; nach dem —, po

vidu; zum —, činiti što rad oka, na izliku, tobože; der — um das Haupt der Heiligen, zrake, světlost; (Täuschung), obsěna, obmana.

Scheinbar, adj. tašt; lažljiv, neistinit; pričinjen; pretvoran; rad oka, tobožni; —keit, f. taština; lažljivost, neistinitost; pretvornost.

Scheinchrift, m. lažljiv, pretvoran kěrstjanin; licumirac.

Scheinen, v. n. (leuchten), světiti, sjati; fig. činiti se, viděti se.

Schein-freund, m. lažljiv, kriv prijatelj; —gelehrt, adj. na izliku, prikazan učeni; —grund, m. lažljiv, tašt, izprazan dokaz, lažan razlog; —gut, n. dobro namišljeno; —handlung, f. izlično, tobožno dělanje; —heilig, adj. licuměran; —e, m. licuměr, licuměrac; —heiligkeit, f. licuměrstvo, licuměrnost; —kauf, m. pretvorno kupljenje; —kraft, adj. prikazan bolestnik; pretvoran bolestnik; —mittel, n. prikazan lék; —tvd, m. prikazna směrt; —tobt, adj. obumro, prikazni měrtvac; —tugend, f. pretvorna krépost; —vertrag, m. tobožna pogodba.

Scheiſe, f. (gem.), govno; (Durchfall), sračka, lijavica.

Scheiſen, v. a. (im gem. Leben), srati.

Scheißer, m. posranac.

Scheit, n. cěpanica, glavnja, poleno.

Scheitel, m. těme, věrh glave; —linie, f. těmena linia; —n, v. a. (die Haare), lučiti; razděliti kosu; —punkt, m. zenit, točka těmena; —recht, adj. těmen.

Scheiter-haufen, m. lomača, spražnica, sgorěnica.

Scheitern, v. n. razbiti se, skèršiti se, razkèršiti se; (nicht gelingen), neudati se, neizić za rukom.

32 *

Scheitholz

500

Scherer

Scheitholz, n. cěpanice, razčěpana děrva.

Schel, adj. razrok, škiljav; — jemanden ansehen, pogledat kogo krivo, po prěko, na krivo.

Schelfe, f. ljuska, oljuština; kora; kožurica.

Schelfen, Schelfern, v. a. lupiti, ljuštiti.

Schelfern, sich, v. i. lupiti se, ljuštiti se.

Schelle, f. zvonac, zvončić, zvonce; praporac; (in der Karte), tikva, bundeva; (Fesseln), lisice, lisičine.

Schellen, v. a. & n. zvoniti; zvečati.

Schellen-geläute, n. zveka od praporacah; —kappe, f. ludjačka kapa; —schlitten, m. saonice s praporci.

Schellhengst, f. Beschäler.

Schellkraut, n. rosopas (trava).

Schellack, m. gumilak u pločicah.

Schelm, m. lupež, lopov; lukavac; der arme —! siromah, jadnjak; — erei, f. lupežtvo, lopovština; lukavština; —isch, adj. lopovski; lukav; —streich, m. —stück, n. f. Schelmerei.

Schel-sucht, f. zavist, nenavist, nenavidost; —süchtig, adj. zavidan, nenavistan, nenavidan.

Schelten, v. a. & n. karati; psovati, opsovati koga; ružiti; gërditi; kleiti; jemanden einen Narren —, reć komu, da je budala, nazvat ga budalom; —, n. karanje; psovanje; ruženje, gërdjenje.

Scheltwort, n. psovka, pogërda, kle tva.

Schema, n. priměr, pregledalica.

Schemel, m. podnožje; skamiica, skamia.

Schenk, m. kèrčmar; peharnik.

Schenkbar, adj. poklonjiv.

Schenke, f. kèrčma.

Schenkel, m. stegno, but; noga.

Schenken, v. a. & n. (eingießen), točiti; natočiti, utočiti; (als Schenk), točiti, kèrčmiti, prodavati; (geben), dati, darovati, pokloniti; die Schulden — jemanden, odpustiti komu dugove.

Schenker, m. darovnik.

Schenkfaß, n. čabar.

Schenk-gerechtigkeit, —freiheit, f. pravo, sloboština za točit vino itd.; —kanne, f. veliki kèrčag; —teller, m. podčašnjak; —tisch, m. stolnica.

Schenkung, f. poklon, dar; darovanie, poklanjanje; —surkunde, f. darovna isprava; —übertrag, m. pогodba o darovanju.

Schenkwirth, m. kèrčmar; —in, f. kèrčmarica.

Scherbe, f. Scherbel, m. crěp, crěpina.

Scherben, m. lonac, gërnac; —gericht, n. ostracizam.

Schere, f. škare, nožice.

Scheren, v. a. & n. (Schäc, Luch 1c.), strići; den Bart —, briti, brijati, bričiti; (bei den Webern), naviti; einen —, mučiti koga, dosadjivati komu, biti komu od neprilike; die Unterthanen —, globiti podložinke; durch Reden —, rugati se, podsměvati se komu; sich fort —, tornjati se, vući se, pobirati se, otići; sich nichts darum —, nehajati, nemariti zašto; das schiert mich nichts, briga me je zato, marmi ja za to; — n. striženje; brijanje, —bričenje; dosadjivanje, mučenje; globljenje; navijanje.

Scherenschleifer, m. brusar.

Scherer, m. strigač; briač.

Schicklich

502

2

Schicklich

ako se baš tako dogodi; je nach-
dem es sich schickt, već kako bude;
sich nicht zusammen —, neslagati
se; nepogadjati se.

Schicklich, adj. pristojan; pristao;
sgodan; —keit, f. pristojnost;
sgoda.

Schicksal, n. udes, sudbina; srěća;
naměra; das widriges —, zao udes,
zao čas, huda srěća.

Schickung, f. slanje; poslanje; (Schick-
sal), udes; srěća; naměra; Gottes
—, volja božja, providjenje, pro-
vidjenstvo božje.

Schieben, v. a. rivati, turati; rinuti,
turiti, potisnuti; Kegel —, ku-
glati se; das Brod in den Oden
—, metnuti kruh u peć; den Rie-
gel —, zasunuti; einen Auftrag
von sich —, ugnuti se, ugibati se
naručku kakovu; die Schuld auf
einen —, kriviti, potvarati koga;
auf die lange Bank —, protezati,
zatezati posao kakov; sich —,
pomaknuti se, otić s města.

Schieber, m. lopar; zapor, zasun-
ka.

Schiebkarren, f. Schubkarren.

Schiebling, m. odgnanac, gonjenac;
(in Zus.) odgnanski.

Schiedmacher, f. Scheidewand.

Schieds-gericht, n. izbrani sud; —
mann, —richter, m. izbrani sudac;
—spruch, m. sud obranički.

Schief, adj. kriv; kos; nakrivljen;
naheren; poprěčan; izprěčen; fig.
einen —en Kopf, —en Verstand
haben, zlu, hèrdjavu glavu, slabu
pamet imati; ein —es Wesen, ne-
skladni načini; — adv. — den-
ken, naopako, krivo suditi, misliti;
— gehen, na krivo, na hero ići;
etwas — anfangen, naopako što-
god početi; Jemanden — ansehen,

na krivo, poprěko, na kosa koga
pogledati.

Schiefbeinig, adj. krivonog.

Schiefe, f. kosina, kosost; krivost.

Schiefer, m. brusilovica (kamen) ;
(Splitter), trun, cěpka; —blau, n.
modrilo od brusilovice; —bruch,
m. ruda od brusilovice; —dach, n.
krov od brusilovice; —decker, m.
pokrivač od kućah; —icht, adj.
brusilovici spodoban; —ig, adj.
cěpak; —n, sich, v. 1. lupiti se,
cěpati se; —platte, —tafel, f.
ploča, skrila od brusilovice; —
schwarz, n. cèrnilo od brusilovice;
—weiß, n. cěpko bělilo; —zahn,
m. cěpak zub, kèrk zub.

Schiefheit, f. Schiefe.

Schiel-en, v. n. škiljiti, razroko gle-
dati; gledat izpod oka; —end,
adj. škiljav, razrok; —e Farbe,
igrajuća boja.

Schienbein, n. cěv, golën, golënica.

Schiene, f. (am Rade), šinja; (bei den
Wundärzten), daska.

Schieneisen, n. plosnato, plosno
gvoždje, želézo.

Schienen, v. a. (ein Rad), okovati
kolo; ein gebrochenes Bein —,
metnut u daske prebijenu nogu.

Schiennagel, m. čavao od šinje.

Schier, adv. skoro, malo ne, o ma-
lu, u malu.

Schierling, m. kukuta, trubeljika
(trava).

Schieße, f. lopar, lopata krušna.

Schießen, v. a. teći; padati; sěrnu-
ti; — lassen den Zügel, pustiti,
popustiti uzdu; — v. u. puknuti;
pucati; mit Pfeilen —, strěljati;
er ist in sie geschossen, zaljubljen
je; einen über den Haufen —, u-
bit koga iz puške; Bliże —, me-
tati, bacat gromove; zornige Bli-

Schießgewehr

B 503

H

Schiffsflagge

de —, sèrdito gledati; in die Höhe —, rasti, uzrasti, protegnuti se (u vis) ; Geld zusammen —, sastaviti, sakupiti sumu novaca; geschlossen sein, sulud, luckast, ludast biti; — n. pucanje; strèljanje; ein — halten, nišaniti se, pucat u nišan.

Schießgewehr, n. puška; pištolja; samokres; —graben, m. —haus, n. —plab, m. —statt, f. nišaniste, stréliiste; —loch, n. s. Schießscharte; —pulver, n. barut, prah puščani; —scharte, f. puškarica; —scheibe, f. kolut, nišan; —tasche, s. Jagdtasche.

Schiff, n. brod; ladja; korablja, drévo, dèrvo; (bei den Webern), čun, čunak; der verdere Theil des —es, prova, pura; der Hintertheil des —es, kèrma; zu —e gehen, ukèrcati se; das — in einer Kirche, brod od cèrkve.

Schiffbar, adj. brodiv, brodan; — keit, f. brodivost, brodnost.

Schiffbau, m. gradjenje, gradja brodovah; —er, m. gradilac brodovah; —kunst, f. arkitektura brodarska, gradjenje brodovah.

Schiff-bett, n. postelja mornarska; —bretter, pl. n. daske od broda; —brod, n. beskot mornarski, suhar; —bruch, m. brodolomje, brodkèršje, razbitje broda; —brüchig, adj. brodoloman, brodokèršan, razbijen na moru; —e, m. brodolomnik, utopnik; —brücke, f. most od brodovah, ladjni most.

Schiffchen, n. brodić, brodac, ladjica; korabljica, dèrvce, drèvce; (bei den Webern), čunak.

Schiffen, v. n. broditi, voziti se; jédriti; — v. a. voziti.

Schiffer, m. brodar, ladjar; mornar,

pomorac; gospodar od broda; — lohn, m. broditba, brodarina, brodarska plata; (Ueberfahrtsgeld), prevoznina.

Schiff-fahrer, m. pomorac, brodar; —fahrt, f. brodarstvo, pomorstvo; —fahrtsgesetz, n. zakon o brodarstvu; —fracht, f. teret od broda; —geräthe, n. sprava brodarska; —gerippe, n. rebra od broda; —grund, m. sentina, dno od broda; —haken, m. čaklja; —halter, m. ustavica (riba); —junge, m. dečko od broda; —kleid, n. haljina mornarska; —knecht, m. ladjar; mornar; —korb, m. koš, kosa, gajba (od broda); —kunst, f. brodarstvo; —last, f. last (dvě tone); —laterne, f. lanterna brodarska; —leute, pl. mornari; ladjari; —mühle, f. mlin na ladji; —pech, n. katran, pakao; —pfund, n. šipund (věrsta od měre); —pumpe, f. sosaljka od broda; —reich, adj. tko ima, gdě ima mnogo brodovah; —rose, f. kumpas; —sand, m. sověrnja, sagurna.

Schiffs-amt, n. brodski, ladjni ured; —boden, m. dno od ladje, sentina; —Capitän, m. kapetan od broda.

Schiffseil, n. gumina, čelo, palamar, konop od broda.

Schiffs-flagge, f. brodostěg, zastava od ladje; —flotte, f. Flotte; —fracht, f. teret od broda; —herr, f. Schiffspatron; —hintertheil, n. kèrma; —kiel, m. koluba; —knecht, —mann, m. ladjar, hajoš, mornar; —ladung, f. tered od broda; —mühle, f. vodenica; —patron, m. zavětnik od broda; —raum, m. proster unutěrnji od broda; —rheder, m. ladjnik, brodnik, gospodar ladje; —schnabel,

Schiſſzwieback

-3 504

&-

Schinden

m. nos, kljun, puž od broda; — soldat, m. soldat, vojnik pomorski; —spiegel, m. kěrma; —spur, f. pruga, trag za brodom; —theer, m. katran, pakao; —volf, n. mnornari; —wand, f. hokonj; —werſt, n. kantir, škar, škver; —zimmermann, m. kalafat; —zoll, m. brodarina, ladjarina.

Schiſſzwieback, m. beskot, suhar; — treppe, f. stuba, lěstve od broda; —wurm, m. grizlica morska; — zoll, m. brodaarina; —zug, m. ekspedicia, vojska pomorska; jedek konjah.

Schiſkane, f. pletka, zapletka, vuhenstvo.

Schild, m. (pl. —e), štit; (Schuz), štit, zaštita, obramba, okrilje.

Schild, n. (pl. —er), cimer; (Wap-penschild), gěrb.

Schilderei, f. oris, opis.

Schilderhaus, n. stražárniča.

Schildern, v. a. opisati, orisati; opisivati, orisivati.

Schildern, v. n. bit na straži, stražiti, stražariti.

Schildernd, adj. opisan.

Schilderung, f. opis, oris; opisanje; opisivanje, orisivanje.

Schild-fisch, m. f. Schiſſhalter; —halter, m. štitoděržac; —knapp, —träger, m. štitnik, štitonoša.

Schildkröt-e, f. kornjača, želva; — en, adj. od kornjače, od želve; —enschale, f. kora od kornjače, od želve.

Schildlaus, f. kermes.

Schildpadd, n. f. Schildkrötenſchale.

Schildträger, f. Schildknapp.

Schildwache, f. straža.

Schildzapfen, m. čep topovski.

Schiſſ, m. &. n. rogoza; sita; terst, těrstika, těrska; —becke, f. hasu-

ra, stura, rogožina; —graß, n. rogoza; —icht, —reich, adj. pun site, rogoze, rogozom, sitom obrašten, zarašten; —klinge, f. nož, sablja itd. izdubljena; —meer, n. (in der Bibel), cěrljeno more; — rohr, n. f. Schilſ.

Schillern, v. n. igrati, titrati, měnjati, prelěvati boju.

Schillertasset, m. taſeta igrajuća, titrajuća.

Schilling, m. šiling; fig. šibje, šibe.

Schimmel, m. (weißes Pſerb), bělac (konj).

Schimmel, m. plěsan; —ig, adj. plěsniv; —n, v. a. plěsniviti, zaplěsniviti, poplěsniviti.

Schimmer, m. blisk, bliska; bliskanje; sjajnost, sjanje; světlost; ein — der Hoffnung, iskra uſanja; —n, v. n. bliskati, bliskati se, sjati, sěvati, světiti se; —n, n. bliskanje, sjanje, sěvanje.

Schimpf, m. poruga, pogěrda, psovka; ukor; prikor; sramota; — en, v. a. gěrditi; psovati; karati; sramotiti; —lich, adj. sramotan; pogěrdan; —name, m. naděveno, pogěrdno ime, naděvak; —rede, f. pogěrdan govor, pogěrdne rěč; —wort, n. pogěrdna rěč, psovka.

Schindaas, n. měrcina, stěrvina, leš, lešina.

Schindanger, m. deralište, živoder-nica.

Schindel, m. šindala, šindra, šindrika, šilba; —bach, n. šilben krov, krov od šindre; —n, v. a. pokrivi, pokrivati šindrom.

Schind-en, v. a. derati; guliti; globiti; —er, m. živoder, derač; —erei, f. deranje; guljenje; globljenje; —erkarren, m. živoderska, deračka kola; —erknecht, m. dera-

Schläfrig

506

3

Schläger

Schläfrig, Schläferig, adj. pospan, drěmljiv, spavaćiv; —keit, f. drěmljivost, pospanost, spavaćivost; drěm, drěmež.

Schlafrock, m. pokućni kuntoš, haljina pokućna; —stelle, —stätte, f. spavaće m'sto; —sucht, f. měrtvílo, měrtvi san; —füchtig, adj. měrtvosanen; —trank, m. spavaći napitak; —trunk, m. napitak prie sna; —trunken, adj. sanen, bunovan; —zeit, f. vrême od spanja, doba od počinka; —zimmer, f. Schlafgemach.

Schlag, m. udar, udarac; (des Herzens, Pulses, einer Glocke), kuca nje, bijenje, udaranje, lupanje; (einer Münze), kov; (Kutschen-schlag), vrata, vratašca od karu cah; (der Nachtigall, Wachtel), pě vanje, (Art, Battung), věrsta, fe la; struk; pasmina; poreklo; rod; (Krankheit), kaplja; Schläge, pl. batine; der — im Walde, děrvarenje, město, gdě se děrva sěku; —ader, f. Pulsader; —halsam, m. balsam od kaplje; —bar, adj. za posěć; —baum, m. pranjga, štranjga, prěčnica.

Schlagebrücke, f. Zugbrücke.

Schläge, pl. f. Schlag; —faul, adj. tk-o neosětja hatinah.

Schlägel, m. malj, maljić, maljica, bat, batić; (bei geschlachtetem Vieh), stražnji čerek, stegno.

Schlagen, v. n. (als das Herz, der Puls, die Uhr), biti, udarati, tući, kucati; an etwas —, udarit o što; (von der Nachtigall), pěvati, poja ti; aus der Art —, izroditi se; in etwas —, spadati, slišati ka mo; — v. a. udariti; kucnuti, kucati; tući, biti; Geld —, ko vati novce; den Feind —, razbiti,

potuć neprijatelja; Holz —, děrva sěći; etwas in den Wind —, nemariti, nehajati za što; zanemariti štogod; etwas in Papier—, zaviti, zamotati štogod u papir; die Arme in einander —, prekěrstiti, metnuti na križ ruke; die Unkosten auf die Waare —, sračunati troškove na robu; die Interessen zum Kapital —, uzeti kamate u glavno; den Ball —, lop tati se, igrati se lopte; einen Triller —, potresti, potresati (glasom); einen Nagel in die Wand —, udariti, zabiti čavao u zid; einen Schuh über den Leisten —, nabit na kopito; Del —, ulje prešati, těstiti, ožimati, eine Brücke —, napraviti most; einem eine Ader —, otvoriti žilu, kěrv komu pu stiti; einen zum Ritter —, napravit koga vitezom; etwas durch ein Sieb —, prosijati štogod; den Mantel um sich —, zamotati se u kabanicu; sich —, v. r. tući se, biti se, udarati se; sich zu einem —, pridružiti se, pristati k ko mu; sich auf die Seite —, ukloniti se, ugnuti se; sich mit Sorgen —, pojědati se, grizti se od skěrbi; sich mit seinen eigenen Worten —, ubiti, ubijati sam se be, sam proti sebi govoriti; sich etwas aus dem Sinne —, izbit što sebi iz glave; sich in das Mittel —, medjustati, medjustanuti; sich rechts, links —, obratjati se, kre tati se s desna na lěvo; ein schlagen-der Beweis, nadvladni dokaz; — n. bijenje, udaranje, kucanje; pě vanje, pojanje; boj, bitka.

Schläger, m. ubojica; mejdandžia; — ci, f. hèrvanje, čupanje; boj.

Schlägesatz

507

B

Schlecht

Schlägesatz, m. datak, danak, daća
za kovanje novacah.

Schlagfluß, m. kap, kaplja.

Schlaggold, f. Knallgold.

Schlag-holz, n. děrva za posěć;
(Schlägel), malj, maljica, batić;
-loth, n. (t.) pripoj; —regen, m.
plaha, plahovita kiša, ploha; —
schatten, m. (in der Malerei), sě-
na; —schatz, f. Schlägeschatz; —
taube, f. pitom golub.

Schlaguhr, Schlaguhr, f. bijuća ura,
bijući sat.

Schlagwerk, Schlagewerk, n. bilo (od
ure).

Schlagwasser, n. voda od kaplje.

Schlagwort, n. naznačna rěč; priča.

Schlagwunde, f. rana od udàrca.

Schlamm, m. grez, blato, glib, kao;
—beißer, —beißker, m. piskor, či-
kov.

Schlämmen, v. a. plakati, prati; o-
prati, izplakati; čistiti; očistiti:
miti; pomiti.

Schlämmen, v. n. fig. žderati, pijan-
čovati, veselo živěti; lokati.

Schlämmer, m. pomivalac, izplaka-
lac; fig. proždor; —ei, f. prož-
děrlost; pijančovanje.

Schlamm-grube, —pfüße, f. kaluža.

Schlammig, adj. kalovit, blatan, gli-
bovit, grezovit.

Schlampampen, f. Schlämmen.

Schlamp-e, f. napoj; fig. slandra,
loća, smucka; —en, v. a. lokati;
fig. slandrati, smucati se; —ig,
adj. slandrav, smuckav.

Schlange, f. zmija, kača, guja, gu-
jina.

Schlängeln, sich, v. r. vijugati se,
krivudati se, izvijati se; — n.
krivudanje, vijuganje.

Schlangen-artig, adj. gujast, zmi-
jast; zmijni, zmiiji; —biß, —

stich, m. ujědina od zmije; —brut,
f. skot zminji; —sörmig, adj. vi-
jugav, izvit, vijugast; —gang,
n. izvitak, zavoj; —gras, n. ko-
zalac zminji, zminac (trava); —
haut, f. —balg, m. svlak, košu-
ljica od zmije; —haar, n. kosa
zminja, vlasi zwinji; —holz, n.
zminje děrvo; —kopf, m. glava
od zmije; —köpfig, adj. zmijo-
glav; —kraut, f. Schlangengras;
—linie; f. vijugasta linia; —stein,
m. zmijevik, ofit (kamen); —trä-
ger, —mann, m. (Sternbild), zmij-
nik (zvězdovje); —wurzel, f. f.
Schlangengras; —zunge, f. zminji
jezik.

Schlank, adj. vit, vitak, tanak, ta-
nen, gibak; —heit, f. vitost, vit-
kost, gibkost, tankoća.

Schlapp, f. Schlaff.

Schlappe, f. udarac, udar; razsap;
fig. nesrěća; pljuska.

Schlappen, v. n. visěti; klapati.

Schlapphut, m. klempav šešir, klo-
buk.

Schlaraffe, m. lěnjak, ležak, bezpos-
lica, danguba; —ngeſicht, n. lo-
povsko lice; —nland, n. utopia,
zemlja, gdě pečeni golubi u usti
padaju.

Schlarse, f. papuča.

Schlarsen, v. n. klapati.

Schlau, adj. lukav, hitar, šegav.

Schlauch, m. měh, měšina, tulum,
tulumina.

Schläuder, 2c. f. Schleuder, 2c.

Schlaudem, v. n. lengariti se, lěn
biti.

Schlau-heit, f. lukavost, lukavština,
hitrina, hitroća, šegavost; —kopf,
m. lukavac, šegavac.

Schlecht, adj. (einfach), prost, pri-
prost; (nicht gut), zao, herdjav,

Schlechterdings

508

H

Schlender

nevaljao, zločest; potišten; —es
Wetter, zlo, ružno vrěme; —cr
Mensch, zločest, hèrdjav, pogan
čověk; — und recht, prav i zdrav;
— adv. zlo, hèrdjavo, nevaljalo.

Schlechterdings, adv. baš, upravo;
svakako; — nicht, nikako, nipo-
što, pod nikakov način.

Schlecht-weg, —hin, adv. baš, upra-
vo; u kratko, bez obzira; zlo,
hérdjavo.

Schlecken, ic. f. Lecken, ic.

Schleckern, v. n. lizati se, oblizivati
se; oblizati se.

Schlehe, f. tèrnjina; —nbaum, —
ndorn, m. cèrni glog, cèrni tèrn;
—nwein, m. tèrnovo vino.

Schleichdrucker, m. potajni štampar.

Schleich-en, v. n. puzati, puziti, mi-
lèti; smucati se, vući se; herbei
—, prikrasti se; sich davon —, u-
krasti se, otići kradom; — v. a.
Waaren —, kriomčariti, uvo-
ziti kradom robu inostranu; —
endes Fieber, a. potajna, tajna
groznica; —er, m. potmimrak, ša-
ralac, šaren čověk; —handel, m.
tajna, potajna tèrgovina, kriom-
čarenje, krijumičarenje; den —
handel treiben, krijumičariti, kri-
omčariti, uvoziti kradom robu;
händler, m. krijumičar, kriomčar;
—waare, f. kriomčarska roba; —
weg, m. tajni, tatski put, put za-
branjen; auf einem —wege, izpod
žita (otišao).

Schleier, m. veo, prekrivalo, (t.) pri-
jevjes, koprena; den — nehmen,
obuć se u duvne; —lehen, n.
ženska podarbina; —feud po pres-
li; —n, v. u. pokriti; —tare,
f. (t.) svadbarina; —tuch, a. veo,
poša.

Schleißbahn, f. tociljavka.

Schleifbank, f. brus, tocilj brusarski.

Schleife, f. (Schlitten), saonice; vla-
čice; (Schlinge), petlja; šeput; u-
zao; (Hutschleife), pletak, plečić,
trak za seširom.

Schleisen, v. a. (eine Festung), razo-
riti; razvaliti; (schleppen), vući,
smucati; einen Buchstaben —, iz-
govorit sladko slovo koje; Noten
—, slěti, slěvati gajde.

Schleisen, v. a. (glätten), gladiti, laš-
titi; (wehen), oštriti, brusiti;
naoštriti, nabrusiti.

Schleifer, m. brusan.

Schleif-kanne, f. tulača, čabrica; —
mühle, f. brusarnica; —rad, n.
brusarsko kolo; —scheibe, f. krug
brusarski; —schuhe, f. Schlitt-
schuhe. [rotina.

Schleiffel, n. Schleifspäne, pl. m. ta-

Schleif-stein, m. brus; tocilj, tocio;
—trog, m. korito od tocilja; —weq
f. Schleichweg.

Schleihe, f. linj, linjak (riba).

Schleim, m. slina; sopolj, sopolina;
—drüse, f. sopoljata žlédza.

Schleimen, v. n. uzročiti, činiti, dě-
lati sopolinu; — v. a. čistiti, va-
diti, izvaditi sopolinu; skinuti pě-
nu (sa šećera).

Schleimig, adj. sopoljat, sopolinav,
sopolinast.

Schleise, f. luč; (Charpie), očinci.

Schleißen, v. n. činkati se, sipati
se; očinkati se, osipati se, cěpati
se; derati se; — v. a. cěpati;
Feder —, činkati, čihati perje.

Schlemmen, f. Schlämmen.

Schlender, m. f. Schleppkleid; —er.
m. šemutalo, šemutavae; —gang,
m. lěn, kenkav, gingav hod, smu-
canje; starinski, obični hod; —n,
v. n. šemutati, vući se, smucati
se, lěno, kenkavo ići.

Schlendrian

509

ë

Schließnagel

Schlendrian, m. (Schlendergang), sta-
ri, dědinski običaj.

Schlenkern, v. n. mahati; šemutati;
praćakati se; mit den Armen —,
mahati rukama; — v. u. bacati,
hitati, metati.

Schleppe, f. rep.

Schleppen, v. a. vući, smucati, po-
tezati; sich —, v. r. vući se, smu-
cati se.

Schleppenträger, m. reponoša.

Schlepp-garn, f. Schleppneß; —kleid,
n. repata, smucava haljina; —
neß, n. iztezavica (mrěža); —seil,
—tau, n. gumina, konop, čelo (za
potezat za sobom brod).

Schleuder, f. praća; —er, m. pra-
ćar, praćnik; fig. kvari-zanat,
pěrtljar; —n, v. a. bacati, metati,
hitati, turati (iz praće); die Arme
—, bacat rukama.

Schleudern, v. n. kvarit zanat, pěrt-
ljati; mit den Waaren —, dat u
necěnu, bacit za ništa.

Schleuverstein, m. kamen od praće.

Schleunig, adj. běrz, hitar, skor, na-
gao.

Schleuse, f. hlip, ustava; —ngeld,
n. datak, danak od ustave; —n=
meister, m. ustavar.

Schlich, m. Schlichte, f. (bei den We-
bern), tkalačka klija.

Schlich, m. (ein Mineral), šlih; (auſ
dem Schleiffstein), glib, kao na bru-
su kad se brusi.

Schliche, pl. m. potajni puti, tajni klanci i bogazi; (Ränke), pletke, zapletci.

Schlicht, adj. jednak, ravan, gladak;
fig. prost, priprost, jednostavan,
naravan, naravski.

Schlichtart, f. bradva.

Schlichte, f. tkalačka klija.

Schlichten, v. a. sjednačiti, pojedna-

čiti; izgladiti, poravnati, izravna-
ti; einen Streit —, utěšiti, umi-
riti, potěšiti, dokončati zavadu;
Holz —, složiti, slagati děrva.

Schlicht=feile, f. fina pila, lima; —
hobel, m. blanja za gladjenje.

Schlichtung, f. gladjenje; jednačenje;
ravnanje; (des Streites), umirenje.

Schlick, m. grez, kao, glib gusti.

Schlief, m. przsan valjušak, przsan
komadić těsta u kruhu.

Schlieren, v. n. uvući se.

Schliessig, adj. przsan, nepečen.

Schließe, f. kopča.

Schließen, v. n. zatvoriti, zaključati,
zaprěti; zu Pferde —, dobro,
čvěrsto jahati; das Kleid schließt
gut, dobro stoji haljina; (sich en-
den), svěršiti se, dověršiti se, do-
končati se; — i. a. zatvoriti, za-
prěti; zatvarati, zapirati; in Ket-
ten —, okovati; einen Vertrag,
Frieden —, učiniti, sklopiti mir,
pogodbu; (beendigen), svěršiti, do-
věršiti, dočeti, dokončati, zagla-
viti; ein Protekoll —, zaključiti
napismik, die Augen —, zažmati,
zaklopiti oči; (einen Schluß zie-
hen), suditi, zaključiti, izvoditi
izčega, da...; in sich —, saděrža-
vati, imat u sebi; einen Kreis —,
napraviti krug, okrug; ein Bünd-
niß — udariti uvět; eine Rech-
nung —, dověršiti, dokončati ra-
čun; sich —, v r. zatvoriti se,
zaprěti se.

Schlierer, m. ključar; vratar; tamni-
čar; —in, f. ključarica; vrata-
rica.

Schließgeld, n. tamničarina.

Schließlich, adj. zadnji, stražnji, na-
pokonji, poslědni; — adv. za
svěrhu, za zaglavak, napokon.

Schließnagel, m. klin, zasunka.

Schlürfen

511

Schmarozen

Schlürfen, Schlürfen, v. a. sèrkati;
klapati.

Schluß, m. (Ende), konac, zaglava,
svèrha, zaglavak, svèršetak; (aus
Vernunftgründen), zaključenje, sud,
izvod, razsudak, zaključak; (Be-
schluß, Entschluß), nakanjenje, od-
luka; der — einer Rechnung, svèr-
šetak, dovèršenje računa kakova;
einen — ziehen, zaključiti, suditi,
izvoditi; er hat einen guten —,
(im Reiten), dobro čvèrsto jaše;
—bericht, m. zavèršno, zaglavno
izvěštje.

Schlüssel, m. ključ; —hart, m. brada
od ključa; —hein, n. ključ (kost);
—klume, f. lestegin, leztedaj
(evět); —büchse, f. ključ (za pu-
canje); —geld, n. ključarina; —
loch, n. ključanica; —ring, m.
kolobar, karika od ključa; —rohr,
n. cěv od ključa.

Schluß-fassung, f. zaključak; —folge,
f. poslědak, poslědovanje.

Schlüssig, adj. nakanio, odvažen.

Schluß-prüfung, f. glavni izpit; —
punkt, m. piknja, točka; —rech-
nung, f. zavèršni, zaglavni ra-
čun; —rede, f. silogizam; zagla-
vak, zaglava; —satz, m. zaglava,
zaglavak; —schrift, f. zaglavni
spis; —stein, m. ključ, kamen po-
slědnji; —zettel, m. samsarska ce-
dulja; —zierath, m. (in der Dru-
ckerei), zadnja, poslědnja, napoko-
nja figura.
[ga, ruga, rug.

Schmacht, f. sramota, prikor; poru-

Schmachten, v. n. čeznuti, ginuti;
— n. čeznutje, ginutje.

Schmachtend, adj. čeznuć, ginuć.

Schmächtig, adj. vit, vitak, tanak;
—keit, f. vitost, vitkoća, tankoća.

Schmachtriemen, m. remen, kaiš (za utezanje).

Schmack, m. ruj (rastje).

Schmacke, f. smak (brod).

Schmackhaft, adj. tečan, smašan; —
igkeit, f. tek, tečnost, smaš.

Schmaddern, v. n. čěrčkati, mazati.

Schmähen, v. a. psovati, ružiti, sra-
motiti; ogovarati, zloglasiti.

Schmählig, adj. zlorek, ujědan; (ärm-
lich), siromašan, siromaški, osku-
dan.

Schmäh-schrift, (t.) psovnica; —sucht,
f. ogovaranje, zloglašenje; —süch-
tig, adj. zlorek, ujědan; —ung, f.
ogovor; ogovaranje; psovanje;
gërdjenje; psovka; —wort, n.
psovka.

Schmal, adj. uzak, uzan, tanak; ta-
nen; oskudan, bědan, siromaški,
siromašan.

Schmälen, v. n. lajati, kričati, vi-
kati. bučiti; psovati; — n. kri-
čanje, vikanje, lajanje, psovanje.

Schmäler-n, v. a. maliti, umaliti;
stiskati, stisnuti; die Ehre —,
uzet poštenje, uvrěditi; Jemandes
Lohn —, podrézati komu platju;
—ung, f. umaljenje; stisnutje;
(der Ehre), pogèrda, uvrěda. uvrě-
djenje.

Schmalhans, m. nur in der Red. bei ihm ist
— Küchenmeister, širomaški živi, ži-
vari, hèrdjavo se hrani.

Schmalte, f. smalt.

Schmalthier, n. (bei den Jägern),
lane.

Schmalvieh, n. (in der Landwirths-
schaft), ovce.

Schmalz, n. maslo; salo; mast; —
birn, f. vèrsta od krušakah; —
en, v. a. mastiti; zamastiti.

Schmant, m. skorup, povlaka.

Schmarož-en, v. n. živěti mukte,
muktariti; —er, m. muktagia,
čankoliz, zděloliz, nabiguzica, na-

Schmarre

B 512

B

Schmiede

metpuška; —ervſlanze, f. nametno
rastje cizopasno, fatkarsko rastje.

Schmarr-e, f. brazgotina, rana; —
ig, adj. brazgotinast, ranjav, ra-
njen.

Schmaſche, f. petlja; (Sammsſell),
koža jagnjeća.

Schmaß, m. emok, cvoka; —en, v.
n. emoknuti, cvoknuti; emokati,
cvokati.

Schmauch, m. gust dim; —en, v. n.
pušiti, kaditi, dimiti; dimiti se,
pušiti se, kaditi se; —er, m. pu-
šilac, duhandžia; —feuer, n. dim-
ljiv oganj.

Schmaus, m. čast, gostba, sobet,
štov.

Schmaus-en, v. n. častiti se, gostiti
se, štovati se; —er, m. sladokus,
masnoguz; —erei, f. čast, veselje,
goštenje

Schmecken, v. a. kušati, okusiti, po-
kusiti; — v. a. tečan biti, imati
tek; udarati, davati; eš schmeckt
nach Ruß, udara, dava po čadji;
wie schmeckt Ihnen dieses? kako
vam se to dopada, kako vam se
vidi, čini? ſich gut — lassen,
smašno jěsti.

Schmeer, m. salo; —bauch, m. tèr-
buh debeli; fig. tèrbonja.

Schmeichelei, f. laskanje, ulagivanje,
laštenje; gladjenje, dragovanje.

Schmeichelhaft, adj. laskav, lastiv.

Schmeicheln, v. n. laskati, lastiti se;
ulagivati se; gladiti, dragovati;
prilizivati se; ſich —, v. r. na-
dati se; misliti; ufati se; — n.
f. Schmeichelei.

Schmeichelnd, f. Schmeichelhaft.

Schmeichler, m. lastivac, laskatelj,
ulagivalac, prilizivalac; —iſch, f.
Schmeichelhaft.

Schmeidig, f. Geschmeidig.

Schmeiſen, v. a. baciti, hititi; uda-
rati, biti; srati.

Schmeißſliege, f. muha mesna.

Schmelz, m. —glas, n. savat; —ar-
keit, f. savat; topljenje, taljenje;
—bar, adj. topljiv, taljiv; —bar-
keit, f. taljivost, topljivost; —
butter, f. raztopljeno maslo.

Schmelzen, v. n. topiti se, taliti se;
— v. a. topiti, taliti, čvariti,
cvrěti; raztopiti, raztaliti.

Schmelzer, m. topilac; lěvalac, lě-
vač.

Schmelz-hütte, f. lěvarnica; —kunst,
f. lěvarstvo; savatleisanje; —ma-
ſer, m. savatleisar; —malerei, f.
savat; savatleisanje; —ofen, m.
peć (za taljenje); —tiegel, m. to-
pionica, lonac (za taljenje); —
ung, f. taljenje, topljenje; —werk,
f. Schmelz.

Schmergel, m. smerilj (kamen); (Dot-
terblume), lesandra (trava).

Schmerl, m. f. Lerchenſalk.

Schmerle, f. věrsta od ribice.

Schmerz, m. bol, bolest; tuga, ža-
lost, pečal; —en, v. a. boliti; ža-
lostiti, peći, mučiti; —engelb, n.
(t.) bolnina, ubojina; —haft, —
lich, adj. bolan, bolestan; tužan,
žalostan; —loß, adj. bez bolesti;
bez tuge, bez žalosti.

Schmetterling, m. leptir, lepir, me-
tulj.

Schmettern, v. n. gėrmėti; zujiti;
oriti se; — v. a. udariti; raz-
biti; baciti.

Schmíd, (Schmied), m. kovač; —in,
f. kovačica.

Schmiede, f. kovačnica, viganj; —
balg, m. měh, měšina kovačka; —
esse, f. viganj; —hammer, m. bat
kovački; —handwerk, n. kovačia,
kovački zanat; —knecht, m. mo-

Schmieden

B 513

B

Schnabeln

mak kovački; —kohle, f. ugljen; —meister, m. majstor kovački.

Schmieden, v. a. kovati; in Ketten —, okovati.

Schmiede=jschlače, f. okujine, izvarak; —žange, f. klješte kovačke; —zeug, n. sprava, orudje kovačko.

Schmiege, f. skvadra uvitljiva; sagibljiva.

Schmiegen, v. a. privinuti, priviti, savinuti, svinuti, prignuti, sagnuti; sich —, v. r. svinuti se, privinuti se, priljubiti se; fig. poniziti se, sniziti se; sich an etwas —, uhvatiti se, uloviti se česa.

Schmiele, j. Binse & Schwiele.

Schmier, n. salo.

Schmieralien, pl. čěrčkarie; mit, mito.

Schmierbüchje, f. kutia, sud od masti.

Schmierc, f. mast.

Schmieren, v. u. mazati; pěrljati, zamazati; omazati; opěrljati, zapěrljati; den Wein —, měšati, kvarati vino; einem die Hände —, mititi, podmititi koga; einem das Maul —, zamazati, premazati komu usti; (prügeln), devetati, lupati; izlupati, izbiti.

Schmierer, m. mazalac, čěrčkalo; — ei, f. čěrkaria, čěrčkanje.

Schmierig, adj. pěrljav, kaljav, uka ljan, zakaljan, zamazan, omazan, nečist.

Schmier-käse, f. frižak sir; —kalbe, f. pomast, mast; —sch, n. šugava, srabljiva ovca; —wolle, f. nečista vuna.

Schminkbechne, f. pasulj, pošanj.

Schmink-c, f. rumenilo; bělilo; — en, v. u. rumeniti; narameniti; běliti; naběliti; namazati bělilom,

il rumenilom; —flecken, n. kèrpica za rumenilo, bělilo; —pflästerchen, n. madež (pristavljeni).

Schmiß, m. mah, udar, udarac.

Schmiß, m. šikac.

Schmize, f. švigar.

Schmizen, v. a. šiknuti, švignuti, ošvignuti, šinuti, ošinuti, maznuti.

Schmollen, v. n. sèrditi se, mèrgoditi se.

Schmorbraten, m. pèrženo, prigano meso.

Schmoren, v. u. pèržiti, frigati, prigati.

Schmu, m. (gem.) dobitak.

Schmuck, m. ures; nakit; naprava; (Gdelgesteine), drago kamenje, biser.

Schmuck, adj. lép, krasan, pristao.

Schmücken, v. a. resiti, kititi; narresiti, uresiti, nakititi; napraviti; — n. kitjenje, rešenje; napravljanje.

Schmuck-kästchen, n. skrinjica s dragim kamenjem; —loš, adj. bez naprave, bez uresa.

Schmudelig, adj. (gem.) nečist, gadan, smradan.

Schmuggeln, v. a. kradom uvoziti robu, krijumićariti, f. Schleichhan-del treiben.

Schmuggler, f. Schleichhändler.

Schmunzeln, v. n. směšiti se.

Schmuß, m. smrad, gad; —en, v. n. smraditi, gaditi, pěrljati, kaljati, mazati; —ig, adj. smradan, nečist, gadan; pěrljav, kaljav, zamazan; —titel, m. nadvornji naslov, vanjski tituo.

Schnabel, m. kljun; (an einem Schiff), kljun, nos, puž; —eisen, n. rudilo.

Schnabeln, Schnabeliren, v. a. & n. (im Scherz), jěsti, daviti se, gutiti se.

33

Schnäbeln

3 514

3

Schneide

Schnäbeln, sich, v. r. ljubiti se; cě-
livati se.

Schnake, f. (Insect). komar.

Schnak-e, f. (ein Scherz), šala, šur-
ka, pošalica, lakèrdia; —isch, adj.
zabavan, směšan, šaljiv.

Schnalle, f. kopča.

Schnallen, v. a. kopčati; zakopčati.

Schnallen-dorn, m. jezičac od kopće;
—macher, m. kopčar.

Schnalzen, v. a. pucati, praskati.

Schnappen, v. a. lapiti, lapnuti
zvocnuti; laptati, zvocati; — v.
n. nach etwas —, lapnuti, lapta'i
na što; nach Luft —, zevati; (von
einer Feder im Schloße), skoknuti,
odapeti se.

Schnäpper, m. backavica; (Art Arm-
bruft), vèrsta od samostrèla.

Schnapp-seder, f. jezićac, pero; —
hahn, m. razbojnik, lupež.

Schnapps, Schnapp, i. skok, prask!

Schnapps, m. rakia, žganica.

Schnappiack, m. bisage, torba.

Schnappsen, v. n. piti rakiu.

Schnarch-en, o. k. hèrkati; —er, m.
hèrkalac.

Schnarre, f. čagèrtaljka, vèrtaljka;
klopotac, klepetalo.

Schnarren, v. n. čagèrtati, vèrcati;
klopotati; (im Reden), vèrčati; —
n. (im Reden), vèrčanje.

Schnarrwerk, n. brundalo (u orguljah).

Schnattern, v. n. (von Gänsen), ga-
kati; fig. (von Mlenschen), beneta-
ti, blebetati.

Schnaub-en, v. n. dihati, odisati;
duvati, puhati; daktati, daktéti;
nach Rache —, hlepiti za osve-
tom; sich —, v. r. useknuti se,
useknjivati se; —en, a. dihanje,
odisanje; duvanje, puhanje; dahta-
nje, daktjenje; — end, adj zapu-
han, zapěhan, zasopljen; daktjuć.

Schnausen, f. Schnauben.

Schnauze, f. Schnäuzchen, n. (von
Thieren), rilo, gubac, surla, gu-
bica, trubica; (an Gefäßen), nos.

Schnäuzen, v. a. useknuti, useknji-
vati; einen —, prevariti.

Schnecke, f. puž, spuž; (in der Bau-
kunst), uvitak.

Schneckenauge, n. oko od uvitka;
—berg, m. bèrdo, glavica s uvi-
tim oko sebe putom; —förmig,
adj. zavijat, zavijen, uvit, na za-
voje; —gang, m. zavijat put; pu-
žev hod, pužev korak; —haus, n.
kuća od puža; —linie, f. zavijata
linia; —post, f. léna vožnja; —
treppe, f. zavijata stuba, stuba na
zavoj, skalini na šarap.

Schnee, m. sněg; —ball, m. gruda
od sněga; —bahn, f. pèrtina; —
berg, m. sněžnik; —fall, m. sně-
žana spast; —flucke, f. pahalj,
pram, pramen od sněga; —gebir-
ge, n. sněžnik, sněžna gora, pla-
nina; —gestöber, n. mećava, vija-
vica; — glödchen, n. visibaba
(evět); —grube, f. sněžnica; —
hausen, m. hèrpa, gomila sněga;
—huhn, n. běla jarebica (ptica);
—ig, adj. sněžan; —lauwine, f.
urvina od sněga; —luft, f. sněžan
zrak, sněžno povětarce; —reich,
adj. sněgopadan; —schuh, m. po-
stol za sněg, ledenjak; —wasser,
n. voda od sněga, sněžanica; —
weiß, adj. běl, bio kao sněg, sně-
žan; —wetter, n. sněžno vrême,
sněg; — wolke, f. sněžan o-
blak.

Schneide, f. ostro, brid, ostrica, oštrice;
—bank, f. konj (bačvarski); —ei-
sen, n. nož, nožac; sécalica; —
—holz, n. dèrvo za pilit; —lade,
f. sěčkarnica.

Schneiden

515

B

Schnitthandel

Schneiden, Schneiteln, v. a. sěcati, sěckati; kresati děrvje.

Schneide-messer, n. nož, nožac; —
můhle, j. Sågemůhle.

Schneiden. v. a. sći; rězati; piliti;
strići; krojiti; žeti; in Holz, Stein
—, sěći, usěći, udělati u děrvo,
kamen; There —, škopiti, kopiti,
štrojiti; Geßichter —, kreveljiti se,
ocirati se, Geld —, rubiti, obrě-
zivati novce; — v. n. oštar, kaštar
biti; rězati; im Leibe —, zavijati
u těrbuhu koga; das schneidet in
den Beutel, to jako dira u kesu;
—end, part. & adj. oštar, bridak,
rezak.

Schneider, m. krojač, terzia; —in,
f. krojačica; —ei, f. —handwerk,
n. krojačia. krojački zanat; —ge-
selle, m. dtić, momak krojački;
—meister, m. krojački majstor;
—n, v. a. krojačiti; —tisch, m.
stol krojački.

Schneizezabn, n. prednji zub; —
zeug, n. sěčivo.

Schnebig, adj. bridak.

Schneiteln, j. Schneiden.

Schnell, adj. běrz, hitar; nenadan;
— adv. běrzo, hitro; iznenada iz
prěka.

Schnellen, v. u. haciti, hititi; oda-
peti; sputiti; (betrügen), prevariti,
obmanuti; — v. n. skoknuti, sko
čiti; poletěti, izletěti; věrcati;
zvěrenuti.

Schneller, m. zvěřka, skěrpuša.

Schnell-füßig, adj. lakonog, lakih no
guh; —galgen, m. věšala, sohe;
—igkeit. f. běrzoća, běrzina, běr-
zost, hitrina, hitroća, hitrost; —
—kraft, f. lastičnost, hitra sila;
—kugel f. Schnellfügelchen. Schnell-
käulchen, n. loptica (od mramora
itd.); —wage, f. studira; —zün-

gig, adj. běrza, hitra jezika; —
zůngigkeit, f. běrzina, hitrina od
jezika.

Schnepfe, f. šljuka; —endreck, m.
govno od šljuke; —enjago, f. lov na
šljuke, lov šljukah.

Schneppe, f. (zur Trauer), kljun (na
kapi ženskoj) ; (an Gefahren), nos ;
gěrlo, gěrlić.

Schnepper, f. Schnapper.

Schneuse, f. prosěk, progon, (prosě-
čen put u šumi).

Schneien, v. i. sněžiti, sněg padati.

Schnick schnack, m. blebet, blebetanje,
běrbljotine.

Schnieben, f. Schnauben.

Schniegeln, v. u. napraviti; naprav-
ljati.

Schnitteln, f. Schnauffeln.

Schnippchen, n. zvěřka, skěrpuša.

Schnippeln, Schnipfeln, Schnipfernt,
v. a. sěckati; rězkati.

Schnippen, v. n. (mit dem Finger),
pucati, puknuti, prasnuti; (schnel-
len), zvěrcati; zvěrcnuti.

Schnippisch, Schnappisch, adj. pěrpošan.

Schnirkel, f. Schnörkel.

Schnitt, m. (ven Kleidern), kroj; (Hieb,
Ginschnitt), rěž, zarěž, prorěž, rě-
zotina; (eines Buches), obrěž; (ab-
ge schnittenes Stück), križka (kruha);
(Gewinn), dobitak; seinen — wo-
bei machen, napuniti kesu pri čem;
der — des Getreides, žetva.

Schnittte, f. Schnittchen, n. križka,
landa.

Schnittter, m. žetilac; —in, f. žetilica.

Schnitt handel, m. těrgovina na rif,
prodaja krojne robe; —händler, m.
rifnik, těrgovac na rif, (t.) proda-
valac krojne robe, těrgovac skroj-
nom robom; —hobel, m. blanja (za
obrěživanje); —lauch, m. pras,
pori luk; —messer, n. nož, nožac;

33 *

Schniß

516

Schöffe

(der Winzer), kosěr; —waare, f. krojna roba; —zeit, f. vrěme žetve.

Schniß, m. rěz, rězotina; križka, landa; —bank, f. Schneidebank.

Schnißel, pl. strigotine, ustrižki; ob. rězotine, odrězine; trěske; —n, v. n. sěckati; rězkati; děljkati, deljukati.

Schnissen, v. a. rězati; sěći; děljati.

Schnißer, m. kipotvorac; děljar; rězač; (Fehler), pogrěška, falinga.

Schnißern, v. n. faliti; faljivati.

Schniß-messer, n. nož, nožac; —werk, n. děljarsko dělo, děljarski teg.

Schnöd-e, adj. ponosit; pogěrdan; ružan, gadan; tašt, ništaran; potižten; —igkeit, f. ponositost; pogěrdnost; taština; rugota, gadnost; potižtenost.

Schnoppen, f. Schnuffeln.

Schnörkel, m. cisra; cisaria.

Schnuffeln, Schnüffeln, v. a. njušiti.

Schnupfen, v. n. & a. Tabak —, piti burmut.

Schnupfen, m. kihavica, hunjavica, nahlada, nazeha, nazima, nastida.

Schnupfer, m. —in, f. tko pije, koja pije burmut.

Schnupftabak, m. burmut, tabak; — šcose, f. tabakera, burmutica.

Schnupfstuch, n. rubac (od nosa).

Schnuppe, f. (von Licht), mosur od svěče. [snaha.

Schnur, f. (Schwiegertochter), nevěsta,

Schnur, f. (zum Binden), pletčić; věrpeca; gajtan; uzica; cine — Perlen, niz biserah; (eine — Kastanien, Feigen etc.), věnac; grovača; navěrzaj; über die — hauen, stupit prěko měre, prěko načina.

Schnür-band, n. uzica, věrpeca; — bruft, f. stan (za utezanje).

Schnürchen, n. věrpěica, uzica, užince; gajtanić.

Schnüren, v. u. svezati; stegnuti, u-tegnuti; zapetljati; fig. einen —, odrěti, oguliti, odirati, guliti koga.

Schnurgerade, adj. ravan, jednak; — adv. upravo, pravo, jednako, ravno, po žici.

Schnür-latz, —leib, m. f. Schnürbrust; —loch, n. rupica.

Schnurmacher, m. gumbar, pojasar.

Schnür-nadel, f. igla, iglica; —ne-stel, f. f. Schnürband.

Schnurr-bart, m. bèrk; bèrci, bèrkovi, mustači; —bärtig, adj. bèrkat.

Schnurre, f. (der Wächter), čagěrtalj ka, věrtaljka; (scherzhafte Erzäh lung), směšna, šaljiva pripovědka.

Schnurren, v. n. čagěrtati, věrcati; bèrndati; (von Kagen), presti, kvěrčati; fig. měrmljati; — v. a. prositi, bogoraditi.

Schnurrig, adj. směšan, zabavan, šaljiv.

Schnurrpfeiferei, Schnurrpfeife, f. trize, ludorie, šurke.

Schnür-senkel, m. f. Schnürband; — stiefel, pl. m. topanke, mestve; — stift, m. šilj, šiljak, bèrk (od uzice).

Schnurstracks, adv. pravo, upravo; sa svim, po sve, po svema.

Schob, m. snop.

Schober, m. plast; kladnja; stog; — n, v. u. sděvati; sděti (u stog, u plast).

Schock, n. šestdeset komadah.

Schecken, v. n. puno, zěrnato biti; — v. a. složiti, slagati šestdeset po šestdeset.

Schockholz, n. děrva u snopu složena šestdeset po šestdeset.

Schokolade, f. Chocolate.

Schofel, m. (gem.) odbrak; smet, smetje; —ig, Schofel, adj. (gem.) hèrdjav, slab, nevaljao.

Schöffe, f. Schöpfe.

Scholar

B 517 &

Schorstein

Scholar, f. Schüler.

Scholarch, m. inspektor, direktor, u-
pravitelj od škole.

Scholastik, f. skolastika; —er, m.
skolastik.

Scholastisch, adj. skolaztičan; skola-
stički.

Scholle, f. (Erdscholle), gruda, gru-
men; (Eisenscholle), santa.

Scholle, f. (ein Tisch), švolja (riba).

Schollig, adj. grudast.

Schon, adv. jur, jurve, već; još.

Schön, adj. lěp; krasan; pristao.

Schönblind, adj. měsečan.

Schöndruck, m. pěrva strana (od lista).

Schöne, f. lěpota; lěpa.

Schonen, v. a. čuvati, štediti; žaliti,
militi.

Schönen, v. a. čistiti, bistriti vino.

Schönfahrsegel, n. veliko, glavno jědro.

Schönsäber, m. umětni mastilac; —
ei, f. umětno maštenje.

Schön-flecken, —pflaster, —pfläster-
chen, n. madež (pristavljeni); —
geist, m. lěp duh; —geisterei, f. lě-
podušje.

Schönheit, f. lěpota, lépost; —s-
mittel, n. lěpilo.

Schön-schreibekunft, f. kaligrafia, lě-
popisje, lěpopisanje, —schreiber,
m. kaligraſ. lépopisac.

Schonung, f. štednja, štedjenje; ču-
vanje; —šlos, adj. nemio; —adv.
nemilo, nemiloma, nemilice, ne-
štedice.

Schonzeit, f. Hegezeit.

Schoos, m. krilo; naručaj, naručje;
nědra; (am Rocke), skut, skuto; die
Hände in den — legen, prekèrstiti,
prekrižiti ruke; —fell, f. Schurz-
fell; —geld, n. porez, poreza; —
hund, m. —hündchen, n. psetance,
psetašce, pašče, kučić; — kind, n.
milac, milica, majkin sin, majkino

děte; —sünde, f. obljubljen grěh;
—tuch, n. zaslon, zaprega, kece-
lja, pregača, opreg.

Schopf, m. věrh, věršak, věršika;
(von Haaren), čupa, šmiljak; per-
čin; (von Vögeln), kukma, huholj.

Schöpfbrunnen, m. studenac, kladenac.

Schöpfe, f. vrutak, bunar.

Schöpfeimer, m. sić, zaimač, vedro,
kova.

Schöpfen, v. n. (Wasser schöpfen), gra-
biti, cèrpiti, cèrpati; Athem —,
odisati, dihati; frische Luft —, ić
na zrak; Wuth —, usloboditi se;
ohrabriti se; Verdacht, Argwohn
—, stati, sumnjati na koga; ein
Urtheil —, einen Spruch —, izre-
ći presudu, učiniti izreku; (nehmen,
ziehen), uzeti; uzajmiti.

Schöpfer, m. tvorac, stvorac, stvori-
telj; (Vöffel), izvadač; —isch, adj.
stvoriteljan; stvoriteljski.

Schöpf-gelte, f. kablica; —kübel, m.
kabao, vedro; —rad, n. kolo, ko-
leso od studenca, točak; —schau-
fel, f. lopata, palj.

Schöpfung, f. stvorenje; stvarenje;
tvorba; — eines Spruches, izreka.

Schöppe, m. prisědnik.

Schoppen, m. suša, krov; kanta, kon-
dir (věrsta od měre).

Schöppen-stube, f. sudnica; —stuhl,
m. sudište.

Schöps, m. škopac; ovan; fig. ble
san, luda, budala, tikvan.

Schöpfen-braten, m. pečena škopče-
vina; —fleisch, n. škopčevina, pěr-
čevina.

Schorf, m. (auf einer Wunde), krasta,
kora; (auf dem Kopfe), grinta; —
ig, adj. krastav; grintav.

Schorstein, Schornstein, m. odžak, dim-
njak; —feger, m. odžačar, dimnja-
čar, sadjometac.

Schoß

-3 518 -

Schreibebuch

Schoß, f. Schorß.

Schoß, m. mladica; (Stockwerk), kat,
sprat; (Zins), namet, danak, poreza.

Schoßbar, f. Steuerbar.

Schoßbuch, n. popis, knjiga od poreze.

Schoffen, v. n. niknuti, nicati; rasti;
(vom Getreide), klasati se.

Schösser, m. primalac, kupilac od
poreze.

Schoßfrei, f. Steuerfrei.

Schoßgerinne, n. žlěb.

Schoßkelle, f. zakošak, koš (od kolah).

Schößling, m. mladica, ogranak, ši-
ha, rozga; cěp, kalam.

Schoßpflichtig, f. Steuerpflichtig.

Schoßrebe, f. položnica, valjak.

Schoßreiß, n. f. Schößling.

Schote, f. mauna, mohunja.

Schoten-dorn, m. bagren, bagrena
(dèrvo); —erbsen, pl. f. zelen gra-
šak; —pfeffer, m. paprika.

Schotter, m. (t.) šljunak; —grund,
m. (für Straßen), šljunkovito zem-
ljište (za ceste); —n, v. a. nasi-
pati cestu šljunkom.

Schraffir-en, v. a. narězkati, nasěc
kati; rězkati, sěckati; —ung, f.
sěckanje, rězkanje.

Schräge, adj. kos, izprěčen, poprěčen;
— adv. kosó, na kosa, po prěko,
prěko.

Schräge, f. kosina, kosost; krivost.

Schrägemaß, n. f Schiniege.

Schragen, m. (Gestell), konj; (drei
Klaster), tri klaſtra, tri ſata, tri
sežnja.

Schramm-e, f. grebotina; brazgotina;
ràna; —en, v a. grebsti; ogreb-
sti; zaderati; zadirati.

Schrank, m. ormar; škrinja.

Schranken, pl. f. ograda, pregrada;
(Gränze, Beschränkung), měra, na-
čin, medja, medjaš, granica.

Schränken, v. a. izprěčiti, metnut po

prěko; na križ metnuti; nakèrstice,
sukèrstice metnuti; — v. n. vèr-
ljati, šemutati (nogama).

Schrap-e, f. češagia, kašagia, češalj,
konjski; —en, v. a. češati.

Schraube, f. šaraf, burma; die Worte
auf —n setzen, izvijati, šarati.

Schrauben, v. a. šarafiti, zašarafiti,
zavinuti šaraf, zatvoriti šarafom;
jemanden —, rugati se, porugivati
se s kime.

Schrauben-bohrer, m. svèrdlo, svidar
šarafui; —förmig, adj. šaraſan, kao
šaraf, na šaraf, spodoban šaraſu;
—gang, m. zavoj od šaraſa; —klo-
ben, m. morš; —korf, m. glavica
od šaraſa; —mutter, f. matica od
šaraſa; —nagel, n. čavao na šaraf;
—ſchlüssel, m. ključ na šaraf; ključ
od šaraſa; —zieher, m. ključ od
šaraſa; —zwinge, /., svèrdlo na
šaraf. [ga, šala.

Schrauberei, f. spèrduja, rug, poru-

Schraubstock, m. morš.

Schreck, m. strah; —bild, n. strašilo.

Schrecken, v. a. strašiti, plašiti, pre-
padati.

Schrecken, m. strah, trepet; —ſhy-
ſtem, n. strašilište, terorizam.

Schreckhaft, adj. plašljiv, strašljiv;
strašan, strahovit.

Schrecklich, adj. strašan, strahovit;
—keit, f. strahota, strahovitost.

Schreckniß, f. f. Schrecken.

Schreck-schuß, m. hitac izturen na
strah; —wert, n. prětnja.

Schrei, m. krić, krik, vapaj.

Schreibart, f. slog, stil, stio. pero;
način od pisanja, ruka, pismo.

Schreibe-buch, n. knjiga za pisanje;
—kiżel, m. f. Schreibefucht; —
kunſt, f. pisanje, nauk od pisanja;
—meister, m. učitelj, meštar od pi-
sanja.

Schreiben

519

3

Schrot

Schreiben, v. a. pisati; eine gute Hand —, lěpu ruku, lěpo pismo imati; sich —, pisati se; zvati se; sich etwas hinter die Ohren —, na nos štogod zarězati, zapantiti štogod; —, n. pisanje, pismo, list; (Zu-schrift), dopis; des —s kundig, u-měti pisati.

Schreibepult, n. pisaći stol.

Schreiber, m. pisar, pisac, (eines Buches), pisac, spisatelj; —ei, f. pisanje; pisaria; pisarstvo; pismo

Schreibe-schrank, m. pisaći ormar; —sucht, f. pisavica; —tisch, f. Schreib-tisch; —zeug, n. pisaća sprava.

Schreib-seder, f. pisaće pero; —scher, m. pisaća falinga, pogřška u pisanju; —gebühr, f. pisarina; (Abschreibgebühr), prepisnina, pre-pisarina; —geschäft, n. pisarski posao; —papier, n. pisaći papir, —schule, f. pisaća škola; —stube, f. pisarnica, pisara; —tafel, f. pisaća tabula. tabla, daska; —tisch, m. pisaći stol; —zeug, f. Schreibzeug.

Schrei-en, v. n. kričati, vapiti, vi-kati; kriknuti, zavapiti, viknuti; durchdringend —, vriskati; — en, n. kričanje, vikanje, krika, vika; vriska, vrisak; —end, adj. kričeć, vičuć; vapeć; —er, m. vikalo, vikač, kričalo, vapilac; —hals, m. vikalo, kričalo.

Schrein, f. Schrank; —er, f. Tischler.

Schreiten, v. n. koračiti, kročiti; stu-piti; zum Werke —, stupiti k po-slu, primiti se děla.

Schrift, f. pismo; (Hand—), ruka; (Drucker—), slovo; (ein Werk), knjiga, književno dělo, spis, tvor-ba; —en, pl. slova, pismena; —gelehrte, m. pisac, pismoznanac; —gießer, m. slovolěvac; —gießerei,

f. slovolěvanje; (Ort, wo gegossen wird), slovolěvnica, lěvarnica od slovah; —kasten, m. škrinjica za slova; —lich, adj. pismen; pisan; —liches Verfahren, pismeno postupanje; etwas —lich überreichen, pre-dati što na pismu; —mäßig, adj. pismu spodoban, polag pisma; —jeßen, v. n. složiti; slagati (slova); —sehser, m. slagar (od slovah); —sprache, f. književni jezik; —stelle, f. město iz pisma; —steller, m. spisatelj; —stellerei, f. pisanje knjigah; —stellerisch, adj. pisaočki, spisateljski; —stellern, v. n. pisati knjige; —wechsel, m. dopisivanje; —widrig, adj. pismu protivan; —zug, m. potez.

Schritt, m. korak, koračaj; hod; Executions—, izvěršbeno dělanje; —schuh, f. Schlittschuh; —weise, adv. korakom, na korak; korak po korak; —zähler, —messer, m. stopoměr.

Schroff, adj. (rauh), osoran, osorit, oštar; (steil), stěrm, stěrmenit.

Schreffe, f. stěrmen, stěrmenitost.

Schrolle, f. šum, ušum.

Schröpfe, f. košnja žita.

Schröpfen, v. a. (das Getreide), kosi-ti, pokositi, podžeti žito; (eine Art des Aderlassens), kupice, rogove metati; jemanden um Geld —, o-globiti, ogaliti, prevariti koga.

Schröpf-kopf, m. —horn, n. kupica, rog.

Schrot, m. &c. (zum Schießen), sač-ma, šprih; (Stück), komad, kus; (von Münzen), teža, měra; — und Korn der Münze, měra i jezgro novca; ein Mann von altem — und Korn, čovek od staroga ze-mana; (geschroten Korn), kaša; — art, f. sěkira (děrvarska); —heu-

Schrote

520

tel, m. kesa za sačmu; —bühse, f. ptičarica (puška).

Schrute, s. Anschrute.

Schroten, v. a. (auf der Mühle), krupno mlét, měrviti; (zerhacken, zersägen), cěpati; sěći; piliti; Fäßer —, valjati, metat u pivnicu bačve; —, n. krupno mlivenje; měrvljenje; valjenje, metanje u pivnicu.

Schröter, m. onaj, koi metje vino u pivnicu; (Hirschfäser), jelěn, rogač.

Schrot-hobel, m. gruba blanja; — korn, n. šprih, zěrno sačmeno; —leiter, f. konj (po kom se spuštaju bačve u pivnicu); —mehl, n. brašno, wûka krupna; —säge, f. velika pila, testera; —scheere, f. velike nožice, škare; —wage, f. livel.

Schrubben, v. a. čistiti, mesti; blanjati.

Schrumpfel, f. fraska, mèrska, gužva.

Schrumpfen, v. n. sgèrčiti se. sběgnuti se, stisnuti se, svrěti se; namèrskati se.

Schrumpfig, adj. sgèrčen, stišnjen, svèrt; namèrskan, sgužvan.

Schrund-e, f. pukotina; —en, v. n. puknuti; pucati; cěpati se.

Schub, m. poriv, potiska; mah; turnutje, rinutje; (Fortschaffung), odgon; ein — Brod, jedna peć kruha; (Kegelschub), čunci, igra; der — eines Baumes, mladice, ogranci; —fenster, n. ganutiv oblok, prozor, koi se riva amo tamo.

Schubiaß, m. hèrdja, siromah, kukavica.

Schub-karren, m. taljižke, tačka; — kasten, m. —kästchen, n. —lade, f. fioka, pretinac.

Schübling, f. s. Schiebling.

Schubpaß, m. (t.) odgonica.

Schuldbrief

Schubsaß, m. žep, špàg.

Schubut, s. Schufut.

Schüchtern, adj. plašljiv, bojazljiv, strašljiv; —heit, f. bojazljivost, plašljivost, strašljivost.

Schuft, m. nitkov, tamnjak; —ig, adj. odèrpan, traljav, cunjav, siromasán.

Schufut, Schubut, m. jeina.

Schuh, m. cipela, postol, crèvlja; (als Maß), noga, stopa; —e, pl. obuća; cipele, postoli; —absaß, m. peta (od cipelah); —aßle, f. šilo; —band, n. sveza od cipele; —bürste, f. četka, keša (za cipele); —draht, m. drětva.

Schuhen, v. a. obuti; obuvati.

Schuh-flicker, m. kèrpac, kèrpač; — knecht, m. momak postolarski; — kneif, m. nož postolarski, bičkija; —leisten, m. kopito, kalup; —macher, s. Schuster; —maß, n. měra za cipele; —pech, n. smola postolarska; —pužer, m. čistilac (od obuće); —riemen, m. remen od obuće, predjica; —schnalle, f. kopča na obući; —schwärze, f. mast, cèrnilo za obuću; —schle, f. podplat, djon; —wachs, n. s. Schuhschwärze; —zwecke, f. brukvica, čavlić.

Schul-amt, n. —stelle, f. učiteljstvo, dužnost, služba učiteljska; —anstalt, f. škola, učionica, učilište; —buch, n. knjiga školna.

Schuld, f. (Vergehen), krivnja, krovina; grěh; salinga; — sein an etwas, kriv biti čemu; (am Gelde), dug; in —en gerathen, zadužiti se; zakopati se u dug.

Schuld-, (in Zus.) što se tiče duga; —bar, adj. krivan; —barkeit, f. krivnost; —betrag, m. iznesak duga.

Schuld-brief, m. (t.) zadužnica; — buch, n. knjiga od dugovah.

Schuldenarrest

521

§

Schuppen

Schulden-arrest, m. zatvor radi duga; —frei, adj. prost od duga; —last, f. dugovi.

Schuldentilgung, f. izplata dugovah; —scaffe, f. pěneznica za izplatu dugovah; —spond, m. zaklada za izplatu dugovah.

Schuldenwesen, n. (t.) dužanstvo, sve što se tiče dugovah.

Schuld-orderung, f. dug; iskanje duga; —herr, m. věrovnik, věrovitelj.

Schuldig, adj. (eines Vergehens), kriv; (verbunden), obvezan, děržan; (von Geldschulden), dužan; Jemand für — erklären, oglasiti koga za krivca; —e, m. krivac; —erklärung, f. oglašenje za krivca; —keit, f. dužnost, děržanstvo.

Schuld-leute, pl. dužnici; —les, adj. prav, pravedan; nekriv, nevin; —losigkeit, f. pravota, pravednost; nekrivnost, nevinost; —losigkeitserklärung, f. objava za nekriva; —mann, —ner, m. dužnik; —nerin, f. dužnica; —post, f. dug, u pisani dug; —register, f. Schuld-buch; —schein, f. Schuldbrief; —thurm, m. tamnica dužnička; —urkunde, —verschreibung, f. zadužnica.

Schule, f. škola, škula; učionica; učilište; (in Zus.) školski, školni; aus der — schwaßen, běrbljati, blebetati.

Schüler, m. učenik, diak; —haft, adj. diački, učenički; kao diak, učenik.

Schulferien, pl. f. vakacie; —freund, m. školni prijatelj; —fuchs, m. pedant, školnik; —suchserei, f. pedanteria; —geld, n. školarina, školna platja; —gerecht, adj. školski, polag škole, po pravilu; (—es) Pferd,

biran, izučen konj; —halter, (—meister), m. školnik, učitelj; —hauß, n. škola, učilište, učionica; —herr, m. poglavar školni; —jahr, n. školna godina; —junge, m. — kind, n. —knabe, m. školno děte, diak; —krankheit, f. pričinjena bolest; —lehrer, —meister, m. školnik, učitelj; —mädchen, n. školna děvojčica; —mann, m. věštak u školskim stvarima; —mäßig, adj. školski; —meister, f. Schullehrer; —ordnung, f. školni red; —pferd, n. biran, izučen konj; —stauß, m. školni prah; den — einschlučen, prah školni gutati, učitelj hiti.

Schulter, f. pleće, rame; ledja, hèrbat; —hein, n. plećna kost; —blatt, n. lopatica; —gehenk, n. prěkoramenica.

Schultern, v. a. dignuti, uzet na rame; schultert das Gewehr! na rame pušku!

Schultheiß, Schulze, m. sudac, knez seoski.

Schul-wesen, n. školni poslovi, školarstvo; —zucht, f. red školni.

Schummeln, v. n. (wenig gebr.) léno ići, vuć se, kenkavo ići.

Schund, m. smrad, gad; trice; —feger, —könig, m. čisti zahod; —grube, f. rov.

Schupp, m. mah; poriv; udar; trěska.

Schupp, m. (eine Art Bären), jamajski medvěd.

Schuppe, f. ljuska; (auf dem Kopf), perut; krasta.

Schüppe, f. Schaufel.

Schüppen, f. (Pick in der Karte), pik, zelena (u kartah).

Schuppen, v. a. rinuti, turiti; rivatii turati; einen Fisch —, strugati, stěrgati ribu.

Schuppenpelz

522

B

Schuß

Schuppenpelz, m. koža od jamajskoga medvěda.

Schupp-icht, adj. ljuskast; —ig, adj. ljuskav.

Schur, f. strižnja; striženje.

Schur, m. pěrkos; šala, šurka.

Schüreisen, n. f. Schürhacken.

Schüren, v. a. potaknuti; staknuti; poticati; sticati oganj.

Schürer, m. potikač, potikalac.

Schurf, m. krasta; grinta; rupa, luknja, škulja.

Schürf-en, v. a. zaderati; strugati; kopati, prokopati zemlju, tražiti rude; —er, m. rudotražilac; —licenz, f. dopust za traženje rudah.

Schürhacken, m. ožeg, vatralj, potičak, žarač, žarilo.

Schurigeln, v. a. mučiti, truditi, moriti koga.

Schurf-e, m. lopov, lupež, hulja, ugursuz; —erei, f. —enstreich, m. lopovština, lupežtvo; —isch, adj. lopovski, lupežki.

Schurz, u. zaslon; pregača, opregачa; kecelja, zaprega; (am Schornstein), napa.

Schürzband, n. sveza od kecelje.

Schürze, f. kecelja; zaslon; pregača.

Schürzen, v. u. vezati; svezati; die Kleider —, zavěrnuti, zasukati haljine.

Schurzfell, n. zaslon kožni.

Schuß, m. puknutje; hitac; puškomet; hěrz, hitar těk; (Knoten an Pflanzen), kolěnce; ein — Brod, peé; (der Trieb von Pflanzen), mladica; fig. šum, ušum; einen — haben, sulud, ludast biti.

Schüssel, f. žděla; (Holz—), čanak; —ring, m. kolobar od zděle; —wäfscherin, f. sudopralja; —wasser, n. pomije.

Schuffer, m. špekula.

Schuß-frei, adj. neranjiv, sěguran od puške; —geld, n. (t.) strělarina; —linie, f. dohvat, topomet, puškomet; —wasser, n. voda proti puški, voda od puške; —weite f. s. Schußlinie; —wunde, f. rana od puške.

Schuster, m. crěvljar, postolar; čizmar; —ei, f. postolaria, zanat postolarski; —kneif, m. bičkija.

Schustern, v. u. crěvljariti, postolariti, kèrpiti, napravljati postole.

Schuster-pech, f. Schuhpech; —schwärze, f. cěrnilo postolarsko; —zwecke, f. čavlié, brukvica postolarska, evek.

Schüte, f. barka, barčica.

Schutt, m. razvaline, poděrtine.

Schüttboden, m. hambar, žitnica.

Schütte, f. snop (slame); kup, hèrpa; f. Schüttboden.

Schütteln, v. u. tresti, děrmati; stresti, uzděrmati; —, n. děrmanje, trešenje, trešnja.

Schütten, v. n. (vom Getreide), mno-go zěrnja dati; v. u. sipati; sasuti; stresti; izliti; naliti. doliti; metnuti; sich —, v. 1. grušiti se, sgrušiti se (od mlěka).

Schüttern, v. n. tresti se, děrktati, trepetati, treptati; f. Erschüttern.

Schüttgelb, n. věrsta od žute boje.

Schutt-hausen, m. razvaline, poděrtine; —karren, m. kola za vozit poděrtine od razvaljenih kućah; tačke.

Schüttung, f. (des Getreides), žitna izdašnost.

Schuß, m. (an Mühlen), brana, bent, ustava; zatvor; (Beschützung), okrilje, obrana, obramba, zaštita; mit dem —e mahlen, mlět na ustavu; —befołlene, f. Schüßling; —blattern, pl. f. kravje koze; —bret, n. daska od ustave, zatvor;

Schüße

-3 523

3-

Schwalg

—brief, m. slobodan provod, za-
štitno pismo; — bündniß, n. savez
za obranu; — und Trußbündniß,
savez za obranu i upor.

Schüße, m. puškar, šicar; strěljar;
(bei den Webern), čunak.

Schüßen, v. a. čuvati; braniti; šti-
titi; daß Wasser —, ustaviti, za-
tvoriti, zajaziti vodu.

Schußengel, m. angjeo čuvar.

Schüßengesellschaft, f. družtvo strěla-
ah, nišanikah; nišanici, strělei.

Schüßenhaus, n. nišanište, strěli-
šte.

Schüßer, m. čuvar, hranitelj.

Schußgatter, n. rešetka; pregrada;
—geist, m. duh čuvar; —geld, n.
glavnica, (t.) zaštitnina; —geleit, n.
slobodan provod; —gott, m. bog
čuvar; —göttin, f. boginja, božica
čuvarica; —heiliger, m. odvětnik
svetac; —herr, m. zaštitnik, —
herrschaft, f. zažtitničtvo; —jude,
m. zaštitjeni židov.

Schüßling, m. branjenik.

Schußobrigkeit, f. zaštitno poglavar-
stvo; —ort, m. utočište; —rede,
—schrift, f. obrana pismena; —
redner, m. branitelj, branilac;
hvalitelj; —verwandte, m. branje-
nik; —wache, f. straza od obrane;
—wehr, f. obrana; —zettel, m.
pismo, teskera od zaštite.

Schwabbelig, Schwabbeln, f. Duabbe-
lig, Duabbeln.

Schwach, adj. slab; nemoćan; mlo-
hav, mlitav, mlěd.

Schwäche, f. slabost, slaboća; nemoć.

Schwabe, f. (Käfer) žohar.

Schwächen, v. a. slabiti; oslabiti; raz-
slabiti; ein Mädchen —, zlostavl-
ti, oskvěrnuti děvojku.

Schwachheit, f. slabost, slaboća; sla-
bina; nemoć; mlitavost, mloha-

vost, mlědost; —sfünde, f. grěh od
slabosti.

Schwachherzig, adj. slab, slaba sěrca;
—heit, f. slabost, slaboća, slabo
sěrce.

Schwachkopf, m. čověk slabe glave,
slaba razuma.

Schwächlich, adj. mlitav, mlohav,
gingav, slabahan, slabačak, mlěd;
— keit, f. mlitavost, mlohavost,
gingavost, mlědost.

Schwächling, m. mlitavac, gingavac.

Schwachsinn, m. slaboumje; —ig, adj.
slabe glave, slabouman.

Schwächung, f. slabljenje; slabost,
slaboća, slabina; (eines Mädchens),
oskvěrnutje (děvojke).

Schwaden, m. (Dunst), para, vapa,
sapa; (beim Mähen), val, odkos;
rukovet; snop.

Schwadrone, f. skvadrun, škadrun;
—nweise, adv. na skvadrune, ska-
drun po skvadrun.

Schwager, m. (der Frauen Bruder),
šura, šurjak; (der Schwester Mann),
zet; svak, svojak; (der Mann von
der Frauen Schwester), paš, paše-
nog; (des Mannes Bruder), dě-
ver.

Schwägerin, f. (der Frauen Schwester),
svast, svastika; (des Mannes Schwe-
ster), zaova; (des Bruders Frau),
snaha, nevěsta; (die Frau des dě-
ver's), jetěrva; (die Frau des šur-
jak), šurnjaja, šurjakinja.

Schwägerschaft, f. svojta, svojbina,
svojština, tastbina, rodbina.

Schwäher, (veralt.), f. Schwiegervater.

Schwalb-e, f. lasta, lastavica (ptica);
—enkraut, f. Schellkraut; —ennest,
n. gnjězdo od lastavice; — en-
schwanz, m. rep od lastavice.

Schwalg, m. (bei den Glockengießern),
oduška.

Schwall

524

ß-

Schwärmen

Schwall, m. hèrpa, gomila, množtvo,
bujica, roj.

Schwallen, v. n. valjati se, valovati,
bibati se, tèrbuljati se.

Schwamm, m. gljiva; guba, trud,
sundjer; (Meerschwamm), spenga,
špongia, spužva.

Schwämmchen, n. (im Munde), prišt.

Schwämmen, f. Schwemmen.

Schwammicht, Schwammig, adj. spen-
gast, spužvast; (wie die Erdschwäm-
me), gljivast.

Schwan, m. labud, kuf (ptica).

Schwanen, f. Ahnen.

Schwanen-hoi, m. fini reveš; —feder,
f. pero labudovo; —fell, n. labu-
dova koža; —gesang, m. pěsma la-
budova, labudovo pojanje; fig. po-
slědnja pěsma; —halb, m. labudov
vrat; —kiel, m. pero labudovo.

Schwang, f. Schwung.

Schwängel, m. (der Blocken), klatno,
klepac; (beim Ziehbrunnen), ručica.

Schwanger, adj. trudan, noseć, bre-
menit, prisoban, tegotan, sbaban;
mit einem Gedanken — gehen, ka-
niti, kovati štogod u potaji; (in
der Chemie), pun, napunjen; —
schaft, f. tegotnost, prisobnost, no-
šenje.

Schwänger-n, v. u. obrěmeniti, ote-
gotiti, otruhliti; (in der Chemie),
puniti; napuniti; —ung, f. tego-
tjenje; otruhljenje; punjenje; na-
punjenje.

Schwank, adj. gibak, vitak; (ungewiß),
nestalan, dvojben, nestavan,

Schwank, m. šala, spěrdnja; lakèrdia.

Schwanken, v. n. ljuljati se, voziti
se, zibati se, nihati se; kolebati
se; tèrtati; nestalan biti.

Schwäken, v. a. prati, miti, pomi-
vati, plakati; oprati, pomiti, iz-
plakati.

Schwankend, adj. uzljuljan, razljuljan,
uzkoleban; tèrtajuć, nestalan, ne-
stavan; dvojben.

Schwämk-keſſel, m. f. Spülſaß; —wass-
ſer, f. Spülwasser.

Schwanz, m. rep; etwas auf den —
schlagen, ukrasti, zatajiti štogod;
—beim, m. tèrtica.

Schwänzchen, n. repić.

Schwänzeln, v. u. mahati, vèrtèti re-
pom; fig. ulagivati se, lastiti se,
laskati.

Schwänzelpfennig, m. nepravedan do-
bitak; —e machen, nepravednim
putem dobivati.

Schwäzen, v. u. rep napraviti, na-
činiti; ein Pferd —, podvezati rep
konju; die Schule —, neić u ško-
lu; fig. krasti, kradukati, nepra-
vedno dobivati; — v. n. klati se,
tepsti se, plandovati.

Schwanz-feder, f. pero od repa; —
flosſe, f. pero od repa (u ribe);
—meife, f. repata sěnica (ptica);
—perücke, f. repata vlasulja; —
riemen, m. podrepac, podrepnica;
—rübe, f. kus repa (u konja);
—ſchraube, f. rep (od puške); —
stern, m. repača, repata zvězda,
repatica.

Schwappen, v. n. mućkati se.

Schwär, m. čir, čiraj, gnojnica, gno-
janica.

Schwären, v. n. gnojiti se; —, n.
gnojenje; gnoj.

Schwarm, m. (Bienen—), roj; (Lärm),
talabuka; (Haufen, Menge), jato,
hèrpa, množtvo.

Schwärmen, v. n. (von Bienen). rojiti
se; (lärmen), bučiti, talabučiti;
(schwelgen), častiti se, razkošno
živěti; klatiti se, tepsti se; (im
Denken), sanjati; ludovati; —, n.
(der Bienen), rojenje; (Schmaufen),

Schwärmer

§ 525

K

Schwefel

pirovanje, goštenje; razkošan, raz-
uzdan život; (im Denken), sa-
njanje; ludovanje.

Schwärmer, m. (bei den Feuerwerken),
žabica; (der Schwelger), razkošnik;
proždor; (im Denken), sanjar, za-
nešenik; sanatik, buncalo; —ei,
f. sanatizam; sanjanje, sanjarstvo,
zanešenstvo, ludovanje, buncanje,
—isch, adj. sanatičan; sanatički;
sanjarski, zanešen.

Schwartz, f. kožurica, koža; —en-
magen, m kuljen; —enwurst, f.
kobasica s kožuricom od slanine,
kuljen; —ig, adj. kožurićav.

Schwarz, adj. cèrn; vran; —es Pferd,
vranac; —e Wäsche, pèrljavo, za-
mazano rubje; (traurig), tužan,
žalostan; (scheußlich, gräßlich), stra-
šan, strahovit, gèrdan; Iemanden
— machen, opasti, ocèrniti koga,
— gekleidet gehen, ić u cèrnu; —
äugig, adj. cèrnook; —äugiger
Knabc, cèrnoočić — braun, adj.
mèrkast, mèrk; — dorn, m. cèrni
glog, cèrni tèrn; —drossel, f. cèrni
drozd (ptica).

Schwarze, m. negar, arap, cèrnac.

Schwarze, n. cèrno.

Schwärze, f. cèrnilo, cèrnoća.

Schwärz-en, v. a. cèrniti; ocèrniti,
pocèrniti; pèrljati, mazati; fig.
(verlåumden), opadati, cèrniti; o-
pasti, ocèrniti; — v. n. (Schleich-
handel treiben), krijumičariti, kri-
omčariti, kradom uvoziti; —en, n.
cèrnjenje; (Schwärzung), kriomča-
renje; —er, m. (Schmuggler), kri-
omčar, krijumičar.

Schwarzfärber, m. mastilac na cèrno,
cèrnilac, — erei, f. maštenje na
cèrno, cèrnjenje.

Schwarz-gelb, adj. mèrko-žut; —grau,
adj. mèrko siv; —grün, adj. mèr-

ko-zelen; —haarig, adj. cèrnokos;
—holz, n. iglasto dèrvje; iglasto
dèrvo; —kopf, m. cèrnoglavac; —
köpfig, adj. cèrnoglav; —kümmel,
m. čurek (trava); —funst, f. ča-
robia; —künftler, m. čarobnik.

Schwärzlich, adj. cèrnkast; cèrno-
manjast.

Schwarz-ruth, adj. mèrko-cèrven; —
schalig, adj. (Messer), cèrnokorac;
—streifig, adj. s cèrnimi prugami;
—wald, m. cèrna gora, cèrna šu-
ma; —wild, n. cèrna divjač.

Schwagen, v. n. bèrbljati, blebetati;
ratzgovarati se, govoriti, sboriti;
— n. bèrbljanje, blebetanje.

Schwäger, m. bèrbljavac; —in, f.-
bèrbljavica; —ei, f. blebet, bèrb-
ljanje.

Schwazhaft, adj. bèrbljav; —igkeit,
f. bèrbljavost.

Schwebe, f. in der — fein, hängen,
visěti, oběšen biti, treptiti; nedo-
veršen biti.

Schweb-en, v. n. treptiti, višěti; o-
běšen biti; fig. biti; im Gedächts-
nisse —, bit u pameti; vor Augen
—, bit pred očima; auf der Zunge
—, bit na jeziku, na věrh jezi-
ka; in Gefahr —, bit u pogiběli;
zwischen Furcht und Hoffnung —,
visěti medju strahom i ušanjem;
über dem Haupte —, visět nad
glavom; (t.) neprispěti; nedověršen
biti; —ende Gelder, neprispěli
novci; —ende Geldschuld, neulo-
ženi pěnezni dug; —ende Verhand-
lung, nedověršena razprava.

Schwefel, m. sumpor, žveplo; —ar-
tig, adj. sumporast; —blunen, pl.
f. cvět od sumpora; —dampf, m.
sapa, vapa od sumpora; —faden,
m. sumporača; —erz, n. ruda
sumporna; —gelb, adj. žut kao

Schwefeln

3 526

B

Schwengel

sumpor; sumporan; —grube, f. sumporište; —hölzchen, n. užigao-
ce, děrvce za užigati; —hütte, f. sumpornica; —icht, adj. sumpo-
rast; —ig, adj. sumporan; —kies, m. oblutak sumporni; —leber, f.
jetra sumporna.

Schwefeln, v. a. sumporiti; nasum-
poriti.

Schwefel-säure, f. kiselina sumpor-
na; —werk, n. sumpornica.

Schweif, m. rep.

Schweifen, v. a. napraviti, načiniti
rep; (aussschweifen), zakružiti; za-
krojiti; iztesati; ein schon ge-
schweißtes Pferd, konj lépa repa;
— v. n. f. Herumstreichen.

Schweif-stern, m. repača, repata zvě-
zda, repatica; —stück, n. (vom
Gesflügel), těrtica.

Schweigen, v. n. mučati, čutěti, šu-
titi; zu etwas —, mučat na što,
neprigovarati čemu; — v. a. seine
Zunge —, zauzdati, svezati jezik;
ein Kind —, utěšiti, umiriti, uta-
ži i děte; — n. muk, mučanje,
čutjenje, šutjenje.

Schweinmel, 1c. f. Schwindel, 1c.

Schwein, n. prase, prasac, svinja,
kèrme, kèrmak; krauses —, bagunac.

Schweine-braten, m. svinjećja pe-
čenjka; —bruch, m. —wühle, f.
kaljuža.

Schweinesett, n. salo, svinjećja mast.

Schweinerei, f. svinjaria.

Schwein-fleisch, n. svinjetina, praš-
čevina, kèrmetina; —hirt, m. svi-
njar; —hirtin, f svinjarica; —
hund, f. Saubeller.

Schweinigel, m. jež; (von Menschen),
svinja, prase; svinjar.

Schweinisch, adj. svinjski; svinjar-
ski.

Schwein-koben, f. Schweinstall; —

mast, f. žir, žiravina, žirenje; hra-
njenje svinjah; —mutter, f. kèr-
mača, prasica.

Schweins-blase, f. měhur, bešika svi-
njećja; —borste, f. štetinja, če-
kinja; —braten, m. svinjećja pe
čenjka, pečena svinjetina, —schnei-
der, m. štrojač.

Schweinstall, m. kotac, svinjac.

Schweins-wildpret, n. divja svinjeti-
na; —treiber, f. Schweinhirt.

Schweiß, m. znoj, pot; (bei den Jä-
gern), kèrv; —bad, n. znojnica.

Schweißen, v. n. znojiti se, potiti
se; (bei den Jägern), kèrv teći.

Schweißen, v. a. svariti; spojiti, pri-
pojiti; svarivati; pripojavati.

Schweiß-fuchs, m. ridjan, ridj konj;
—ig, adj. znojan, znojav, potan;
—loch, n. beš, vap; —mittel, n.
znojni lék; —treibend, adj. zno-
jiv; —tropfen, m. kaplja znoja,
znojna kaplja; —tuch, n. ubrus;
—wurst, f. kèrvavica.

Schweizer, m. (Portier), švajcar,
vratar; —käse, m. švajcarski sir.

Schweilen, v. n. tinjati; dimiti se,
pušiti se; — v. a. žgati, paliti.

Schwelgen, v. n. razkošno živěti; —
— n. Schwelgerei, f. razkošan
život.

Schwelger, m. razkošnik; proždor;
—isch, adj. razkošan, razsipan.

Schwelkenbaum, f. Wasserhollunder.

Schwelle, f. prag.

Schwellen, v. n. oteći; naduti se;
napeti se; nabubriti se; oticati;
nadimati se; napinjati se.

Schwellen, v. a. (das Wasser), pre-
graditi vodu.

Schwemm-e, f. kupalo; kupanje; —
en, v. a. kupati; okupati; pla-
viti; nositi na kraj, nanositi.

Schwengel, f. Schwängel.

Schwenken

527

Schwindeln

Schwenk-en, v. a. mahati, vèrtèti; omahivati, zamahivati; die Gläser —, plakati, izplakati, izplaknuti kupice; sich —, v. r. okrenuti se, obèrnuti se, obratiti se; —ung, f. obratjanje, vèrtjenje; obèrnutje.

Schwepe, f. Schmige.

Schwer, adj. težak; trudan, tegotan, mučan; einen —en Kopf haben, tvèrde glave biti; eine —e Strafe, oštra kazan; eine —e Menge, sila, siaset; — es Geld kosten, tušta, mnogo novacah stojati; ein —er Fall, zamèršeni dogadjaj; eine —e Polizeiübertretung, veliki redarstveni prekèršaj; eine —e Verantwortung, velika odgovornost; das —e Geschüß, topovi i lumbarde, veliki oganj; die —e Noth, velika bolest, padavica; die —e Reiterei, oklopnici; es sind —e Zeiten, zla su vrèmena; mit —em Herzen, s žalostnim sèrcem otići; — hören, debelo čuti.

Schwerdt, f. Schwert.

Schwere, f. težina; teža; težkoća, tegota, tegoba.

Schweren, f. Schwären, Schwören.

Schwerfällig, adj. težak; nezgrapan; —keit, f. težina; nezgrapnost.

Schwerkraft, f. težnja, teženje.

Schwerlich, adv. težko.

Schwer-muth, f. melankolia, žalost, dreselje; —muthig, adj. dreseo, žalostan, tužan, razkaren; —muthigkeit, f. Schwermuth.

Schwerpunkt, m. srèdište od težine.

Schwert, n. mač; sablja.

Schwertel, m. f. Schwertlilie.

Schwert-seger, m. mačar; —fisch, m. mač (riba); —förmig, adj. mačast; —lilie, f. sabljica (trava), bogiša, mačic, bogorodičino cvětje.

Schwertmage, m. rodjak po otcu.

Schwertritter, m. kavalir reda od mača; —schlag, —streich, m. udar, udarac mačem; ohne —, bez prolitja kèrvi; —träger, m. mačonoša.

Schwester, f. Schwesterchen, n. sestra, sestrica, seja, sele; —kind, n. sestrić; sestrična; netjak, netjakinja; —lich, adj. sestrinski; —mann, m. zet; svak, svojak; —sohn, m. sestrić; netjak; —tuchter, f. sestrična; netjakinja.

Schwibbogen, m. luk, obluk, svod.

Schwieger-ältern, pl. tastbina, tast i punica; svekèr i svekèrva; —muter, (Schmieger, veralt.), f. punica; svekèrva; —sohn, m. zet; —tuchter, f. snaha, nevěsta; —vater, m. tast, punac, svekar.

Schwiel-e, f. žulj; die — von Hieben ic., modrica, masnica; —ig, adj. nažuljen.

Schwierig, adj. težak, mučan, trudan, tegotan; —keit, f. težkoća, tegota, tegoba.

Schwimmblase, f. vežika, bešika, měhur.

Schwimm-en, v. n. plivati, plavati, plutati, pliti; —en, n. plivanje; plivnja; —er, m. plivac, plivač; —fuß, m. plivaća noga; —guteit, m. pojas plivaći; —haut, f. opna, opnica plivaća; —plaß, m. plivalo, město za plivat; —schule, f. plivalište, plivaća škola.

Schwinde, f. lišaj.

Schwindel, m. vèrtoglavica, zamantrica; —ei, f. ludovet, ludoria, ludost; —er, —geist, m. vèrtoglavac; vèrtoglavka; —ig, Schwindlig, adj. vèrtoglav; es wird mir —, vèrti mi se glava, mozag; —körner, pl. n. papric, koriandula.

Schwindeln, v. i. mir schwindelt, vèrti

Seeleute

530

3

Sehenswürdig

duševne; —lehre, f. psikologia, dušoslovje; —loß, adj. bezdušan, bez duše; —messe, f. f. Seelenamt; —ruße, f. pokoj, mir duše; —verkäufer, m. dušokradica, izdajica; —wanderung, f. seostvo, seljenje duše.

See-leute, pl. m. mornari; pomorci; —löwe, m. lav morski.

Seelsorg-e, f. skèrb duhovna, duhovno pastirstvo, dušepopečiteljstvo; —er, m. otac, pastër duhovni.

See-luft, f. zrak morski, povětarce morsko; —macht, f. sila pomorska; pomorska moć; Land und Seemacht, vojska na kopnu i na moru; —mann, m. pomorac; —mannschaft, f. (t.) pomorstvo; —meile, f. milja morska; —minister, m. ministar pomorski; —officier, pomorski oficir; —otter, f. vidra morska; —paß, m. seda, morski list, pomorska putovnica; —pferd, n. morski konj; —räuber, m. gu sar; —räuberei, f. gusa, gusarstvo; —recht, n. pomorsko pravo; —reise, f. morski, pomorski put; —salz, n. morska sol; —sanitätsbehörde, f. pomorska zdravstvena oblast; —schäumer, f. Seeräuber; —schiff, n. brod morski; —schlacht, f. —treffen, n. boj, bitka morska; —soldat, m. soldat, vojnik pomorski; —spinne, f. pauk morski; —staat, f. Seemacht; —stadt, f. grad primorski; —stück, n. kip morski; —sturm, m. bura, oluja morska, nevěra, plata; —thier, n. morsko živinče; —treffen, f. Seeschlacht; —usser, f. Seeküste; —ungeheuer, n. neman, nakaza morska; —wasser, n. voda morska, more; —wesen, n. pomorstvo, mornarstvo, brodarstvo; —wind,

m. větar morski; —wolf, m. vuk morski; —wurf, m. morski izbaccak, izvěržak; —wurm, m. cèrv morski.

Segel, n. jědro, jadro; unter — gehen, krenuti se, zajědriti; —baum, f. Mastbaum; —fertig, adj. gotov, spremljen na put; —garn, n. predja za jědra; —n, v. n. jědriti, jadriti; — v. a. ein Fahrzeug in den Grund —, utopiti plav; —stange, f. lantina; —tuch, n. platno za jědra; —werk, n. jědra, jadra.

Segen, m. blagoslov; srěća.

Segler, m. jědrilac.

Segn-en, v. a. blagosloviti; (sich kreuzigen), kèrstiti se, križati se; sich über etwas kreuzigen und —, križati se, kèrstiti se nada čim; —ung, f. f. Segen.

Sehbar, f. Sichtbar.

Sehe, f. (gem. für Augenstern), zěnica.

Sehekunst, f. f. Optik.

Sehen, v. a. viděti; gledati; pogledati; —lassen, pokazati; sich —lassen, pokazati se, dati se vidět; einen gern —, gledati koga dobrim okom, rad ga imati; ungern —, negledati dobrim okom, měrzěti na koga; nicht das Geringste —, nevidět ni malo; ähnlich —, nalik biti, sličit u koga; das Fenster sieht auf die Gasse, prozor gleda na ulicu; lassen uns —, da vidimo; sieh da! gle, eto! nach etwas —, imat oko na što, nadgledati; nach nichts —, nemariti, nehajati za ništa, nemarljiv, nemaran biti; — n. gledanje; vidjenje; pogled; vid.

Sehenerd, m. živac vidni, živac od vida.

Sehenswürdig, —werth, adj. vrědan

Sehepunkt

→ 531 ←

§

Seigerstunde

da se vidi; —würdigkeit, f. stvar
vrědna da se vidi, rědkost.

Sehepunkt, f. Gesichtspunkt.

Seher, m. (im edlern Stile), prorok;
—in, f proročica.

Seherohr, n. durbin.

Sehestrahl, m. vidna zraka.

Sehkraft, f. vidna moć.

Sehne, f. tetiva, žila; (eines Bo-
gens), tetiva; (in der Geometrie),
tetiva; —n des Haufen (als Fa-
stenspeise), svitci, m. pl.

Sehnen, sich, v. r. (nach etwas), gi-
nuti, čeznuti, težiti za čim; — n.
ginutje, čeznutje, teženje.

Sehnig, adj. žilav.

Sehnlich, adj. goruć; živ; žudan; —
warten, jedva čekati, na iglah sto-
jati, siděti.

Sehnsucht, f. čeznutje, teženje; žud-
nja.

Sehr, adv. jako, vele, veomi, veoma.

Seiche, f. (gem.) f. Urin.

Seichen, (gem.) f. Pissen.

Seicht, adj. plitak; fig. plitak; slab;
měršav; suh; —heit, —igkeit, f.
plitčina, plitkoća.

Seichtopf, f. Nachtopf.

Seide, f. svila.

Seidel, n. litra, měrica, sajtlik (vina).

Seideln, v. a. putiti, sputiti konje.

Seiden, adj. svilen, svilan, od svile;
—arbeiter, m. svilar; —artig, adj.
svilenkast, svilat; —bau, m. svi-
larstvo; —ei, —geháuse, n. gale-
ta, měhunac (svileni); —fabrik, f.
svilara, fabrika od svile; —fabri-
kant, m. svilar, fabrikant od svi-
le; —faden, m. svilen konac; —
färber, m. mastilac, bojo od svi-
le; —färberei, f. maštenje svile;
—haarig, adj. svilokos; —han-
del, m. tèrgovina na svilom;
—händler, m. tèrgovac od svi-

le, svilar; —hafpel, m. moto-
vilo (svilarsko); —raupe, f. Sei-
denwurm; —reich, adj. svilat; —
schmetterling, m. tarac, lepirić (svi-
leni); —spinner, m. sviloprelac;
—spinnerei, f. svilara; —spinne-
rin, f. sviloprelja; —SPIKE, f.
svilena čipka; —sticker, m. vezi-
lac od svile; —waare, f. svilena
roba; —watte, f. vata svilena;
—weber, m. tkalac od svile; —
wollig, adj. svilorun; —wurm, m.
buba, gusënica svilena; —zeug, n.
svilena materia; —zucht, f. Sei-
denbau.

Seife, f. sapun.

Seisen, v. a. sapunati, prati.

Seifen-artig, adj. sapunast, sapunat;
—balsam, m. sapunov balsam; —
baum, m. sapunovo děrvo; —bla-
ße, f. měhur, bešika od sapuna;
—kraut, f. piperat (trava); —ku-
gel, f. zěrno, kuglica od sapuna;
—sieder, m. sapunar; —siederei, f.
sapunarnica; sapunaria; —spir-
tus, m. sapunov duh, spirit od
sapuna; —stein, m. sapunati ka-
men; —wasser, n. sapunica.

Seißig, adj. sapunat; sapunan, nasa-
punan.

Seigen, f. Seichen.

Seiger, adj. (im Bergbau), kalami-
ran, nizpravan; kalamirski.

Seiger, m. f. Uhr.

Seiger-abtreiber, m. topilac; —hütte, f. topionica.

Seigerlinie, f. kalamirna linia.

Seigern, v. a. (im Bergbau), topiti,
taliti; čistiti; kopat po kalamí-
ru, po slajbi.

Seiger-osen, m. peć (za topit rude);
—schlacke, f. izvarak.

Seigerstunde, f. (im gem. Leben), či-
tav sat, cěla ura.

34 *

Seigerung

532

Seigerung

Seigerung

Seigerung, f. topljenje, taljenje.

Seihe, f. Seiher, m. cědilo.

Seiſen, v. a. eěditi; procěditi; —
en, n. cědjenje; —er, m. f. Sei-
he; —etuch, n. cědilo; —ſaſſ, m.
cědilo, torbica za cěditi.

Seil, n. konop, uže, jedek; sapon; če-
lo, gumina; —er, m. konopar, užar;
—erbahn, konoparnica, užarnica;
—hacken, m. kuka, čenkin od ko-
nopa; —tänzer, m. pelivan, kono-
pohodac; —tänzerin, f. pelivanka,
konopohodica.

Seim, m. sopolina; ravak, čist med.

Seimen, v. a. med čistiti.

Seimicht, adj. (im gem. Leben), so-
polinasl, gust.

Sein, v. n. biti; bivati; — laſſen,
ostaviti, pustiti, ostaviti se čega.

Sein, seine, sein, pr. njegov; svoj.

Seinerseits, adv. od njegove strane;
od svoje strane.

Seinet-halben, —wegen, — willen,
adv. rad njega, porad, zarad, cěć
njega; radi, poradi, cćća sebe.

Seinige, der, die, das, pr. njegov;
pr. njegov; svoj.

Seit, adv. od; odkad.

Seitdem, adv. od kako, od kad; od
tad, od onda.

Seite, f. strana; stranica; (des Kör-
pers), bok; (im Buche), strana,
stranka; rechte — (eines Zeuges),
lice; (einer Münze), glava; (Ge-
gend), kraj; (Partei), stranka;
linke — (eines Zeuges), lice, na-
ličje; (einer Münze), pismo; sich
auf die faule — legen, lengariti
se, plandovati; Scherz bei —! bez
šale; bei —, auf die —, na stran;
von der — zufchauen, gledat sa
strane, iz prikrajka; von allen
—, za zviuh stranah; von — des
Gerichtes, od suda.

Seiteln, v. n. na hero stojati; na-
heriti se.

Seiten-abriß, m. profil; —allee, f.
alea pokrajna; —blick, m. pogled
iz prěka, prěk pogled; —bret, n.
stranica; (bei Schiffmühlen), pod-
bojnača; —erbe, m. pokrajni na-
slědnik; —fenster, n. pokrajni pro-
zor; —gebäude, n. —flügel, m.
krilo (od sgrade); —gewehr, n.
sablja; mač, špada; —hieb, m. u-
dar, udarac sa strane; —linie, f.
pobočna loza; —sprung, m. skok
na stran; —stechen, n. protisli,
sandjie, bodež, bodac; —stoč, m.
udar pod bok; —stück, n. bok;
pokrajni komad; —thür, f. vrata
sa strane; —verwandte, m. po-
bočni srodnik; —verwandschaft, f.
pobočno rodbinstvo; —wand, f.
stranica; —weg, n. stranputica;
—wind, m. větar sa strane; —
zahl, f. broj od stranke.

Seither, f. Seitdem.

Seitwärts, adv. na stran; sa stra-
ne, iz prikrajka, iz prěka; na
strani, u prikrajku.

Selb, z. B. selbander, selhdritt, samo-
drug, samotret.

Selber, pr. sam.

Selbiger, selbige, selbiges, pr. on, o-
ni, onaj, isti, taj.

Selbst, pr. sam; isti; —anschaffung,
f. nabava potrebštinah svojim
troškom; —besleckung, f. onania,
oskvěrnutje sebe istoga; —berech-
tigter, m. svojpravan, tko je svoj;
—bestimmung, f. samouprava; —
betrug, m. f. Selbsttäuschung; —ei-
gen, adj. svoj, vlastit svoj; —
entsagung, f. odrečenje dobro-
voljno; —erhaltung, f. uzděrža-
nje samoga sebe, sebe istoga; —
erkenntniß, f. poznanje samoga se-

Selig

533

S

Senkblei

be; —erniedrigung, f. poniženje
dobrovoljno; poniženje samoga se-
be; —gefällig, adj. samoljuban, se-
beznao; —gefälligkeit, f. samo-
ljubje, sebeznalost; —gefühl, n.
samočutje; —geschöp, n. f. Selbst-
schuß; —gespräch, n. samogovor;
—herrscher, (—halter), m. samo-
děržac, samovladalac; —herrsche-
rin, f. samoděržica, samovladali-
ca; —hülse, f. (t.) pomaganje sa-
mom sebi; —klug, adj. pěrpošan,
sveznao; —laut, —lauter, m. sa-
moglasnik; —liebe, f. samoljubje;
—lob, n. vlastita hvala; —mord,
m. samoubojstvo, (t.) samokěrv-
ništvo, samokěrv; —mörder, m.
samoubojica, samokěrvnik; —pei-
niger, m. mučitelj, mučilac samo-
ga sebe; —peinigung, f. mučenje
samoga sebe; —prüfung, f. pita-
nje, izpitivanje samoga sebe; —
rache, f. vlastita osveta; —ruhm,
m. tašta slava; —schuß, m. samo-
strěl; —schwächen, n. f. Selbstbefle-
dung; —ständig, adj. samosvoj;
samostavan; —ständigkeit, f. sa-
mosvojstvo; samostalnost; —sucht,
f. sebeznalost, samoljubje; —füch-
tig, adj. sebeznao, samoljuban; —
täußung, f. varanje samoga sebe;
—verkrüppelung, f. sakatjenje sa-
moga sebe; —verläugnung, f. ta-
jenje samoga sebe; —verletzung,
f. samoozleda; —verstümmelung, f.
(t.) nakazanje samoga sebe; —
vertheidigung, f. samoobrana; —
vertrauen, n. uzdanje u samoga
sebe; —zufrieden, adj. samodovo-
ljan; samozadovoljan; —zufrieden-
heit, f. samodovoljstvo; samoza-
dovoljstvo; —zünder, m. samožeg.

Selig, adj. blažen, srěćan; spasen;
(von Verstorbene), pokojan; —

ſprechen, posvetiti; —keit, f. bla-
ženstvo; spasenje; —machend, adj.
spasonosan, blaženotvoran; —ma-
cher, f. Heiland; —sprechung, f.
—svetjenje; posvetjenje.

Sellerie, m. celer.

Selten, adj. rědak; neobičan; izre-
dan, izvanredan; — adv. rědko;
—heit, f. rědkost; rědka, neobična
stvar, čudo.

Seltſam, adj. čudan, čudnovit; —
keit, f. rědkost, čudo; čudnovi-
tost.

Semester, n. polugodište.

Semeftraſ, adj. polugodišni.

Seminarium, n. seminarij, sěmenište.

Semikolon, n. piknja-čěrknja.

Semmel, f. žemlja, zemljička; —
mehl, n. cvět od muke, od brašna.

Senat, m. senat, starověće; odsěk;
—dr, m. senator, starověćnik, sta-
rešina.

Sendel, f. Zenderl.

Senden, v. a. slati; poslati, odpra-
viti.

Send-schreiben, n. —brief, m. posla-
nica, pismo, list; —ung, f. po-
slanje; odpravljenje.

Seneš-baum, m. sena; —blätter, pl.
n. listje senovo;

Senſ, m. sladčica, gorušica; —brůže,
f. omaka od sladčice, sladčica; —
korn, n. zěrno od gorušice; —
mühle, f. mlin za gorušicu; —
pflaster, n. meč, obliž, melem od
sladčice; —teig, m. těsto od slad-
čice; —topf, m. Ionac za goru-
šicu.

Sengen, v. a. paliti, žariti, žgati;
— und brennen, žarit i paliti.

Senior, m. senior; starešina; —at,
n. starešinstvo.

Senkblei, n. kalamir; oměra, olo-
vo.

Senkel

534

Seßen

Senkel, m. uzica; petlja; —nadel, f. igla, iglica.

Senk-en, v. a. spustiti; spuštati; topiti, utopiti; Reben —, povaliti, valjati, položiti; sich —, v. r. propadati; propasti; —en, n. —ung, f. spuštanje; valjanje, polaganje; —er, m. položnica, valjak.

Senkler, m. igličar, uzičar.

Senkrecht, adj. kalamiran, nizpravan; kalamirski; —adv. stupce, vissno, nizpravo, kalamirno.

Senne, f. Sehne.

Senn-e, —er, m. (in der Schweiz), stanar; —hütte, —erei, f. stan, bačija, bačina.

Senfal, m. samsar, f. Mäkler.

Senfarie, f. samsarina.

Sense, f. kosa; —ngriff, m. babak; —nhammer, m. kosara; —nfschmied, m. kosar; —stein, m. gladilica, gladilo.

Sentenz, f. sentencia; odluka, presuda.

Separat- (in Zus.) posebni, razlučeni; —votum, n. razlučeni glas; —zug, m. posebni vlak, teglaj.

Sequester, m. uzaptitelj.

Sequestr-ation, f. uzapta; —iren, v. a. uzaptiti.

September, m. septembar, rujan.

Serail, n. saraj.

Seraph, Seraphin, m. serasin.

Seraskier, m. seraščer. [černja.

Serenate, f. serenada, muzika ve-

Sergeant, m. f. Serschant.

Serie, f. čreda, reda.

Serpentin, Serpentinstein, m. zmijevik, ofit (kamen).

Serschant, m. sěržent, stražmeštar.

Servelatwurst, f. Hirnwurst.

Serviette, f. ubrus, ubrusac.

Servitut, n. služnost; —recht, n. pravo na služnost.

Sesam, m. Sesamkraut, n. sesam (trava).

Seffel, m. stolica.

Seßhaft, f. Unsätzlich.

Session, f. (Sitzung), sědnica; (An- sässigkeit), posědka.

Sester, m. sestar (měra).

Seß-art, f. sastava; —hret, n. (in der Druckerei), daska slagarska; —compaß, m. kumpas, busula ponesljiva; —eisen, n. sěćivica.

Sezen, v. n. skočiti, skoknuti; skakati; über den Fluß —, prevesti se preko potoka; über einen Graben —, skočiti preko jame; an das Land —, izkèrcati se; — v. i. es sezt, jest, ima; es wird Schläge —, bit će batinah; es sezte viel Mühle, mnogo je truda stojalo, bilo je vele muke.

Sezen, v. a. metnuti, staviti, věrči, postaviti, položiti; ein Kind wohin, auch Bäume —, posaditi; sadiiti; fest —, uglaviti, odrediti, odlučiti; eine Frist —, odrediti rok; außer Kraft —, uzeti čemu moć; den Fall —, postaviti, reći; einem etwas in den Kopf —, věrč komu što u glavu; etwas ins Geld —, prodati štogod; etwas ins Licht —, razjasniti što; Jemand ins Gesängniß —, zatvoriti koga; in Freiheit —, osloboditi; in die Lotterie —, staviti na lutriju; etwas aus den Augen —, zanemariti štogod; den Kopf auf etwas —, upřeti u što; Gäste —, točiti, продavati vino; einem ein Denkmal—, podignuti komu spomenik; einen über etwas —, postaviti koga nada što; ein Klystier —, dati kristir, kristirati; in Furcht, Schrecken —, prestrašiti, uplašiti; in Verwunderung —, zapanjiti; in Verlegen-

Siebmacher

536

Silber

krat; —schläfer, m. pospanac; —
tausend, num. sedam hiljadah, se-
dam tisućah; —te, adj. sedmi; —
tel, n. sedmina, sedmi dio; —
tens, adv. sedmo; —thalsb, Siebt-
halb, num. šest i pol.

Siebmacher, m. sitar; rešetar.

Siebzehn, Siebenzehn, num. sedamnaest, sedamnest; —erstück, n. (Geldstück), marjaš; —hundert, n. hiljada i sedamsto; —tausend, num. sedamnest hiljadah; —te, adj. sedamnaesti, sedamnesti.

Siebzig, Siebenzig, num. sedamdeset; —er, m. od sedamdeset godinah; —ste, adj. sedamdeseti; —tausend, num. sedamdeset hiljadah.

Siech, adj. bolešljiv, nemoćan; bo-
lestan; —bett, n. bolestnička po-
stelja; duga bolest.

Siechen, v. n. sušiti se, sahnuti, gi-
nuti, vehnuti.

Siech-haus, n. (t.) sahnica; —heit,
f. nemoć; bolešljivost; —knecht,
m. kolibaš; —ling, m. bolestnik.
nemoćnik.

Sieden, v. n. kipěti, vrěti; ključatl,
kuhati; — v. u. kuhati, variti;
—endheiß, adj. vrěl, vrio, vruć.

Sieg, m. poběda, dobitje, predobi-
tje; den — davon tragen, oděr-
žati mejdan.

Siegel, n. pečat; das — heidrücken,
udariti pečat; etwas unter — ge-
ben, zapečatiti što; —bewahrer,
m. čuvar od pečata; —erbrechung,
f. razpečatjenje; —erde, f. pe-
čatna zemlja; —lack, n. cèrveni
vosak; —n, v. a. pečatiti; zape-
čatiti; —ring, m. pèrsten s pe-
čatom, pečatnjak; —wachs, n. pe-
čatni vosak.

Sieg-en, v. n. dobiti, poběditi, nad-
vladati, predobiti, nadjačati; —er,

m. dobitnik, pobědnik; —erin, f.
dobitnica, pobědnica.

Sieges-gepränge, n. triunf, slavje; —
gesang, m. pěsan dobitna; —göta-
tin, f. viktoria, božica od poběde;
—krone, f. dobitni věnac; —pforte,
f. —bogen, m. vrata dobitna, luk,
obluk dobitni; —wagen, m. kola
dobitna; —zeichen, n. troſej, znak,
znamen, znamenje dobitno.

Sieghaſt, f. Siegreich.

Siegmarwurz, f. malovesać.

Siegprangend, adj. dobitan, s triun-
fom.

Siegreich, adj. dobitan, slavodobitan.

Siehe, Siehe da! i. gle, eto, nuto.

Siehle, f. sprava konjska

Siekern, v. n. kapati; prokapljivati.

Signal, n. znamenje, znak; —ement,
n. znamenja; opis; —ifiren, v. u.
znamenje, znak dati; sich —, v.
r. f. Auszeichnen.

Signatur, f. signatura; podpis; (Be-
zeichnung), naznaka.

Signet, f. Siegel.

Signiren, v. a. podpisati; naznačiti.

Silber, n. srebro; (Silbergeschirr),
srebèrnina; —agio, n. prid na
srebro; —arbeiter, m. srebèrnar;
—artig, adj. srebèrnat; —barre,
f. šiba, slitak srebèrni; —berg-
werk, n. srebèrna ruda; —blech,
n. lim srebèrni; —blättchen, n.
srebèrn listak; —diener, m. na-
stojnik od srebèrnine; —draht, m.
žica srebèrna; —saden, m. žica
srebèrna, konac srebèrni; —farbe,
f. srebèrna boja; —farben, adj.
srebèrn, srebèrne boje; —geld, n.
sreberni novci, srebro; —gehalt,
m. vrědnost srebra; —glätte, f.
gladac srebèrni; —grube, f. rud-
nik srebèrni; —haltig, adj. sre-
brovit; —kammer, f. soba za sre-

Silbern

537

Sinter

bèrninu; —klang, f. Silberton; — lahn, m. lim, plosnata žica srebèrna; —ling, m. srebèrnjak; — münze, f. srebèrn novac, srebro.

Silbern, adj. srebèrn, od srebra.

Silber-probe, f. proba, prova srebèrna; — quell, m. čist, bistar vrutak; — reich, adj. srebrovit; — schaum, m. pěna srebèrna; — schlacke, f. izvarak od srebra; — service, n. posudje srebèrno; — spinner, m. srebroprelac; —stange, f. Silberbarre; — stimme, f. čist, srebèrn glas; — stoff, m. materia srebèrna; —stück, n. komad srebra; novac srebèrni; —ton, m. čist, jasan glas; — verwahrer, —wärter, f. Silberdiener; —wäscher, m. perilac od srebèrnine; —weiß, adj. běl, bio kao srebro; — zeug, n. srebèrnina.

Simonie, f. simonia, svetoprodaja.

Simpel, adj. prost, jednostavan.

Sims, m. polica; atula, korniž.

Simultan, adj. zajednički.

Singbar, adj. pěvan.

Singchor, m. kor pěvačah.

Singekunst, f. pěvanje.

Singen, v. n. pěvati, pěti, pojati; —, n. pěvanje, pěnje, pojanje.

Singe-spiel, n. opera; —stimme, f. glas; —stück, n. pěsma; —stunde, f. lekcia od pěvanja.

Singgrün, n. zimozelen (trava).

Singvogel, m. pojuća ptica.

Singular, m. jednobrojnik, jedinstveni broj.

Singweise, f. melodia, aria, pěvka.

Sinken, v. n. pasti, propasti; padati, propadati; (im Wasser), tonuti, utonuti; (in Dünmacht), obeznaniti se, onesvěstiti se, pasti u nesvěst; die Stimme — lassen, spustiti glas; den Muth — lassen, izgubit

sèrce, klonuti sèrcem; den Kopf — lassen, spustiti, prignuti glavu; bis in die sinkende Nacht, do cèrne, mèrkle noći, do gluhog doba, do něke dobe noći; —, n. padanje; tonutje; propadanje.

Sinn, m. éut, éutjenje, éutjenstvo; (Verstand), um, razum, duh; (einer Rede), razumak, smisao; (Gesinnung), misao, mnjenje; im —e des Gesetzes, po smislu zakona; von Sinnen kommen, poluděti; bei Sinnen sein, bit pri sebi, pri pameti biti; keinen — für etwas haben, neimat volje k čemu; das fällt in die —e, pada u oči; es ist nicht nach meinem —, nije po mojoj volji, nedopada mi se; soviel Köpfe soviel —e, koliko ljudih, toliko éudih; es sich aus dem — schlagen, izbiti, pustit što iz glave.

Sinnbild, n. kip, emblema, znak, znamen, znamenje, simbol; —lich, adj. emblematičan, simboličan; emblematički, simbolički, u kipu.

Sinnenverwirrung, f. smutnja pameti.

Sinnen, v. n. misliti.

Sinngedicht, n. epigrama, nadpis.

Sinnlich, adj. éutiv; oéutan; (nicht geistig), puten; —keit, f. éutivost; oéutnost; (Wolluft), putenost.

Sinn-Ios, adj. bezéutan; nerazuman, nepametan; bez smisla; —losigkeit, f. bezéutnost; nerazum, nepamet; —reich, adj. uman, razuman, pametan; domišljat; —spruch, m. sentencia, izreka; rěč, poslovica; — verwandt, adj. jednoznačan, istoznačan.

Sintemal, c. buduć da; jerbo, jer, jere.

Sinter, m. (Hammerschlag), okujina; (Tropfsstein), siga; —n, v. n. kàpati; tvèrdnuti.

Soldat

B 539

Sonnenaufgang

Soldat, m. soldat; vojnik, vojak;
—endienst, m. služba vojnička; —
enfrau, f. soldačka žena; —enle-
ben, n. život soldački; —enwesen,
n. vojničtvo, vojačtvo; —isch, adj.
soldački; vojnički.

Söldner, m. najamnik, najmenik, pla-
tjenik; —lohn, m. ajluk.

Solenn, adj. svěčan; —itát, f. svě-
čanost, f. Feierlichkeit.

Solidar, —isch, adj. & adv. neraz-
dělni; nerazdělno, zajednički i
svaki za cělo.

Sollen, v. n. morati; trěbati, valja-
ti; man sollte ihn strafen, trěbalo
bi ga kazniti; (schuldig sein), du-
govati, dužan biti; er soll tobt sein,
kažu, da je umro; Sie sollen es
noch heute haben, dobit ćeete to još
danas; du sollst das nicht thun, ne-
čini toga, nemoj toga činiti; du
sollst nicht tödten, neubij; man sollte
glauben, morao bi misliti; mislio
bi tkogod; was soll mir das Geld?
šta će mi ti novci? sollte es mög-
lich sein? je li moguće? was soll
ich? što ćeu?

Öller, m. doksat, londja.

Solo, n. samcato.

Somit, adv. dakle; tim.

Sommer, m. lěto; —abend, m. lětni
večer; —fåden, m. pl. paučina,
svila; —sleßt, m. —sprosse, f. pěga,
pěguća; —sleßtig, adj. pégav, pě-
gućav; —frucht, f. jarina; —gerste,
f. jari ječam, jarik (ječam); —ge-
treide, n. jaro žito; —haft, Som-
merlich, adj. lětan; —haus, n. lět-
na kuća; —hitzte, f. lětna vrućina,
toplina; —kleid, n. lětna haljina;
—korn, n. jara raž; —laube, f. sě-
nica; —lehne, f. pripekao, čelo-
pek; — monat, m. lětni mě-
sec.

Sommern, v. n. es sommert, nastaje,
nastupa lěto.

Sömmern, f. Sonnen.

Sommer-nacht, f. lětna noć; —obst,
n. lětno voće; —rocken, m. f.
Sommerkorn; —tag, m. lětni dan;
—vogel, m. lepir, leptir, metulj;
lětna ptica; —weizen, m. jara pšen-
nica, jarica (pšenica); —wende, f.
najdulji dan, suncostaja lětna; —
wetter, n. — witterung, f. lětno
vrěme; — wurz, f. bobova kuga;
—zeichen, n. znamenje od lěta;
—zeit, f. lěto, lětno vrěme; lětno
doba.

Sonach, f. Folglich.

Senate, f. sonada.

Sonde, f. sonda, kušalo.

Sonder, prp. bez.

Sonderbar, adj. čudan, čudnovit; neo-
bičan; —keit, f. čudnovitost, čudo.

Sondergelüft, f. razcépna želja.

Sonderlich, adj. osobit; — adv. f.
Bessonders.

Sonderling, m. čudak, čudnovit, ču-
dan čověk.

Sondern, v. u. lučiti; razlučiti; od-
lučiti.

Sondern, adv. nego, već.

Sonders, adv. sammt und —, sve za-
jedno, sve skupa, svi koliko ih je.

Sonderung, f. razluka, razlučenje.

Sonnabend, m. subota.

Sonne, f. sunce.

Sonnen, v. a. sunčati, metnuti, sta-
vit na sunce; sich —, v. r. sun-
čati se.

Sonnen-aufgang, m. izhod, istok; —
bahn, f. kolotečina sunčana; —blick,
m. zraka sunčana; —blume, f. sunco-
kret, sunčanik (cvět); —brand, m.
pripeka; —sächer, m. lepeza, hla-
dilo; —ferne, f. odsunačje; —fin-
sterniß, f. poměrčanje, poměrčina

Sonnet

B 540

B-

Spalt

sunca; — flecken, m. kèrpa sunčana; pèga, pèguća; — glanz, m. sjajnost sunca; — jahr, n. sunčana godina, obična godina; — klar, adj. očevidan, belodan; — koller, m. f. Sonnenstich; — kreis, m. krug sunčani; — licht, n. světlost sunčana; — monat, m. sunčani měsć; — nähc, f. dosunačje; — regen, m. sunce i kiša; — reich, adj. sunčan; — ring, m. ura sunčana okrugla; — scheibe, f. kolut sunčani; — schein, m. sunce; — schirm, m. sěnka; — schuß, — stich, m. pripeka, sunčarica; — staub, m. — stäubchen, n. drobnica; — stillstand, m. suncostaja; — strahl, m. zràka sunčana; (im Zimmer), sunčanica; — straße, f. put sunčani; — uhr, f. sunčana ura, sunčanik; — untergang, m. zahod, zapad sunca; — wende, f. suncostaja; — zeiger, m. (Zeiger an der Sonnenuhr), skazaljka od ure sunčane; ura sunčana; — zirkel, m. (in der Kalenderrechnung), kolobar sunčani.

Sonnet, n. sonet.

Sonnicht, adj. sunčan, obasjan od sunca.

Sonntag, m. nedělja.

Sonntägig, Sonntäglich, adj. neděljan.

Sonntags-buchstabe, m. neděljno slovo; — kind, n. vidovit; — kleid, n. blagdanja, svečana, stajaća haljina; — staat, m. svečane, stajaće, blagdanje haljine.

Sonst, adv. inako, inačie, drugako, drugačie; (wo nicht), ako ne; (hesem), prie, něgda; (úbrigens), u ostalom; — wo, gdě drugdě; — wohin, kamo drugamo; (zu einer andern Zeit), drugda; — ig, adj. drugi; ostali.

Sophist, m. nadrimudrac, lažimudrac;

—erei, f. sofisteria, lažno mudrovanje; —isch, adj. sofističan; sofistički.

Sorge, f. skèrb, briga; staranje, nastojanje; mùka; (Beforgniß), nemir; — tragen für etwas, starati se, skèrbiti se za što.

Sorgen, v. n. skèrbiti, skèrbiti se, starati se, nastojati; bojati se.

Sorgen-frei, — los, adj. bezbrižan, bez skèrbi, bez brige; —voll, adj. brižan, skèrban, pun skèrbi, brige.

Sorgestuhl, m. stolica s ručicami.

Sorgfalt, f. skèrbljivost, briga, pomnja, nastojanje; —fältig, adj. brižan, skèrbljiv; poman, pomnjiv; — lich, f. Sorgfältig; — los, adj. bezbrižan, bez skèrbi; bez brige, nemaran; — losigkeit, f. nemar, bezbrižnost, bezskèrbnost, nestaranje; — sam, f. Sorgfältig.

Sorte, f. sorta, sela, věrsta.

Sortiment, n. izbor; — shandel, m. dućanska těrgovina.

Sortiren, v. u. prebrati; izabrati; obrati.

So sehr, adv. tako, jako jako; toliko; koliko.

Sthanig, (vcralt.) f. Solcher.

Souverän, m. (t.) věrhovnik.

Souverän, adj. věrhovni, vladajuć.

Souverainität, f. věrhovnost; f. Oberherrschaft.

So viel, adv. toliko, tako.

So wohl — als, conj. koliko — toliko, i — i.

Spadille, f. spadilja.

Späh-en, v. n. motriti, gledati, paziiti, viriti; uhoditi; špiuniti, špiati; —er, m. špia, spiun; uhoda, uhodnik.

Spalier, n. baras; fig. red, poredak; —en, v. a. praviti, napraviti baras.

Spalt, m. pukotina; —bar, adj. cěpak.

Spåt

542

Speichel

Spåt, adj. dockan, pozan, kasan; — adv. dockan, docno, kasno.

Spatel, m. lopatica.

Spaten, m. lopata; (in der Karte), pik, zelena.

Später, comp. kašnji, potonji.

Spath, m. (Mineral), spat.

Spath, m. (Pferdekrankheit), mèrtva kost (konjem na kolénu).

Spät-herbst, m. kasna, pozna jesen; —jahr, n. jesen; —ling, m. pozno jagnje, tele, itd.; —vbst, n. pozno voće; —stens, adv. najdalje.

Spaz, f. Sperling.

Spazier-en, v. n. šetati, šetati se, hodati, prohoditi se, proći se; — reiten, fahren, jahati, voziti se na prošet, na šetnju; —fahrt, f. prošet, šetnja (na kolih, u barki); — gang, m. šetnja, prošet; —ort, m. šetalište; —reise, f. put od zabave; — ritt, m. prošet na konju; —stuck, m. palica, paličica.

Specreiwaare, f. bakalska roba; — nhandlung, f. bakalstvo; (Gewölbe), bakalnica; —nhändler, m. bakal; —nhändlerin, f. bakalka.

Specht, m. dětelj, dětao, žuna (ptica).

Special, adj. (umständlich), obsiran; (besonders), poseban; — aušweis, m. obsirni izkaz; — commission, f. posebno pověrenstvo; —tarif, m. posebni cěnik.

Species, f. (bei den Apothekern), bilje, trava; (in der Rechenkunft), die vier —, četiri pèrve vèrste od računah; (bestimmte Sache), stanovita stvar; (Einzelsache), svaka posebna, pojedina stvar; —bucaten, m. tvèrd cekin; —geld, n. tvèrd novac; — thaler, m. tvèrd talir.

Spectfication, f. podrobni opis.

Specificiren, v. a. izbrojiti, opisati, popisati podrobno, na tanko.

Specifisch, adj. posoban, posobit, poseban.

Speck, m. slanina; —bauch, m. tèrbuh; —beule, f. kvèrga tusta, pretila; —fett, adj. debeo, tust, pretio; —hals, m. debeo vrat, pretila šija; —händler, m. slaninar; —händlerin, f. slaninarica; —ig, adj. debeo, pretio, tust, mastan; —kuchen, m. pogača, lepinja sa slaninom; —messer, n. velik nož; —maus, f. Flevermaus; —schwarte, f. koža, kožurica (od slanine); —seite, f. kora slanine; —stein, m. steatid (kamen).

Spektakel, n. (m.) Schauspiel, prikaza, zor, prikazanje, pozorište; (Lärm), buka, tatalabuka, balabuka; čudo.

Speculant, m. špekulant, tèrgovac.

Speculation, f. spekulacia, tèrgovačka kupnja, kupuja na dobitak; (in der Philosophie), razmatranje, promišljanje, smatranje.

Speculativ, adj. razmatrajuć, promišljajuć, smatrajuć, motreć.

Speculiren, v. a. zpekulati, spekulirati; motriti, smatrati, razmišljati, promatrati. [poslati.

Spediren, v. a. (t.) odpremiti robu, Spediteur, m. (t.) odpremnik.

Spedition, f. odprema; —sgebühr, f. (t.) odpremnina; —sgeschäft, n. odpremni posao; —shandel, m. (t.) odpremničivo; —e provision, f. odpremnička providba.

Speer, m. sulica, kopje; —reiter, m. kopjanik.

Speiche, f. spica, palac (od kolesa).

Speichel, m. slina, sopolina, bala; —cur, f. slinjenje; —düse, f. žlězda sopoljata; —fluß, m. slinjenje, baljenje; —lecker, m. fig. prilizavalac, lisica.

Spiegeln

544

Spille

obsěna, obmana; —fenster, n. pro-
zor od kristala; —glas, n. staklo
od ogledala, fino staklo; —glatt,
adj. gladak kao ogledalo; —händ-
ler, m. zèrcalar, ogledalar; —
hell, adj. čist, bistar, jasan kao
zèrcalo; —kunst, —lehre, f. katop-
trika, zèrcaloslovje; —macher, m.
ogledalar, zèrcalar.

Spiegełn, v. n. blistati se, sjati se,
sěvati; sich —, v. r. gledati se,
ogledati se (u ogledalo); sich an
etwas —, ugledati se na što.

Spiegel-rahmen, m. okvir od zèrcala,
ogledala; —rand, m. kraj, okrajak
od ogledala; —scheibe, f. staklo
od zèrcala; —schimmel, m. čilaš,
cilatast konj; — schleifer, m. la-
štilac od ogledalah; — stein, m.
zèrcalast kamen; — zeug, n. (bei
den Jägern), rědka mrěža; —zim-
mer, n. soba ukrašena ogle-
dali.

Spiek, f. dešpik (trava); —öhl, n.
dešpikovo ulje.

Spiel, n. igra; zabava; fig. šala;
das — Karten, svezak kartih; das
— rühren, bubnjati, udarat u bu-
banj; mit klingendem —, s mu-
zikom i bubnji; sein Leben steht auf
dem Spiele, radi mu se o glavi;
—art, f. način od igre; (von Thie-
ren), věrsta, fela, razlikost; —
ball, m. lopta, pila; —betrug, m.
prěvara u igri; — bret, f. Dam-
bret; —bruder, m. igraš, igrač; —
— camerad, f. Spielgeselle; —ein-
lage, f. uložaj u igru.

Spiel-en, v. u. & n. igrati; igrati
se; Karten —, kartati se, igrati
se na karte; hoch —, igrati se u
veliko; in das Grünliche etc. —,
prelěvati se, ići na zeleno; (von
Demanten), igrati, prelěvati se, ti-

trati; —en, n. igranje; igra; —
end, adj. igrajuć; šaleć.

Spieler, m. igraš, igrač; —in, f. i-
gračica; —ei, f. igra; šala.

Spiel-geld, n. novci od igre; novci
za igru; —gesell, m. drug u igri;
igrač; — gesellschaft, f. igra, druž-
tvo od igre; —haus, n. kuća od
igre, igraća kuća; —karte, f. kar-
ta igraća; —mann, m. —leute, pl.
svirac; svirci; —marke, f. žutjak,
igraći novčić; —plaž, m. igrali-
šte; —raum, m. prostor, polje;
—faal, m. igraonica; —sache, f.
—schuld, f. dug od igre; —stunde,
f. ura, doba od igre; —sucht, f.
strast, pohlepa za igrom; —tisch,
m. igraći stol; — uhr, f. ura s
muzikom; —verderber, m. pěrzna,
pěrznica; —werk, n. igra, igralj-
ka; —zeug, n. igra, igraljka; —
zimmer, n. igraća soba.

Spierlingsbaum, f. Sperberbaum.

Sperstaude, f. suručica.

Spieß, m. kopje, sulica; ražanj; —
bock, m. (bei den Jägern), sěrnjak.

Spießbürger, m. fig. prost, priprost
gradjanin.

Spieß-en, v. a. nataknuti, nabosti;
(als Strafe), udariti, nataknuti,
nabit na kolac; —er, f. Spieß-
hirsch; —gerte, f. Spießruthe.

Spießgesell, m. ortak; drug, drugar,
pajdaš.

Spießglas, n. (Spießglanz, m.) anti-
monij, ličilo.

Spießhirsch, Spießer, m. (bei den Jä-
gern), jelěnče, mlad jelěn.

Spießig, adj. oštar, zašiljen, šiljat.

Spießruthe, —gerte, f. šiba; —n
laufen, těrčati šibe, těrčati kroz
šibe, šibe letiti.

Spießträger, m. kopjanik.

Spille, f. vreteno.

Spilling

3 545

8

Splitternackend

Spilling, m. žuta sliva, šijiva (plod);
— šbaum, m. žuta sliva (děrvo).

Spillmage, m. rodjak po materi, po
tankoj kěrvi.

Spinat, m. spanać, španak, špinac.

Spindel, f. vreteno; —baum, m. ma-
šljika; —förmig, adj. vretenast;
—wirtel, f. Wirtel.

Spinell, m. blědi rubin.

Spinett, n. spineta.

Spinne, f. pauk; —feind, adj. einem
— sein, glavni neprijatelj komu
biti.

Spinnen, v. a. presti; plesti; sukati.

Spinnengewebe, n. paučina.

Spinner, m. prelac, predilac; — in,
prelja; —ei, f. predenje; predivo;
(Spinnantalt), predionica; prelo.

Spinnewebe, f. Spinngewebe.

Spinn-haus, n. predilište; —rad, n.
kolovrat; —rocken, m. preslica;
—schuldigkeit, f. dužnost presti;
—stube, f. predionica; — wirbel,
m. agěršak.

Spint, m. spint (měra); f. Splint.

Spion, m. špiun, uhoda, uhodnik;
—iren, v. n. špiuniti, uhoditi.

Spirallinie, f. Schneckenlinie.

Spiritus, m. spirit, duh.

Spital, n. špitalj, bolnica; (Siech-
haus), sahnica; (Versorgungshaus),
oskěrbnica.

Spiß, f. Spißig.

Spiß, m. věrsta od pseta; einen —
haben, djornut, tucnut biti (od vina).

Spißbart, m. šiljata brada, bradica.

Spißbube, m. lopov, ugursuz; nitkov; lupež; —nsprache, f. lopovski jezik; — nstreich, m. lopovski, lu pežki čin.

Spißbüberei, f. lopovština; lupežtina.

Spißbübin, f. lopovkinja; lupežica;
nitkovica.

Spißbübisch, adj. lopovski; lupežki.

Spiße, f. ěrt, rat, šilj, šiljak, šip;
věrh, věršike; (zu Kleidern), čipka;
die —n der Kornähren, osje; fig.
glava; čelo; an der — eines Hee-
res, pred vojskom; an der — der
Geschäfte stehen, nastojati posle;
— bieten, oprěti se, protiviti se.

Spißen, v. a. šiljiti, oštriti; zašilji-
ti, zaoštriti, zadělati; die Ohren
—, čuliti uši, šlušati; sich auf et-
was —, uzdati se u što.

Spißen-grünt, n. dno od čipke; —
händler, —krämer, m. čipkar; —
händlerin, f. čipkarica; —haube, f. ka-
pa s čipkami; —klöppel, m. balantié
čipkarski; —klöpplerin, f. čipkari-
ca; —waare, f. čipke.

Spitzfindig, adj. lukav, šegav; domi-
šljat; hitar; —keit, f. lukavština;
tančina; hitrina; domišljatost.

Spiß-glas, n. kupica s nožicom; —
hacke, — haue, f. pik, kljun; —
harfe, f. šiljata harfa.

Spitzig, adj. šiljat, zašiljen, oštar,
zadělan; fig. grizak, bodljiv.

Spitz-kopf, m. šiljata glava; fig. lu-
kavac; —köpfig, adj. šiljoglav; —
maus, f. miš; —name, m. nadě-
vak; f. Spottname; —nase, f. ši-
ljat nos; —näfig, adj. šiljata no-
sa; —ruthe, f. Spießruthe; —säule,
f. piramida; obelisk; —winkelig,
ostrokutan; — zahn, m. srědnji
zub.

Spleiß-e, f. trěska; iver; —en, v. n.
cěpati; razčěpati.

Splint, m. bělo (od děrva); bělika,
bakulja; iver; trěska.

Splitter, m. —chen, n, trěska; iver;
trun; —ig, adj. cěpak, pun iver-
ja, trěšća; natrunjen.

Splittern, v. a. cěpati; kalati, koli-
ti; měrviti; razměrviti.

Splitter-nackend, —nackt, Splinterna-

35

Splitterrichten

546

B

Sprechen

čend, adj. gol i nag kao od majke rodjen.

Splitterricht-en, v. a. čepati dlake; —er, m. čepidlaka.

Spvnton, n. spontun.

Sponde, f. s. Bētgestell.

Sponsalien, s. Cheverlöbniż.

Sporcogewicht, n. vaga s darom.

Sporer, m. ostrugar, mamuzar.

Sporn, m. ostruga, mamuza; (bes Hahnš), palac (u pětla); fig. nachon, poticanje; potaknutje.

Spvrenen, v. a. bosti, biti mamuzom; fig. potaknuti; poticati.

Spvrn-leder, n. koža od mamuze; —rädchen, n. zvěrk od mamuze; —riemen, m. remen, predjica od mamuze; — streichs, adv. hitro, bèrzo, skokom, leteć; — träger, m. mamuzaš, ostrugaš.

Sporteln, p!. uzgredni dohodci, dari.

Spott, m. prikor, rug, poruga, pогèrda; seinen — mit einem treiben, rugati se komu, porugivati se čemu, gèrditi pogèrditi koga.

Spěttelei, f. rug, poruga, porugivanje, podsměvanje, spèrdanje.

Spötten, v. n. rugati se, porugivati se, spèrdukati se, podsměvati se.

Spotten, v. a. rugati se, porugivati se; gèrditi, pogèrditi, ružiti; psovati; spèrdati se.

Spötter, m. rugalac, porugivalac; — ei, f. rug, poruga, ruganje, porugivanje, spèrdanje; —in, f. ruglica, porugivalica.

Spott-gedicht, n. (t.) rugopěv, porugljiva pěsma; —geld, n. necěna; um ein — hergeben, za ništa dati, dat u necěnu.

Spöntisch, adj. rugljiv, porugljiv.

Spötter, m. rugalac, podsměvalac.

Spott-name, m. naděveno imo, naděvak; —preis, m. f. Spottgeld; —

rede, f. rugljiv, porugljiv govor, rěč; —schrift, f. rugopis, poruglji-vo pismo; — vogel, m. porugivalac, rugalac; — weise, adv. od spèrdnje, za porugu, za rug; — wohlfeil, adj. jako, vele jeftin.

Sprachähnlichkeit, f. analogia, spodobnost u jeziku.

Sprache, f. (eines Volkes), jezik; (Rede, Art des Sprechens), govor; rěč; glas; es wird zur — kommen, bit će o tom govor; nur heraus mit der —, samo kaži, samo reci, samo govori.

Sprach-eigenheit, f. vlastitost jezika; —fehler, m. falinga, mana od jezika; —fenster, —gitter, n. rešetka; —gebrauch, m. običaj jezika, govorenja; — gelehrte, —forscher, m. filolog, jezikoslovac; —gränze, f. medje jezika; — kenntniß, f. znanje jezika, poznanje jezikoslovno; —kunde, f. filologia, jezikoslovje; —fundig, adj. věšť jeziku; —kunst, —lehre, f. gramatika, slovnica; —lehrer, m. gramatik, slovničar; —loš, adj. něm; —lofigkeit, f. němoća; —meißler, m. učitelj, meštar od jezika; — tohr, n. govorna truba; —schnißer, s. Sprachfehler; —trichter, m. lévak govorni; — übung, f. věžbanje u jeziku; —verbesserer, m. popravljalac jezika; — verbesserung, f. popravljenje, popravljanje jezika; — —werkzeug, n. organ govorni, governorilo; —zimmer, n. govorionica.

Sprechart, f. način govorenja.

Sprechen, v. n. govoriti, besědití, shoriti; reći; (aus sprechen), izreći; (lauten), glasiti; laut, leise —, na glas, tiho govoriti; Sie haben gut —, lako je vam govoriti; gut, nicht gut zu — sein, zle, dobre vo-

Stahr

551

Stämpel

—grün, adj. tamno-zelen; —hütte,
f. Stahlfabrik; —schneider, m. na-
dorězac; —stich, m. nadorěz, urěz,
csěk u nadu; —wasser, n. nado-
vita voda,

Stahr, f. Staat.

Stähre, f. Schafbock.

Stähren, v. n. těrati se (od ova-
cah).

Staken, m. kolac.

Staket, n. kolje.

Stall, m. štala; (Pferdestall), ko-
njušnica; fig. svinjac, kotac; —
baum, m. pregrada (u štali); —
bediente, m. konjuh, konjušar; —
decke, f. Pferdedecke.

Stallen, v. n. pišati, mižati (od ko-
njah); fig. mit einander —, poga-
djati se; — v. u. metnuti, ugnat
u štalu.

Stall-fütterung, f. jasleno hranjenje;
—geld, n. (t.) konjušnina; —
knecht, m. konjuh, konjušar; —
meister, m. konjušnik; —ung, f.
pišanje, mižanje; f. Stall; —zins,
m. konjušnina; najmovina od štale.

Stamm, m. panj; klada; stablo;
(Geschlecht), rod; (Volksstamm), ko-
lěno; puk; (Familie, Haus), po-
rodica; (Linie), loza; (Kapital),
glavnica, glavno; (gestiftetes Kapi-
tal), zaklada; der männliche, weib-
liche —, mužko, žensko kolěno;
die zwölf Stämme Israel, dvanaest
kolěnah izraelskih.

Stamm-ältern, pl. stari, predci, pra-
dědi, praroditelji; —baum, m. ro-
doslěd porodice kakve; —buch, n.
knjiga rodoslovna; pomenka, knji-
ga od uspomenah; —buchstab, m.
slovo korěnito.

Stämmeisen, n. dlěto, glěto.

Stammeln, v. n. tepati, pentati; je-
cati.

Stammeln, n. tepanje; pentanje; je-
canje.

Stammeltern, pl. f. Stammältern.

Stammen, f. Abstammen, Herstammen.

Stammen, v. a. upirati; podupirati;
uprěti; poduprěti; einen Fluß —,
zapruditi, pregraditi réku; sich —,
v. r. opirati se, protiviti se;
podbočiti se; poduprěti se, naslo-
niti se.

Stammende, n. panj; —erbe, m. na-
slednik po rodu; —geld, n. glav-
nica, glavno zakladno; —genosse,
m. jednoplemenik; —gut, n. dě-
dovina, dobro porodice; zakladno
dobro; —haft, adj. jak, čvěrst;
—halter, m. podpor roda, kolěna;
—haus, n. kuća porodice; —hölz,
n. děrvo, stablo; schönes hohes —,
děrvlje lépa i visoka stabla.

Stämmig, adj. jak, čvěrst; hoch —,
nieder —, visoka, nizka stabla.

Stamm-land, n. postojbina; —lehen,
n. pěrvotna podarbina.

Stammler, m. tepalo, tepavac, pen-
talo, pentavac.

Stamm-Linie, f. grana, loza (od
kèrvi); —mutter, f. pramati; —
register, n. genealogia, rodoslovje;
—silbe, f. korěnita slovka; —sit,
m. prebivalište porodice; —spra-
che, f. jezik korěniti, izvorni; —
tafel. f. rodopisna knjiga; —theil,
m. član porodice; —vater, m.
praotac, praroditelj; —vermögen,
n. imovina porodice; (gestiftetes),
zakladna imovina; —wappen, n.
arma rodna, gèrb rodni; —wirth-
schaft, f. pěrvotno kućanstvo; —
wort, n. rěč korěnita.

Stämpel, m. (in Mörser), tučak, bat;
(in Pumpen), procép; (bei Blumen),
stubić, bijka; (der Schreibbogen),
(t.) biljeg; (zu Waaren), biljeg,

Stampfbüchse

552

8

Standlehre

obilježje; fig. (Zeichen), žig; pe-
čat; —amt, n. biljegovni ured;
—befreiung, f. osloboda od bilje-
ga; —behandlung, f. postupanje
kod biljegovanja; —bogen, m. bi-
ljegovni tabak; —klasse, f. bilje-
govni razred; —frei, adj. slobo-
dan, prost od biljega; bez bilje-
ga; —freiheit, f. slobodnost od bi-
ljega; —geld, n. hiljegovina; —n,
v. a. (t.) biljegovati; fig. (brand-
marken), žigosati, udariti žig; —
papier, n. papir biljegovani; —
patent, n. povelja o biljegu; —
pflicht, f. podložnost biljegu; —
scala, f. lestvica za biljeg; —
schneider, m. pečatar; —straße, f.
biljegovna kazan; —übertretung,
f. biljegovni prekèršaj; —verkür-
zung, f. biljegovna prikrata; —
vormerkung, f. biljegovno preibi-
lježenje.

Stampfbüchse, f. stupa, tučak.

Stampfe, f. stupa, tučak; bat, tu-
kač.

Stampfe, f. (das Stampfen), stupa-
nje; nabijanje.

Stampfen, v. a. stupati, nabijati, ga-
ziti; (mit dem Fuße —), lupati,
biti nogom o zemlju.

Stampfmühle, f. stupa.

Stand, m. stojnica, stojanje; posa-
da, položenje; (Platz, Stelle), mě-
sto; (auf dem Markte), stojnica;
(Zustand), stanje; (Rang), stalež;
(Gattung), razred; (Recht), pravo;
der ledige —, bezženstvo, neuda-
ja; (bei den Jägern), čekalica; ei-
nen — in einem Orte haben, na-
měšten, posadjen biti; seinen —
verändern, město svoje, stališ svoj
proměniti; der — des Wassers,
visina od vode; — halten, čekati;
dočekati; odèržati; Einsetzung in den

vorigen —, povrata u pèrvašnje
pravo; Jemand zu —e bringen,
postaviti koga; zu —e bringen et-
was, napraviti, učiniti što; zu —e
kommen, stupiti u život; es kommt
kein Vergleich zu —, neporavnaju
se; wenn der Kauf zu —e kommt,
ako kupnja za rukom podje; im
—e sein, moći, biti kadar što uči-
niti; außer —e sein, nemoći, ne-
biti kadar učiniti čega.

Standart-e, f. stěg, konjanička zasta-
va; —junker, m. stěgonoša, za-
stavnik, štandarnik.

Standbild, n. statua, stajalište.

Ständchen, n. serenada; (Markt—),
stojnica.

Stände, pl. m. stališi, redovi.

Ständer, m. stup; ěabar; ribnjak.

Standes-erhöhung, f. povis staleža;
—gebühr, f. nach —, polag stale-
ža; —mäßig, adj. staležu spodo-
ban, priměran; — adv. polag sta-
leža; —person, f. osoba otmena,
višega staleža.

Standgeld, n. městovina, malta; —
gericht, n. prěki sud.

Standhaft, adj. stalan, stavan, po-
stojan; —igkeit, f. stalnost, stav-
nost, postojanstvo.

Standhandel, m. stojna tèrgovi-
na.

Ständig, adj. stalni.

Ständisch, adj. staležki.

Stand-lehre, f. Statik; —ort, m. sta-
novište; —punkt, m. město, posa-
da; točka od smatranja, od gle-
danja; stališ; —quartier, n. stojni
kvartir, stan; —recht, n. stojni
sud, prěki sud; — rechtlich,
adj. što se tiče prěkoga suda; —
rechtliche Commission, pověrenstvo
za prěki sud; —rechtmäßig, adv.
— behandelt werden, doći pod pré-

Stange

553

§

Stät

ki sud; —rede, f. nadgrobna beseda, nadgrohni govor.

Stange, f. lěnka, motka, sěrg; prut; — Gold, Silber, slitak; šib; (an einer Fahne), kopje od barjaka; (Siegellack), struk voska cěrvenoga; (im Käfig), šibica; (am Steuer-ruder), jargola; fig. einem die — halten, braniti, zagovarati koga, děržati komu krilo.

Stängel, m. Stängelchen, n. děržak, peteljka, biljka; (vom Getreide), struk; šašarika; (zur Stängelung der Bohnen etc.), pritka, taklić.

Stängeln, v. a. priticati, udarat pri-
tke, takliće, vezati; — v. n. ra-
sti, širiti se u stablo.

Stangen-bohne, f. pritčanik (bob); —
eisen, n. gvoždje u motkah; —
gold, n. zlato u šibah, u motkah;
—pferd, n. rudnjak (konj); —fil-
ber, n. srebro u šibah, u motkah.

Stänker, m. svadljivac, kavgadjia. inatnik; (der alles durchsucht), cunjalo; (der stinkt), smèrdljivac; — ei, f. smrad, smèrdež; fig. inat, kavga, svadja; —n, v. n. (Gestank machen), smèrděti; (burchwühlen), cunjati, njušiti; (Uneinigkeit stiften), svadjati se, inatiti se, zometati kavgu.

Stanniol, f. Stagnol.

Stanze, f. stanca, matica.

Stapel, m. (Haufen, Schicht), hèrpa,
gomila, kup; (Schiffswerft), akver,
škar, kantir; ein Schiff vom —
laffen, pustit u more, rinut u mo-
re brod; vom — laufen, izić iz
kantira, iz škvera; (für Waaren),
magazin; ostava (za robu), město
od stovarenja, skladište.

Stapeln, v. n. (im gem. Leben), kra-
cati, koracati.

Stapeln, v. a. (ausstapeln), gèrnuti,

nagèrnuti, metat na hèrpu, gomi-
lati, nagomilati.

Stapel-plaß, m. (t.) stovarište; —
recht, n. —gerechtigkeit, f. stovar-
no pravo; —stadt, f. stovarni, tèr-
govački grad; —waare, f. stovar-
na roba.

Stark, adj. jak, čvěrst; silan, sílo-
vit; krěpak; valjan; snažan; ste
waren tausend Mann —, bila ih
je hiljada; wie — ist der Feind?
koliko ima nepriatelja, koliko ima
vojnikah u nepriatelja? —c Grün-
de, valjani dokazi.

Stärke, f. snaga; jakost; sila; krě-
post; debljina (děrva).

Stärke, f. (für die Wäsche), štirka,
inkaša, škrob.

Stärk-en, v. a. jačiti; krěpiti; tvěrditi; objačiti; podkrépiti; utvěrditi; die Wäsche —, štirkati, škrobati, inkašati; —end, adj. krépljiv, podkrépljiv.

Stärt-macher, m. štirkar, inkašar; —
mehl, n. štirka, inkaša, škrob.

Stärkung, f. krépljenje; ukrépljenje,
pokrépljenje.

Starvst, m. starosta; —ei, f. staro-
stia.

Starr, adj. ukočen; zapanjen; tvèrd,
odèrvenjen; okoran; —blind, adj.
posve slép; —en, v. n. kočiti se;
ukočiti se; zapanjiti se; tvèrdnu-
ti; otvèrdnuti; (starr sehen), uko-
čenim očima gledati, bečiti se; —
heit, f. ukočenost, tèrnutje.

Starr-fisch, m. dèrhtulja; —kopf, m.
tvèrdoglavac, tvèrdokornjak; —
köpfig, —sinnig, adj. tvèrdoglav,
tvèrdokoran; —leinwand, f. Steif-
leinwand; —sinn, m. tvèrdogla-
vost, tvèrdokornost; —sucht, f.
mèrtvilo.

Stät, adj. stojan, postojan, stalan,

Steinchen

557

557

Stellen

bukva; —bank, f. klupa od kamená; —beere, s. Heidelbeere; —beizer, s. Kernbeizer; —beschreiber, m. kamenopisac; —beschreibung, f. kamenopis; —beschwerung, f. kamen (bolest); —birn, f. kamenača; —bock, m. kozorog; —bohrer, m. sverdlo, svidar (u minarah); —brech, m. komorač (trava); —brecher, m. kopač od kamenja; —bruch, m. kamenarnica; —buche, s. Hagebuche; —butter, f. kamena mast.

Steinchen, n. kamenak, kamenčić.

Stein-drossel, f. drozd kameniti (ptica); —druck, m. kamenotisak; —druckerei, f. litografia, kamenotiskara; —eiche, f. cèrnica (hrast); —eppich, m. divji persin; —erde, s. kamenita zemlja, krasa.

Steinern, adj. kamen, od kamena; —es Becken, kamenica.

Stein-flachs, m. amiant, asbest; —frucht, f. košticavo voće; —grube, f. s. Steinbruch; —grund, m. kamenjak; —gut, n. kameno posudje; —hart, adj. kamen, tvèrd kao kamen; —hauer, m. kamenar; —hausen, m. hèrpa kamenja; razvaline, podèrtine; —hirse, f. divje proso, divja proja; —icht, —ig, adj. kamenit.

Steinig-en, v. a. kamenovati; —ung, f. kamenovanje.

Stein-kalk, m. klak, kreč kameni, japno od kamena; —kenser, m. kamenoznanac; —kenntniß, f. kamenozuanstvo; —kitt, m. lem kameni; —klee, m. nokatac, nokata, kokotac (trava); —klußt, f. pukotina, puč (u stěni); —kohle, f. kameni ugljen; —kohlenbergwerk, n. (t.) ugljenik; —kröte, f. baburáča; —lerche, f. ševa poljska (ptica); —linde, f. lipa kamenita; —marder, m. kuna, kunica; —meßel, m. dlěto kamenarsko; —meß, m. kamenar; —obst, s. Steinfrucht; —éhl, n. kameno ulje; —pflaster, n. tarac, taraca, kaldèrma kamena; —reich, adj. kameniti; fig. jako, velè bogat, prehogat; —reich, n. carstvo rudno; —sulz, n. kamena sol; —schleiser, m. gladilac, lastilac kamenja; —schmerz, m. kamen (bolest); —schneider, m. kamenar; kamenorézac; —schnitt, m. rézanje kamena; —schreiber, m. litograf, kamenopisac; —schrift, (Inschrift auf Steinen), kameni nadpis; kameno pismo; —schwalbe, f. čopa, argić (ptica); —seßer, m. taracar, kaldèrmar; slagalac kamenja; —stück, n. kamen, komad kamena; kameni samostrél; —wand, f. stěna; —weg, m. kaldèrma, taraca; —wein, m. steinsko vino; —werk, n. kamenje; —wurf, m. hitac, undarac kamena; metanje, bacanje kamena; domet.

Steiß, m. guzica, zadnjica, stražnjica, dupe; sapi; —bein, n. těrtica.

Stellage, f. s. Gestell, Gerüst.

Stelle, f. město; auf der —, s města, odmah; udilj; (Gerichts—), sud; (Amt), ured.

Stellen, v. a. staviti; metnuti; postaviti, narediti, razrediti; dahin —, dahin gestellt sein lassen, ostaviti, ostaviti se, mahnuti se čega; einem nach dem Leben —, raditi komu o glavi; den Topf ans Feuer —, pristaviti k ognju lonac; etwas gerade —, izpraviti; naravnosti; etwas richtig —, izpraviti, potraviti što; einen über etwas zur Rebe —, potegnuti, povuć koga na račun; eine Forderung —, iska.

Stellenfucher

558

Sternanis

ti što od koga; etwas in Ausgabe,
in Empfang —, staviti što u raz-
hodak, u dohodak; sicher —, osi-
gurati, metnut u sigurnost; einen
Bürgen —, poruka, jemca dati;
diese Gemeinde muß drei Mann —,
občina ova daje tri čověka, tri
momka; etwas in Abrede —, prigo-
varat čemu, někati; eine Uhr —, iz-
praviti uru; auf die Probe —, iz-
kusiti, podkusiti; ins Werk —, sta-
vit u dělo; in Vergleich —, pri-
spodobiti; einen zufrieden —, sa-
miriti, namiriti, zadovoljiti; den
Mechsel auf Ordnre —, izdati mě-
nicu na nared, na naredak; sich —,
doći pred sud, staviti se; er stellt
sich, als wenn er ihn nicht kennte,
čini mu se nevěšt; sich an das
Fenster —, stati k prozoru; sich
um einen herum —, okružiti, ob-
koliti koga; sich der Gefahr hlos
—, staviti se baciti se, věré se u
pogibio.

Stellenfuchcr, m. služboiskalac.

Stellmacher, f. Wagner.

Stellrad, n. izpravno kolašce (od ure).

Stellung, f. razredjenje; položenje;
posada; (einer Person), stavljenje;
(zum Militär), primanje u vojni-
ke; — einer Waare, dostava rohe;
—samt, n. vojnoprimni ured; —
sbezirk, m. vojnoprimni kotar; —
spflichtig, adj. podložan službi voj-
ničkoj.

Stellvertret. er, m. naměstnik; —ung,
f. naměstničtvo; in —ung eines
anderh, na město drugoga.

Stellwagen, m. omnibus; — wagen-
führer, m. saltadžija.

Stelze, f. štula, děrvena noga, gigalje.

Stelzen, v. n. kracati; ići pro štulah.

Stelzfuß, m. děrvena noga. [Stämpel.

Stemmen, Stempel, f. Stammen,

Stenge, f. nadjarbuo, dodatak od jar-
bula.

Stengel, f. Stängel.

Steppe, f. pustinja, pustoš.

Steppen, v. a. bosti, prošivati; na-
bosti, prošiti.

Steppen, n. Stepperei, f. bod, pro-
šiv; prošivanje.

Stepperin, f. prošivalica.

Stepp-nadel, f. prošivaća igla; —
naht, f. prošiv, bod.

Sterbe-bett, n. směrtna postelja; —
buch, n. knjiga měrtvih, —fall, m.
slučaj směrti; —gelder, pl. n. —
lehen, n. (t.) měrtvarina; —hemd,
n. směrtna košulja; — kleid, n.
směrtna haljina; —lied, n. směr-
tna pěsma.

Sterb-en, v. n. umrěti, prestaviti se,
preminuti, izdahnuti; an einer
Krankheit —, od bolesti kakove;
—en, n. umiranje; pomor; —end,
adj. umiruć, umirajuć.

Sterbenskrauk, adj. na směrt bolestan.

Sterbe-quartal, n. posměrtna četvěrt;
—register, n. kazalo měrtvih; —
stunde, f. směrtna ura; —tag, m.
směrtni dan.

Sterblich, adj. uměrli, směrtan; —
keit, f. uměrlost; pomor.

Sterbling, m. poginula ovca.

Stereotypen, pl. f. stereotip, stalna,
nepomična pismena.

Stereotypiren, v. a. pismena zaleva-
ti, tako da se nemiću (da su ne-
pomična).

Sterling, m. sterling; ein Pfund —,
funta sterlinga, funta sterlinska.

Stern, m. zvězda; (im Auge), zěni-
ca; (Schutzal), srěća, udes, sudbi-
na, nam'ra; Pferd mit einem —,
lisast konj, lisac.

Stern-anis, m. anis, onliz kinezki;
—bild, n. zvězdovje.

Stiefgeschwister

→ 560 →

Stiftsbrief

réž, usěk u bakru, bakroréž; ei-
nen im — lassen, ostavit koga na
cědilu; nicht — halten, běžati, ne
stojati; neděržati; laž biti; sich
auf den — schlagen, na bodezan
se biti, tući.

Stich-art, f. dvopernica, oběstranica
(sěkira); —blatt, n. branik (od
mača); fig. ruga, poruga.

Stichel, f. Grabstichel.

Stichelei, f. zadirkivanje, bockanje.

Sticheln, v. a. bosti, bockati; (mit
Worten), bosti, bockati, zadirki-
vati.

Stichetrede, f. bodna réč, zadirkivanje.

Stichlage, f. šegac, vérsta od pile.

Stich-en, v. a. vezti; —, n. vezenje,
vezilo; —er, m. vezilac; —erin, f.
vezilja; —erei, f. vez, vezilo.

Stich-fluß, m. zaduha; — husten, m.
zadušljiv kašalj.

Stich-rahmen, m. djerdjef; —seide, f.
svila za vezilo; —werk, n. f. Sti-
ckerei.

Stieben, v. a. razsipati; razsuti; —
v. n. razsipati se, razsuti se; f.
Stäuben.

Stief-ältern, pl. otčuh i maćeha; —
bruder, m. polubrat.

Stiefel, m. škornja, čizma; cěv (od
sisaljke); —bret, n. klin od ko-
pita; —holz, n. šam, kopito; —
kappe, —stulpe, f. suvratak od či-
zamah; —knecht, m. sluga, izuynik;
—macher, m. čizmar.

Stiefeln, v. a. (Bühnen, Schoten),
priticati; (Stiefel anziehen), obuti
čizme.

Stiefel-schaft, f. sara, truba od čizme;
—stulpe, f. Stiefelkappe; —zieher,
m. kuka (za obuvanje), nazuvnik.

Stief-geschwister, pl. polubrat, polu-
sestra; polubratja; polusestre; —
find, n. pastorče; —mutter, f. ma-

ćuha, maćeha; —schwester, f. po-
lusestra; — sohn, m. pastorak;
— tochter, f. pastorka, pastorki-
nja; —vater, m. otčuh.

Stiege, f. stuba; Iěstva; (Anzahl von
Zwanzig), dvadesetak.

Stiegliß, m. gërdelac, staglin (ptica).

Stiel, m. (von Werkzeugen), děržalo,
ručica; (an Pflanzen), děržak;
struk, stablo, bus.

Stielen, v. a. nasaditi (sěkiru, itd.).

Stier, f. Starr.

Stier, m. bik; bak; (Himmelszeichen),
bik.

Stieren, v. n. voditi se, těrati se,
goniti se (krava itd.); v. a. na-
térati (kravu). [m. ovan.

Stier-gesecht, n. bičji boj; —hammel,
Stierlein, n. biče.

Stift, m. klinac; čavlić; (am Sen-
kel), èrt, šilj; (am Zahn), korěn.

Stift, n. zavod; (Kloster), samostan;
manastir; biskupia; kapituo; cèr-
kva stolna, saborna; —en, v. a.
zavesti, napraviti, utemeljiti; (bo-
tiren), oskèrbiti, snabděti (cèrkvu,
školu); fig. uzročiti, učiniti; Frie-
den —, učiniti, sklopiti mir; (un-
ter sich), poravnati se; ein Ver-
mächtnis —, zapisati kome što;
Feindschaft, Händel —, zametnuti,
zavèrgnuti kavgu, nepriateljstvo;
Gutes —, dobro činiti; —er, m.
utemeljitelj; (eines Complottes), za-
metnik; fig. početnik, početak, uz-
rok; —isch, adj, kapitulski; bi-
skupski; manastirski; —ling, m.
oskèrbljenac.

Stifts-brief, m. (t.) oskèrbnica; —
dame, —frau, f. (t.) zavodovnica,
gospoja od zavoda kakvoga; —
herr, m. kanonik; —hütte, f. pre-
bivalište mira; —kirche, f. samo-
stanska, manastirska cèrkva.

Stöber

562

Stollen

Stollen

od čela, čeona kost; — blatt, n.
čeoni remen; —rad, n. nazubljen
točak, kolo nazubljeno; —riemen,
m. f. Stirnblatt.

Stöber, f. Stäuber.

Stöberig, adj. buran; mećav.

Stöbern, v. i. es stöbert, sněži, sněg
pada, sněg se vije; — v. n. f.
Stäubern.

Stöberwetter, m. mećava, vijavica.

Stocher, m. čistilica (od zubih); —
n, v. a. badati; čačkati, čistiti
(zube).

Stock, m. batina; palica; štap; těrst,
těrska; panj; struk; (Stockwerk),
pod, kat, sprat; (im Gefängniß),
klada, klade; Stöče, pl. (bei den
Buchdruckern), děrvorěž, ures; (Bie-
nenstock), košnica, ulište, těrnka;
einen Hut über den — schlagen, u-
dariti šešir na formu, na kalup;
—hand, n. věrpca, sveza od pali
ce; —blind, adj. slěp, posve slěp.

Stöckchen, u. paličica; štapić.

Stockvumm, adj. prěko lud.

Stockdunkel, f. Stockfinster.

Stocken, v. a. priticati, udarati (prit-
ke, kolje, itd.); das Tuch —, svi-
jati, razvijati sukno; — v. n.
(von Flüssigkeiten), stati, stojati,
stajati; (von der Milch), siriti se;
usiriti se; der Handel stockt, těrgo-
vina stoji; es stockt mit der Sache,
stvar stoji, neide naprěd; im Re-
den —, zapinjati; zaděvati se;
durch Feuchtigkeit verderben, zaleža-
ti se; — n. (des Blutes), stoj-
nje; (im Reden), zapinjanje, zadě-
vanje.

Stöck'en, v. n. metnuti, věrći ukladu.

Stock-feder, —spule, f. věrh od krila;
—siedel, —geige, f. guslice, male-
ne gusle; — sinster, adj. taman,
jako taman; —fisch, adj. štokviš,

bakalar; fig. budala, blesan; —
fischfang, m. lovitva bakalara.

Stockfleck, m. měrlja, kěrpa od vlage,
od zaležaja; — ig, adj. zaležan,
měrljav od vlage.

Stockfremd, adj. (im gem. Leben), po-
sve tudj, posve nepoznat.

Stockhaus, n. vojnička kaznica; —
arrest, m. zatvor u vojničkoj kaz-
nici.

Stockholz, n. klade, panji, panjevi.

Stockig, adj. zaležan, vlažan.

Stöckisch, adj. tvěrdoglav, tvěrdokoran.

Stock-knopf, m. glava, glavica od pa-
lice; —meister, m. vojnički kazni-
čar; —narr, m. prěka luda, pra-
va budala; —prügel, f. Stock-
schläge; —roden, n. kèrčenje; —
schilling, m. batine; šibje; —schlä-
ge, pl. m. batine; —schnupfen, m.
velika nazeba, velika nastida, na-
hlada.

Stockstill, adj. tih; něm.

Stockstreiche, pl. m. batine.

Stockung, f. Stocken, n. stojanje; za-
pinjanje; zapon; aller Erwerb und
Handel ist in — gerathen, stala je
sva oběrtnost i těrgovina.

Stockwerk, n. pod, kat, sprat.

Stockzahn, m. kutnji zub, kutnjak.

Stoff, m. materia; tvorino; fig. uzrok;
povod; prilika, prigoda; —en, adj.
od materie.

Stöhnen, v. n. stenjati; jecati; —,
n. stenjanje; jecanje.

Stoiker, m. stoik.

Stoisch, adj. stoičan; stoički.

Stola, f. štola; —gebühr, f. štolari-
na, (t.) svitak; —tare, f. odred-
bina za štolu, svitak.

Stolle, f. Stollen, m. věrsta od ko-
lača.

Stollen, m. noga, nožica (od kreve-
ta); štenci (od brave); (im Berg-

Stöllner

563

Stoß

bau), provod, (t.) pravac; einen — treiben, dělati pravac; —arbeit, f. radnja u pravcu; — befahrung, f. pregled pravca; —firſte, f. sleme od pravca; —gerinne, n. žlěb od pravca; — geſtänge, n. motke od pravca; —hieb, m. pravo pravca; —kaue, f. kavna; (kolibica nad domjom); —trieb, m. dělanje pravca; —wasser, n. voda iz pravca.

Stöllner, m. (t.) pravčar.

Stolpern, v. n. spotaknuti se, spotaći se; spoticati se, popikavati se; —, n. spoticanje, popikavanje.

Stolz, adj. ohol; ponosit, ponosan; — auſ etwas sein, ponositi se čime; — thun, oholiti se, veličati se; (vrächtig), gizd, gizdav; er ist — geworden, ponio se, uzoholio se.

Stolz, m. oholost; ponositost, ponosnost.

Stolziren, v. n. kočiti se, nadimati se, gizdati se, veličati se, ponositi se.

Stopfen, v. a. začepiti; zabušiti; zakalkati; eine Pfeife Tabak —, napuniti lulu duhana; Gänse —, na děvati, kljukati guske; voll —, napuniti; natěrpati; nabiti; (durchs Nähen), zakěrpiti; kěrpiti; prihvatiti; den Leib —, zatvorati, zatvoriti těrbuh; den Durchfall —, ustaviti lijavicu; einem das Maul —, zamazati, začepiti komu usti; sich voll —, nabiti se, nametati se, napuniti se, nabubati se, nablagovati se.

Stopjer, m. naděvalac; kljukalac; čep; (von Nefken 1c.), kalamak.

Stopf-haar, n. dlaka; —nadel, f. igla (za kèrpljenje); — wachs, n. grub vosak; — werk, n. kučina, sgriba (za kalkanje).

Stoppe, f. okrajak, ostrižak.

Stoppel, f. stěrn; — n, pl. (bei den Bögeln), iglice; —feld, n. stěrniste, stěrnjika; — ganß, f. guska, koja se po stěrništu pase.

Stoppeln, v. a. pabirčiti, pabirkovati; fig. etwas zusammen —, skěrpiti štogod; — n, n. pabirčenje, pabirkovanje; fig. kèrpljenje; kèrparia.

Stoppel-rübe, f. jesenska rěpa; weide, f. pāša po stěrnjici.

Stoppine, f. (in der Artillerie), fitilj, mića.

Stoppler, m. pabirčilac; fig. kèrpilac.

Stöpsel, m. čep.

Stür, m. kečiga, nosvica, esetra (riba).

Storax, m. sturac.

Storch, m. roda, lelek, štěrk (ptica); —beine, pl. n. fig. fam. vretena, okraci, kraci; —schnabel, m. kljun od rode; (mathematisches Instrument), rodin, štěrkov kljun, pantograf; (ein Hebewerkzeug), vinta, vito; (ein Kraut), ilja (trava).

Stören, v. a. mutiti; buniti; Ruhe und Ordnung —, smesti pokoj i poredak; (störend eingreifen), smetati čemu; ein störender Einfluß, smetljiv upliv; — v. n. badati; čepèrkati; čačkati.

Störenfried, f. Friedenstörer.

Störer, m. bunilac; mutilac; smetalac; —in, f. bunilica; mutilica, smetalica.

Störrig, Störrisch, adj. tvèrdoglav; tvèrdokoran; nepokoran; neposlušan; —keit, f. tvèrdoglavost; tvèrdokornost; nepokornost; neposluh.

Störrogen, m. ikra od nosvice.

Störstange, f. měšalo; muljalo.

Störung, f. buna; smetnja; nered; bunjenje; mutjenje; smetanje.

Stoß, m. udar, udarac; mah, omah;

36 *

Straferkenntniß

565

B

Straßenbau

Straf-erkenntniß, n. presuda kazni;
—erkassung, f. oproštenje od kazni.

Straff, adj. čvěrst, napět, nategnjen, nategnut.

Straf-sall, m. slučaj kazni; —fällig, adj. dostojan kazni; — fälligkeit, f. dostojnost kazni; —geld, n. globe, novci od globe; —genosse, m. sukaznenik; —gerechtigkeit, f. pravica, pravda pedepsujuća; —gericht, n. sud kazneni; —gesetz, n. zakon kazneni; —gewalt, f. vlast kazniti; —grad, m. stupanj kazni; —größe, f. veličina kazni; —haus, n. kaznica.

Sträflich, f. Strafbar.

Sträfling, m. kaznenik.

Straf-los, adj. bezpedepsan, bez kazni; prost, slobodan; —loſigkeit, f. bezkaznenost; —milberung, f. ublaženje kazni; —mittel, n. kazneno sredstvo; —ordre, f. kaznena zapověst; —ort, m. kaznilište, město kazni; —predigt, f. ukor; —prozeß, m. kaznena parnica; —prozeßordnung, f. red kaznene patternice; —protokoll, n. kazneni napisnik; —recht, n. kazneno pravo; —rechtspflege, f. kazneno pravosudje; —rechtsverhandlung, f. kaznena razprava; —rechtsverhandlungsacten, pl. n. spisi kaznene razprave; —register, n. kazalo kaznih; —richter, m. kazneni sudac; —ruthe, f. bić; —sachey, pl. f. kaznene stvari; —sanction, f. potvěrda kazni; —sab, m. měra kazni; —urtheil, n. presuda kazni; —verfahren, n. kazneno postupanje; —vollstreckung, —vollziehung, f. izvěršenje kazni; —würdig, adj. dostojan kazni; —zelle, f. kaznena ćelia.

Strahl, m. zraka, trak; (Pfeil), strěla; (Bliß), munja.

Strahl, m. (am Pferdehufe), vilica (na kopitu konjskom).

Strahl-en, v. n. sěvati, sjati, puštati zrāke; —enbrechung, f. lomljenje, prelamanje zrakah; —end, adj. sěvajuć, sjajan; —kranz, m. —krone, f. kruna, zrāke (oko glave svetih); —ig, adj. sěvajuć, sjajan; (in der Mineralogic), zrakovit.

Strähne, f. pověsmo, kanura, kančelo; pasmo; ein Seil von drei —n, konop od tri struke.

Stramm, f. Straff.

Strampeln, Strampfen, v. n. štropotati, lupati, biti, udarati nogama, baktati.

Strand, m. kraj; igalo, jalia, obala morska, žalo morsko; —en, v. n. nasěsti, nasukati se; fig. izié zlo za rukom; nasěsti, razbiti se; —gut, n. izmetina (morska), obalno dobro; —recht, n. —gerechtigkeit, f. obalno pravo; žalovina; —reiter, m. —wache, f. jaliuska, primorska straža, jalinski stražar.

Strang, m. konop, uže, jedek; (Schltinge), uza, uzica; zum —e veruthellen, obsuditi na věšala; (am Wagen), štranga; wenn alle Stränge reißen, kad druge pomoći nebude.

Stranguliren, f. Erwürgen.

Strapaz-e, f. trud, muka, kina, patnja; —iren, v. a. truditi, mučiti, moriti.

Straße, f. (im Allg.) cesta; (Chauffee), drum; (Fahrfraße), kolnik; (Wasferstraße), put po vodi; (Gasse), ulica, sokak; (Meerenge), těsno, prodor morski; gehet euere —, hajde svojim putem.

Straßen-bau, m. gradjenje drumovah; —beleuchtung, f. razsvěta ulicah; —einräumer, m. cestar; —erceß, m. ulični izgredak; —fond, m. za-

Straße

3 566

Streichen

klada za drumove; — mauth, f. (Abgabe), drumovina; (Amt), malta, drumovna mitnica; — mord, m. razbojno kěrvništvo; — pflaster, n. tarac ulicah, drumovah; — polizei, f. ulično, drumovno redarstvo; — raub, m. razbojstvo; — räuber, m. razbojnik; — räuberei, f. razbojništvo; — verkehr, m. promaz; — zoll, m. drumovina, malta, drumovna carina.

Straße, f. straca (věrsta od knjigah těrgovačkih), priručnica.

Sträuben, v. a. (die Haare, die Fehern), kostrěšiti, šušuriti, dizati; sich — v. r. kostrěšiti se, šušuriti se; dizati se, ježiti se; (widersehen), opirati se, protiviti se; (zögern), nevati se, otezati se.

Straubig, adj. nakostrěšen, našušren, naježen; (kuštrav).

Strauch, m. gèrm, bus, rastivak; — dieh, m. pustahia.

Straucheln, v. n. spotaknuti se, popiknuti se; potepsti se, poskliznuti se. popuznuti se.

Strauß, m. pl. Sträuße, (Sträußer), kita, stručak (evěta); (Kampf), boj, bitka; — der Vögel, kukma, huholj.

Strauß, m. (Vogel), (pl. Sträuße), noj (ptica); — seder, f. pero od noja.

Strazze, f. —nbuch, n. priručnica.

Strebe, f. podpor; — band, n. prěvornica, prěčnica, vez.

Streben, v. n. těrsiti se, truditi se, starati se, briniti se, nastojati; nach etwas —, težiti, hlepiti, tražiti, ići za čim; — n. těrsenje, stacione, nastojanje, brinutje; teženje, traženje; pohlepa.

Strebe-pfahl, m. podpor, podboj; — pfeiler, m. podpor, podboj, prempodbor.

Streckbar, f. Dehnbar.

Strecke, f. prostor; daljina; komad; es ist eine ziemliche — dahin, dosta je daleko do tamo, donle; eine — Landes, komad zemlje; große — von Feldern, velike zemlje, veliki komadi zemlje; eine — Weges, komad puta.

Strecken, v. u. pružiti, protegnuti; raztegnuti; nategnuti; sich aufs Bett —, izvaliti se na krevet; das Gewehr —, položit oružje; einzu Boden —, oboriti, svaliti, baciti na tle; sich nach der Decke —, pružati se polag pokrivača; alle seine Kräfte an etwas —, napeti se, sve svoje sie napeti; im gestreckten Laufe, u skok; skokom.

Streich, m. (Schlag), udar, udarac; mah, zamah, omah; (auf den Bachten), pljuska, zamlatica; fig. čin; muthwilliger —, šala, šurka; litiger —, varka, prevara, obmana, lukavština; dummer —, ludalaštna, bedastoća; Iemanden einen — spielen, pèrkos kakov komu učiniti; auf einen —, na jedan put, na jedan mah; hinter Iemandes —e kommen, ući komu u trag; ein verwünschter —, proklet posao.

Streich-baum, m. (bei den Gärbern), konj (strojbarski); —brct, n. daska od pluga.

Streiche, f. (bei den Tuchbereitern), greben, gèrdaša.

Streiche, f. Streichlinie.

Streicheisen, n. (bei den Gärbern), strugač.

Streicheln, v. a. gladiti; —, n. gladjenje.

Streichen, v. a. (streicheln), gladiti; mit Ruthen —, šibati, izšibati; ein Pflaster —, mazati; razmazati; das Messer auf dem Stahle —, gladi-

Streicher

567

8

Streitig

ti; (auf dem Schleifstein), brusiti, oštriti; das Maß —, potegnuti raz; die Wolle —, grebenati, gerdasati; die Felle —, strugati kožu; Ziegel —, misiti, napravljati, dělati cigle; eine Schuld aus dem Buche —, izbrisati, otěrti; Lerchen —, hvatati, loviti ševe na mrěžu; die Segel, die Flagge —, spustiti jědra, barjak; — v. n. prohoditi, prolaziti; die Luft streicht durch die offenen Zimmer, zrak prolazi, propuhuje kroz sobe otvorene; die Vögel —, prolaze, prolitju ptice; durch Feld und Wald —, těrčati, skitati se, klatiti se po polju i po šumi; an etwas hin —, češati se o što; prolaziti uza što; auf der Erde —, puzati, puziti po zemlji; die Fische —, biju se ribe; die Hündin streicht, těra se kučka.

Streicher, m. grebenalac; (ein Stahl), gladilo, masat; — in, f. grebenalja.

Streich-garn, n. mrěža; —holz, n. raz; —käse, m. meki, frižki sir; —linie, f. linia od obrane; —maß, n. kučalica (měra); —neß, n. mrěža; —riemen, m. remen brijaći; —stein, f. Probirstein; —vogel, m. f. Zugvogel; —zeit, f. (der Vögel), prolaz, prolet (pticah); (der Fische), bijenje, vrême od bijenja (ribah).

Streif, Streifen, m. pruga, streka; linia; rěž; — Landes, komad, pruga zemlje.

Streifen, v. n. (an etwas), doticati se čega; dotaknuti, dodirnuti; (von Truppen im Kriege), četovati; robiti; obilaziti; (herum—), skitati se, klatiti se, tuć se; — v. a. pruge, streke praviti; einen Ring vom Finger —, svući, snimiti pěrsten s pěrsta; einen Nal —, guliti, oguliti jegulju; die Blätter

von einem Zweige —, osmiknuti liste sa grane; (verlehen), dodirnuti; zadirnuti; eine gestreifte Säuze, nažlěbljen stup.

Streiferei, f. četa; četovanje; obilaženje; skitanje.

Streifig, adj. prugav, strekav.

Streif-linie, f. taklica (linia); —par-tei, f. četa; —schuß, m. —wunde, f. zadirak; —zug, m. četa.

Streit, m. boj, bitka; (Zank, Zwist), inat, kavga, razpra, pravda, prepiranje; —art, f. sěkira bojna; —bar, adj. hrabar, hrabren, juhački, ratan, bojan, ubojit; —barkeit, f. hrahrost, hrabrenstvo; juhačtvo, vitežtvo; ubojitost.

Streiten, v. n. tući se; biti se, ratovati, vojevati; preti se; mit Worten —, inatiti se, pravdati se, prepirati se, pregovarati se; mit sich selbst —, boriti se sam sobom; wider die Wahrheit —, opirati se, protiviti se istini; das streitet wider alle gesunde Vernunft, to je sa svim umu, razumu protivno; um den Preis —, natěcati se o što.

Streiter, m. vojnik, ratnik; (Zänker), inatnik; pravdaš, kavgadjia; —in, f. ratnica, vojnica; (Zänkerin), inatnica; pravdašica.

Streit-frage, f. razprena stvar; —fuhrend, adj. pravdajuć; —führendes Partei, parac; —genosse, m. suparac; —genossenschaft, f. suparstvo; —hammer, m. nadžak; —handel, m. parnica; —handschuh, m. rukavica bojna; —hengst, m. konj bojni.

Streitig, adj. preporan, razpreni, sporni; dvojhen; — machen, preti se skim o čemu, podići proti kome pravdu o čemu; das kann mir

Strom

569

B

Stüber

—butter, f. zimsko maslo; —dach, n. slaman krov, krov od slame; —decke, f. hasura, stura od slame; (am Tisch), slamnjak; —ern, adj. slaman, slamnat, od slame; —farbe, f. slamna hoja; —farben, adj. slaman, slamnat, slamne boje; —fiedel, f. gingara; —gelb, f. Strochfarben; —halm, m. slamka; —hut, m. slamni šešir, klobuk od slame; —hütte, f. krovnjača, slamara; —junfer, m. seoski zlemić, —kopf, m. fig. blesan, bena, glupak; —kranz, m. slamni věnac; —kranvrede, f. šaljivi svatben go vor; —lager, n. slama, slamna postelja; —mann, m. slamar; strašilo; —mattz, f. Strohdecke; —mist, m. slamnat gnoj; —pfeife, f. svirka, svirala (od slame); —sack, m. slamnjača, slamnica; —seil, n. uže slamno; —stuhl, m. slamna stolica; —teller, m. slamni tanjir, golar od slame; —waa-re, f. slamna roba; —wein, m. valtelinsko vino; —wisch, m. otirac od slame; snop slame; —wittwe, f. fig. žena, kojoj za něko vrěme neima muža kod kuće; —wittwer, m. fig. muž, komu za něko vrěme neima žene kod kuće.

Strom, m. potok; rěka; těk, těrk, tečenje; —ab, niz vodu, > vodom; —auf, uz vodu.

Strömen, v. n. teći; lopiti (kèrv iz rane).

Strömling, m. renga baltička.

Strömung, f. těk, těrk, tečenje.

Stromweise, adv. na potoke; kao potok; fig. iz ohila.

Strophe, f. stroša.

Stroſſe, f. Sproſſe.

Stroßen, v. n. nadut, napet, pun biti; das Buch stroßt von Fehlern,

knjiga je puna salingah; mit etwaš —, ponositi se čime; —end, adj. pun; naduven; nabubren.

Strudel, m. věrtlog, vir, kolovrat (u vodi); —n, v. n. věrtěti se; klokotati, vrěti, ključati.

Strumpf, m. běčva, čarapa, hlača; weißer —, belaica; —band, n. podveza, podvezača; —bret, n. forma, kalup od běčavah; —händler, m. běčvar, čarapar; —stricker, m. běčvar, čarapar, pletilac od čarapah; —wirker, m. běčvar, čarapar, tkalac od čarapah; —wirker-stuhl, —stuhl, m. stan, razboj čaraparski.

Strunk, m. panj, čapur.

Strunt, m. govno; balega, lajno.

Strunze, f. loća, lěna, neoprana že, netina.

Struppe, f. Mauke; Strippe.

Struppig, f. Straubig.

Struse, f. věrsta od ribe.

Stübchen, f. sobica, kamarica, odajica; (Art Maß), dvě oke, dva věrča.

Stube, f. soba, kamara, odaja; Amts—, uredionica; Gerichts—, sudionica.

Stuben-arrest, m. kućni rešt, zatvor u sobi; —bursch, m. sobni drugar; —gelehrte, m. sobni mudrac; —genoß, —gesell, f. Stubenbursch; —heizer, f. Oſenheizer; —hocker, m. zapećar; —kammer, f. kamaria, komorica; —mädchen, n. dvorkinja, sobarica; —oſen, m. sobna peć; —ſchlüſſel, m. ključ od sobe; —ſiech, adj. bolan, bolestan od sěduice; —thür, f. vratota od sobe; —uhr, f. sobna ura; —zins, m. plata za sobu.

Stüber, m. (Nasenſtüber), zvěrčka, skèrpuša; (Münze), štivar (věrsta od novca).

Stuck

570

Stümmel

Stuck, Stuckatur, f. Stuk, 1c.

Stück, n. komad, párče; kus; (Kanone), top; abgebrochenes —, odlomak; odkersina; aus einem —, cělokup, cělokupan; von freien —en, dobre volje; sam od sebe; ein — aufführen, prikazivati komad kakov; ein — Wieh, komad, glava mārve; in allen —en, u svem; in diesem —, u tom; — für —, komad po komad; große —e auf einen halten, mnogo, vele cěniti koga. [chen], pěsmice.

Stückchen, n. komadié; kuščić; (Lieb-

Stückeln, Stücken, v. a. drobiti, měrviti, komadati; razdrobiti, směrviti, razkomadati; sastaviti, skěr piti.

Stuckerlöchner, m. (t.) ladjni priprežnik.

Stückgießer, m. topar; —ei, f. toparnica.

Stück-gut, n. tuč (za topove); —junfer, m. pomoćnik od artilerie; — knecht, m. sluga, momak od artillerie; —kugel, f. zěrno topovsko; —pferd, n. konj od artilerie; — psorte, f. puškarica, puškarnica (od broda bojnoga); —weise, adv. komad po komad; na komade; — werk, n. komadi; kèrparia; —wischer, m. čistilica topovska; —zapsen, m. čep topovski.

Student, m. diak; —enjahre, n. pl. diačke godine; —enleben, n. diački život; —enrecht, n. diačko pravo.

Studien, pl. n. nauke, nauci; —abtheilung, f. razdělak naukah; — fach, n. struka od naukah; — fond, m. zaklada za nauke; —hof commission, f. dvorsko pověrenstvo za nauke; —jahr, n. školska godina; —plan, m. osnova naukah; —wesen, n. poslovi od naukah.

Studiren, v. n. (auf etwas), misliti o čem; — v. a. učiti, učiti se.

Studir-lampe, f. učića lampa; —stube, —zimmer, n. soba učića, soba od nauka.

Stufe, f. stupanj, stupaj, stepen, skalin; (in der Mineralogie), ruda, rudnik; usěčena biljega u stěni.

Stufen-erz, n. ruda u komadu; — folge, f. stupovanje, postupnost, postupni red; —gang, m. postupni hod; —jahr, n. postupna godina, svaka sedma godina (věka čověčanskoga); —weise, adv. stupajno, postupno; od stupnja do stupnja, malo po malo.

Stuhl, m. stolica; stolac; (in der Kirche), m'sto, klupa, klecalo; (Distriet), županija; (Nachtstuhl), odsebnica; durch den — fortschafsen, kroz provod opraviti; (Wederstuhl), krosna, stan, razhoj; zu —e gehen, ié od sebe; —bchörde, f. županijska oblast; —erbe, m. naslědnik prestolja; —gang, Stuhl, m. stolac, odsebnica; pometine; keinen — haben, zatvoren biti; — kappe, f. zavoj od stolice; —kissen, n. jastuk, koktao od stolice; —lehne, f. zastolje, naslon od stolice; —zärschen, n. podstavak; — zwang, m. mučan provod.

Stuk, m. štuk.

Stukatur, —arbeit, f. dělo, teg štukani; —arbeiter, m. štukar.

Stulpe, Stülpe, f. (eines Hutes), krijo, ohod; (des Stiefels), suvratak.

Stülpen, f. Aufstülpen.

Stülpnase, f. zavěrnjen, zasěrknjen nos.

Stumm, adj. něm.

Stümmel, m. kusatak, odlomak, odljusak, ulomak. okèrnjak; korěn; (von einem Arme), bataljica; (von

Stümmeln

571

Stürzen

einem Lichte), ugarak, ugorak (od
svěče).

Stümmeln, f. Verstümmeln.

Stummheit, f. němost, němota.

Stümper, m. kvari-zanat, kèrpilac,
pèrtljanac; —ei, Stümpelei f.
kèrpež, kèrparia, pèrtljaria; —n,
Stümpeln, v. n. kvariti zanat,
pèrtljati, kèrpariti, šepèrtljati;
auf einem Instrumente —, brenkati.

Stumpf, adj. tup; kus, kusast; kèrnjav, okèrnjen; (von Zähnen), utèrnuo; — werden, otupiti, stupiti se; — machen, stupiti, zatupiti; —e Nase, plosnat nos; —er Winkel, tupi kut; fig. slab.

Stumpf, Stumpfen, f. Stümmel.

Stümpfen, v. a. tupiti; stupiti, zatupiti; odkèrnuti, okèrnjiti, kèrnjiti; odsěći (rep); (von Zähnen), vezati zube, tèrnuti zubi.

Stumpfheit, f. tupost, tupoća; fig.
slabost, slaboća; —naše, f. plo-
san, plosnat nos; —schwanz, m.
kusonja; kusov; kusorepac; —
—schwänzig, adj. kus, kusast, ku-
sorep; —sinn, m. tupost, tupogla-
vost; —sinnig, adj. tup, tupo-
glav; —winkelig, adj. tupokutan.

Stunde, f. ura, sat, lekcia; von —
an, od sada, od sele; zur —, sa-
da, za sada; eine Viertel—, čet-
vèrt ure; zur guten —, u dobar,
u dobri čas; es ist eine starke —
dahin, debela, dobra, jaka je ura
do tamo; die Letzte —, skrajnja
ura; —n geben, lekcie davati.

Stunden-glas, n. f. Sanduhr; —lang,
adv. po cěle ure, čitave sate; —
rad, n. kolo od ure; —rufer, m.
stražar noćni; —schlag, m. glas,
bijenje ure; —weise, adv. na uru;
svaku uru; —weiser, —zeiger, m.
skazaljka.

Stündlich, adj. & adv. od svake u-
re; svaku uru.

Sturm, m. (Ungewitter), vihar; bu-
ra, oluja; plata; nevrème, nepo-
goda; (im Kriege), juriš; (Unruhe,
Tumult), buka, talabuka, (t.) vre-
va; fig. larma, manteo; — läu-
ten, zvoniti na pobunu, na larmu;
—laufen, tèrčat na juriš; —bock,
m. ovan (bojni); —dach, n. kor-
njača (bojna).

Stürm=en, v. n. (lärmen), hučiti, ta-
labučiti, halabučiti, larmati, vika-
ti; (vom Winde), běsniti; das
Meer stürmt, more je uznemire-
no; mit Glocken —, zvonit na lar-
mu; — v. a. uzeti, osvojiti na
juriš; udariti na juriš, jurišem na-
valiti; —end, adj. buran; uzne-
miren; běsan; talabučan; silan,
usion; —er, m. jurišnik; fig. že-
stok, naprasit čověk.

Sturm-faß, n. gèrmeće barilo; ka-
ca, kada požarna; —glocke, f.
manteo, zvono na larmu; —haube,
f. kaciga; —hut, m. kaciga; (ein
Kraut), svolina (trava).

Stürmisch, adj. buran, nepogodan;
uznemiren; běsan, děrnovan; ta-
labučan; silan, usion; žestok, na-
prasit.

Sturm-leiter, f. listve (bojne i po-
žarne); —petition, f. molba na si-
lu; —pfahl, m. kolac; —vogel,
m. burna ptica; —wetter, n. bu-
ra, nevrème, nepogoda; —wind,
m. oluja, bura, burni vetar, vihar.

Sturz, m. propast; padanje; posèr-
nutje; posèrnjivanje; padnutje;
odljusak, f. Stümmel.

Stürze, f. poklopac, pokrov; —he-
cher, m. čaša s poklopcem.

Stürzel, f. Stümmel.

Stürzen, v. u. svèrgnuti, svèrći;

Stürzkarren

572

Substantivum

stèrmoglav baciti; upropastiti;
(umstürzen), prevaliti, svaliti, obo-
riti, baciti na tle, einen Deckel auf
etwas —, poklopiti, pokriti što-
god; einen zu Boden —, bacit ko-
ga na tle, udariti s njime o zem-
lju; sich ins Verderben —, upro-
pastiti se, vèrè se u nesrěću; ein
Gefäß, poklopiti; einen Acker —,
preorati njiva; — den Zehent (im
Bergw.) dati desetak; mitten in die
Feinde —, usèrnuti medju nepri-
jatelja; — v. n. pasti stèrmo-
glav; posèrnuti; oboriti se, sva-
liti se, srušiti se; in ein Zimmer
—, usèrnut u sobu.

Stürzkarren, m. prevaljive taljižke.

Stute, f. kobila, bedevia; —nfohlen,
n. zdrěbica, omica, ome; —nmei-
ſler, m. kobilar; —rei, f. ergela.

Stuß, m. kusatak; okèrnjak; (Feder-
busch), pernica, perjanica; (kleine
Flinte), štuca, štuc; (ein Gefäß),
škaf, kabao; —ärmel, m. kratak
rukav; —bart, m. podstrižena
brada; —búchſe, f. štuc, štuca
(puška). [pomoć.

Stüze, f. podpor; fig. podpor; štap;

Stužen, v. n. (stoßen), bosti se; ri-
vati se; kucati se; (sich verwun-
dern), čuditi se, začuditi se; mit
seinen Kleidern —, gizdati se s
haljinami svojimi; mit den Gläsern
—, kucati čašama; das Pferd stußt,
konj ćuli; — v. a. podsěći; pod-
rězati; podstrići; kèrnjiti; okèr-
njiti; pokratiti; einen Baum —,
okresati dèrvo; die Flügel —,
podstrići krila; einen Hut —,
uzvèrnuti šešir.

Stužen, v. a. poduprěti; podupirati;
fig. sich auf etwas —, upirati se
na so, pouzdati se u što.

Stužer, m. gizdelin; den — machen,

gizdeliti se; —ei, f. gizdelinstvo;
gizdeljenje.

Stußglas, n. nizka čaša.

Stußig, adj. začudjen; zabunjen;
smeten; (von Pferden), čudljiv;
tvèrdoglav.

Stuß-kopf, m. tvèrdoglavac; —ohr,
a. (vom Pferd), ćulav konj, ću-
lavac; —perücke, f. baroka, vla-
sulja okrugla.

Stußpunkt, m. podpornica (točka).

Stuß-rohr, n. f. Stußbüchse; —
schwanz, f. Stumpfsschwanz.

Styl, m. stil, stio; pero, način pi-
sanja; (Zeitrechnung), časobroj; a.
St. n. St. (alten, neuen Styls),
po starom, novom časobroju; —i-
siren, o. u. pisati; napisati, staviti
na pismo; —ist, m. stilista, (t.)
pismostavitelj.

Subaltern, adj. niži, manji; —er
Beamter, niži urednik; —e Stelle,
manja služba.

Subarrendator, m. podzakupnik.

Subjekt, n. podmet; osoba, čeljade;
pomoćnik, kalfa.

Sublimat, n. uzvisina (u kemii).

Sublimiren, v. a. uzvisiti; uzvisiva-
ti; — n. uzvisivanje.

Submission, f. sniženost.

Submittiren, sich, v. r. podati se.

Subordination, f. podredjenost.

Subscribent, m. podpisatelj, podpi-
salac; —iren, v. u. podpisati;
podpisati se.

Subscription, f. podpiska, podpis;
—spreis, m. podpisna čena.

Subſidiar-ijch, adj. pomoćan, podpo-
ran; —recht, n. pomoćno pravo.

Subſidien, pl. pomoć.

Subſistenz, f. s. Lebensunterhalt.

Substantivum, (Substantiv), n. sub-
stantiv, ime samostavno (u slov-
nici).

Substanz

B 573 &

Sünde

Substanz, f. (t.) sućanstvo; imanje, imětak.

Substituir-en, v. a. podměstiti, postaviti koga na čije město; —ter, m. postavljeni zaměnik.

Substitut, m. podměštenik, zaměnik; —ion, f. podměsta, zaměništvo.

Subtraction, f. odnimanje.

Subtrahiren, v. u. odujmiti, odnimitati, oduzeti.

Succediren, v. n. (nachfolgen auf dem Throne, im Amte), slědit i; nasledovati.

Succession, f. naslědovanje, s. Nachfolge, Thronfolge; —skrieg, m. rat naslědbeni.

Successor, f. Nachfolger.

Suche, f. trag; njuška.

Sucheisen, n. mačka (gvozdena).

Such-en, v. a. tražiti, iskati, pitati; —en, n. traženje; iskanje, pitanje; —er, m. tražilac; iskalac, pitalac; (bei den Mundärzten), sonda, kušalo.

Suchstollen, m. pravac za iskanje.

Sucht, f. bolest, nemoć; fig. běs, běsnoća, želja, požuda, strast; die gelbe —, s. Gelbsucht; die fallende —, padavica, velika bolest.

Sud, m. var; vrenje, kipljenje.

Süd, Süden, m. jug, pódne.

Sudelbuch, n. f. Strazze.

Subel-ei, f. gad, svinjaria, smrad; fig. mazaria; kèrparia; —ig, adj. pèrljav, omazan, zamazan; —koch, m. pèrcvar; —köchin, f. pèrcvariaca; —magd, f. godulja.

Sudeln, v. a. mazati, pèrljati; zlo, nečisto variti.

Süden, f. Süd. [južna.

Süderbreite, f. širina pódnevna,

Süd-land, n. južna, pódnevna zemlja; —länder, m. južnokrajanin, pódnevljanin.

Sudler, m. mazalac; nečist kuhar.

Süd-lich, adj. južan, pódnevan; —ost, m. jugo-iztok; (Wind), jugoiztočnjak; —östlich, adj. jugo iztočan; —pol, m. južni pol; —see, f. južno, tiho more; —wärts, adv. k jugu, k pódnevu, prema jugu il pódnevu; —west, m. jugo-zapad; (Wind), jugo-zapadnjak; —westlich, adj. jugo zapadnji; —wind, m. jug, jugo (větar); trockener —, (in Raguſa), bělojug; —windiges Wetter, jugovina.

Sühnhandlung, f. poravnanje.

Sühnen, Sühnopfer, f. Versöhnen, Versöhnopfer.

Sultan, m. sultan, turski car; —in, f. sultania, turska carica.

Sülze, Sulze, f. pače, děrktalice, pittie (pl.), hladnetina.

Sumach, m. ruj (rastje).

Summarisch, adj. kratak, prěki; —adv. na kratko.

Summarium, n. glavna svota; (Uebersicht), svotnik, skupnik, računski izvadak, pregled.

Summ-e, f. svota, skupa, suma; —en, f. Summiren.

Summen, v. n. bumbarati, zujiti, šuměti; — n. šum, zujenje, bumba ranje.

Summir-en, v. a. brojiti, skupa brojiti, skupiti; pridati; pridavati; — n. —ung, f. brojenje; pridavanje.

Sumpſ, m. bara, mlaka; glib, blato, kao; —ig, adj. bàrovit, mlakovit; blatan, kalovit; —vogel, m. dugokraka, dugonoga ptica; —wasser, n. voda iz bare, blatna, kaona voda, blatuša, blatušina.

Sumſen, f. Summen.

Sünd-e, f. grěh, grěhota; —enfall, m. grěh, sagrěšenje; —enschuld, f.

Superarbitriren

574

krivnja, krivina; —envoll, adj.
grěšan, pun grěhah; —er, m. grěšnik; —erin, f. grěšnica; —fluth, f. potop; —haft, —ig, adj. grěšan; —igen, v. n. grěšiti; sagrešiti; —lich, adj. grěšan; —lichkeit, f. grěšnost; —opfer, n. žertva, posvetilište od pokore.

Superarbitrir-en, v. u. promotriti na
novo; —ung, f. promotrenje na
novo.

Super-anmerkung, f. nadopazka, nad-
primětbä; —arrestirung, f. nadza-
tvor; — einverleibung, f. nadu-
knjižba; —fein, adj. jako tanak;
prefin, pretanak.

Superintendent, m. superintendent;
—in, f. superintendentovica.

Superior, m. poglavar, glavar; —in,
f. glavarica, poglavarica.

Super-klug, adj. premudar; —män-
gel, pl. (t.) dalji nedostatci; —
numerär, m. nadbrojnik; —pfän-
dung, f. nadrubanje; —pränota-
tion, f. nadprebilježenje; —saž,
m. naduknjižba.

Supp-e, f. Süppchen, n. juha, cor-
ba; jušica, čorbica; —enlöffel, m.
jušna žlica; — entschale, — en-
schüssel, f. jušna zděla; —enteller,
m. jušni tanjir; —icht, —ig, adj.
jušan.

Supplement, n. dopunitba; —hand,
m. dopunitbena svezka.

Supplement, m. nadoměstnik, dopuni-
telj; (militär.) vojnički zaměnik.

Supplic-ant, m. prositelj, molitelj;
—iren, v. n. prositi, moliti.

Supplik, f. prošnja, molba; molbenica; prošenje, moljenje.

Suppliren, v. n. nadoměštati, dopu-
njivati koga.

Supremat, n. věrhovna vlada.

Suspendiren, v. n. (ausschieben), od-

goditi; (einen vom Amte), obusta-
vitl; obustavljati koga (od službe).

Suspension, f. obustava, obustav-
ljenje.

Suspenso, etwas in — lassen, ostat-
viti što neodlučeno; die Sache ist
in —, stvar stoji neodlučena.

Sustentiren, v. a. hrauiti, uzděržati koga, f. Unterhalten.

Suß, adj. sladak; —e, f. Süßigkeit;
—elei, f. sladke, slastive rěći; —
en, v. a. sladiti; zasladiti, razsla-
diti; —holz, n. sladko děrvce; —
igkeit, —e, f. sladost, slast, slad-
čina, sladkoća; —kirsche, f. sladka
trěšnja (plod); —kirschenbaum, m.
sladka trěšnja (děrvo); —lich, adj.
sladjan, sladjahan; —ling, m. sla-
stivac.

Sylbe, f. silaba, slovka; —nmaß, n.
měra od silabe; —nstecher, m. cě-
pidlaka; —nstecherei, f. fig. cěpa-
nje dlakah.

Syllabisch, adj. silaban, slovčen.

Sylv, m. silf; —ide, f. silfida.

Symbol, —um, n. simbol, kip; po-
slovica; —isch, adj. simbollčan;
simbolčki; —ische Uebergabe, zna-
čna predaja.

Symmetr-ie, f. simetria, razměr, sklad;
—isch, adj. simetričan, razměran,
skladan.

Sympath-etisch, adj. suéutan, simpa-
tičan; simpatički; —ie, f. suéut,
šimpat.a; —istren, v. n. simpati-
zirati; slagati se, pogadjati se.

Symphonie, (Sinfonie), f. sinfonia.

Symptom, n. znak, biljeg (bolesti);
—atisch, adj. sintomatičan, zna-
čan; sintomatički.

Synagoge, f. sinagoga, evreiska, ži-
dovska bogomolja.

Syndicat, n. sindikat, sudstvo.

Syndicus, m. sindik, sudac.

Syndicus

Ernode

575

Tafel

Synode, f. sabor cèrkveni; —isch, adj. saboran.

Synonym, adj. istoznačeć; — n. istoznačeća rěć.

Syntar, f. sintaksa, skladanje, savstavljanje (rěćih).

Sprup, m. sirup, raztop.

System, n. sistema, sustava, uredjenje; —al, adj. sustavni; sistemski; —atisch, adj. sistematičan, sustavni, sistematički; —istren, v. a. urediti.

Zepter, m. žezla, šibika, skiptar.

Tabak, m. tabak, duhan; (Schnurſ—), burmut, tabak za nos; —erzeugniß, n. proizvod duhana; —, fabrik, f. trorionica za duhan, — gefäll, n. dohodei od duhana; — hantel, m. tèrgovina s duhanom, duhanarstvo; —händler, —traſſkant, m. duhanar, burmudžija; — monopol, n. samoprodaja duhana.

Tabaks-afche, f. pepeo od duhana; — hau, m. teg duhana, sijanje duhana; —keutel, m. duhankesa, duhanica, duhanska kesa; —büchse, f. škatulja, kutia za duhan; — doſe, f. tabakera, burmutica; — geruch, m. miris od duhana; — pfeife, f. lula; —rauch, m. dim od duhana; —raucher, m. duhandjia, puši-lula; —schnupfer, m. burmudjia; —spinner, m. zavijalac du hana; —storfer, f. Pfeifenstopfer; —ſtube f. duhanska soba.

Tabak-verlag, m. skladište duhana;

—völjezer, m. děržatelj skladišta od duhana; —verschleiß, m. duha nara, prodaja duhana.

Tabellarisch, adj. tablični, skrižaljni.

Tabelle, f. tabla, tablica, skrižaljka; (Ausweis), izkaz.

Tabernakel, n. tabernakul, svetohranište.

Tableau, n. pregled.

Tabular, adj. javnoknjižan; —gläußer, m. uknjižbeni, uknjiženi věrovnik; —mäßig, adj. uknjiživ.

Tabulatur, f. tabulatura.

Tabulet, n. ormar kramarski; —kramer, m. kramar, sitničar.

Taburet, n. ſ. Seſſel.

Tact, m. takt, měra, udar; —ſest, adj. veſt taktu, čvěrst u taktu.

Tactif, ſ. Taktif.

Tactmäßig, adj. po taktu, polag takta; naredben, naredan.

Tabel, m. hulba, huljenje, hula; prikor, ukor; korba, korenje; kudjenje; (Feßler), pomanjkanje, faltinga, mana, porok; —hast, adj. ukoran, prikoran, hulav, huliv; —los, adj. prav, pravedan, bezpročan, dobar.

Tadeln, v. n. koriti; kuditi, hukiti.

Tadeln-werth, —würdig, adj. vrědan, dostojan ukora, hulav, huliv.

Tadel-sucht, f. korbivost; —jüchtig, adj. korbiv.

Tadler, m. korilac; kudilac, kudjenik, hulitelj; —in, f. korilica; kudilica, huliteljica.

Tafel, f. tabla, tabela; list, ploča, plojka, skrila; daska; (Tisch), stol, tèrpeza; sich zur — fezen, sěsti za tèrpezu; die — decken, prostrěti, prostirati tèrpezu; die — abdecken, spremit tèrpezu; den Mar-mor in — schneiden, piliti na ploče mramor; —besteck, n. jěstilo;

Talisman

B 577 B-

Taschenbuch

—ig, adj. lojen, olojen, lojan; —icht, n. lojenica, lojana svěća.

Talisman, f. Amulet.

Tall, —stein, m. talk, prozira c (kamen).

Talmud, m. talmud.

Tamarinde, f. —nbaum, m. tamarrinda.

Tamariske, f. —nbaum, m. metljika (rastje).

Tambour, f. Trommelschläger.

Tand, m. šala, šurka, zanovetka; trice; rěči, bajka.

Tandelei, f. igra, šala; zanovetanje.

Tändelhaft, adj. šaljiv, zanovetan.

Tändeln, v. n. igrati se, šaliti se, zanovetati.

Tändler, m. zanovetalo; zanovetalac, šaljivac, šaljivčina.

Tangel, f. igla, iglast list; —holz, f. Madelholz.

Tangente, f. taklica (linia).

Tann-e, f. jela, jelika; —en, adj. jelov; —enharz, u. jelova smola; —enholz, n. jelovina; —enwald, m. jelik, jelovište, jelova gora, šuma; —zapfen, —apfel, m. šiška, šišarica jelova.

Tante, f. (Schwester des Waters oder der Mutter), teta, tetka; (Frau des Waterbruders), strina; (Frau des Mutterbruders), ujna.

Tanz, m. tanac, ples; —bär, m. biran medvěd; —bewilligung, f. do puštenje za tancanje, plesanje; —boden, m. (t.) plesalište, sala od tanca.

Tänzchen, n. tančac.

Tanzen, v. n. tancati, igrati, plesati; — n. tanac, tancanje, plesanje.

Tänzer, m. tancar; —in, f. tanca-rica.

Tanz-funst, f. tancanje; —meister, m. meštar od tanca; —plaß, m. f. Tanz-

boden; —schuh, m. postol, cipela, crěvlja od tanca; —schule, f. škola od tanca; —stunde, f. lekcia od tanca; —sucht, f. strast, požuda za tancom; —saal, m. f. Tanzboden.

Tapet, n. etwas aufs — bringen, izněti, iznositi, na světlo, na vidělo izněti.

Tapete, f. tapet; —nhändler, m. tapetar; —nmacher, m. tapetar; —nnagel, m. čavlić, brukvica od tapeta; —npapier, n. papir tapetni.

Tapezier-en, v. u. tapetati; potapetati; —er, m. tapetar; —erin, f. tapetarica.

Tapfer, adj. hrabar, hrabren, hrabrenit, sěrčen; —keit, f. hrabrost, hrabrenstvo, sěrce, sěrčenost.

Tappe, f. Tappe.

Tapp-en, v. n. tumarati, těrtati; —end, adv. těrtimice, těrtajuć, tu—marajuć.

Tapps, m. pljuska; (von Menschen), blesan, glupan.

Täppisch, adj. nezgrapan, nezgro-man, neotesan.

Tara, f. dara, odbitak od vage.

Tarantel, f. tarantula, věrsta od otrovnoga pauka.

Tarif, m. tarifa, cěnik, cěnovnik; —iren, v. u. ocěniti, izměriti cěnu; —mäßig, adj. po cěniku; —spoft, f. cěnički članak; —ssatz, m. cěnička stavka, stavka u cěniku.

Tariren, v. a. odbiti daru; odbiti na daru.

Tarok, Tarokspiel, n. tarok.

Tartane, f. tartana.

Tartsche, f. tarča, věrsta od štitá.

Tasche, f. Täschchen, n. žep, špag, torba, torbica; kesa, tobolac.

Taschen-buch, n. žepna knjiga; zabavnik; —dieh, m. kradikesa; —format, n. žepni format; —geld, n. novci za

37

Täschner

3

578

ß-

Tausend

manje potrboće; —krebs, m. ja
stog; —messer, n. britva, kostura,
sklopić; —spielerei, —spielerkunft,
f. glumarstvo; obsěna, slěparia;
—spiel, n. obsěna, glumarstvo;
slěparia; —spieler, m. glumar, ta-
mašnik; —uhr, f. žepna ura.

Täschner, m. kesar, tobolčar, torbar.

Tastatur, f. tastatura.

Taste, f. tasta.

Tasse, f. taca, tas; zdělica; findjan,
čaša.

Tasten, v. n. pipati.

Taster, —zirkel, m. šestilo tokarsko.

Tabe, f. Tatzchen, n. šapa, šapica.

Tau, n. gumina, čelo.

Taub, adj. gluh; — werden, oglu-
šiti; —e Nuß, šupalj orah; —e
Blüthe, neplodan cvět; —eš Či,
mućak; —e Nefsel, měrtva ko-
priva; —e Aehren, prazno klasje.

Taube, f. golub; golubica.

Täubchen, n. golubak, golubić; golu-
bičica; golubče.

Tauben-ei, n. golubinje jaje; —far-
be, f. golubinja, golubasta boja;
—farbig, adj. golubast; —haus,
n. golubinjak; —kropf, m. guša
golubinja; —neft, n. golubinje
gnjězdo, gnjězdo od goluba; —
schlag, m. golubinjak.

Tauber, m. golub.

Taubhafer, m. divja zob, ovas divji.

Taubheit, f. gluhost, gluhoća.

Täubin, f. golubica.

Taubstumm, adj. gluho-něm; —en-
anstalt, f. (t.) gluhoněmnica.

Tausch-en, v. a. močiti, umočiti, u-
makati, zamočiti, utopiti; — v.
n. noriti, roniti; —en, n. norenje,
ronjenje; močenje, umočenje; —
er, m. ronac, norac (ptica i čo-
věk koi roni); —erglocke, f. zvo-
no ronačko.

Taufbuch, n. knjiga kěrštenih.

Taufe, f. kěrst, kěrštenje.

Tausen, v. a. kěrstiti, pokěrstiti.

Täufer, m. kěrstitelj.

Tauf-hemd, n. kěrštena, kěrstna ko-
šulja; —kleid, n. kěrstna, kěršte-
na haljina; —ling, m. kěrstnik;
—name, m. kěršteno ime; —pa-
the, m. kěršteni kum; —schein, m.
kerštenica; —stein, m. kěrstioni-
ca; —tag, m. kěrstni dan; —
wasser, n. kěrstna voda; —zeuge,
m. kěrstni kum; —zeugin, f. kěrst-
na kuma.

Taugen, v. n. valjati; zu etwas —,
bit za što.

Taugenichts, m. kalaš, pušt.

Tauglich, adj. dobar, valjao, sposo-
ban, hodan, pristojan, pr".ladan,
podoban; —er Zeuge, valjani svě-
dok, koji je za svědoka; —eš
Mittel, shodno srědstvo; —keit, f.
valjanost, sposobnost, shodnost,
prikladnost.

Taumel, m. těrtanje; věrtoglavica;
fig. pijanstvo, pijanost, mamura;
omama; —ig, adj. těrtajuć; věr-
toglav; omamljen; (aus dem Schla-
ſe), bunovan, sanen; —n, v. n.
těrtati, tumarati.

Taumler, m. věrtoglavac (golub).

Tausch, m. měna, proměna; razmě-
na; měnjanje; —en, v. n. promě-
niti; měnjati se; proměniti se.

Täusch-en, v. n. obmanuti, prevari-
ti; —end, adj. varajuć; lažljiv;
prěvaran; — adv. jako vele, veo-
mi, veoma; —geschäft, n. posao
od proměne, proměnički posao; —
handel, m. měnjanje, těrgovina
proměnom; pazarenje.

Täuschung, f. obsěna, obmana; var-
ka, prěvara.

Tausend, num. hiljada, tisaća; — n.

Thatsächlich

581

3

Thier

Thatsächlich, adj. sastavni; učinjenićni.

Thatumstand, m. okolnost učinjenice.

Thau, m. rosa; —en, o. n. & i. rositi, rosa padati; (vom Eiš), topiti se, taliti se, odpuštati, krviti se; —ig, adj. rosan; —wetter, n. jugovina; —wind, m. jug.

Theater, n. teatar, kazalište; —dichter, m. dramatički poeta; —prinž, m. teatarski princip; —prinzessin, f. teatarska principkinja.

Theatralisch, adj. teatarski, teatralski, teatralan.

Thee, —bauni, m. teja, čaj; —bůchse, f. čajnica, škatulja za tej, tejnica; —fanne, f. čajnik, tejnik; —keßel, m. kotlić za teju, tejni, čajni kotao.

Theer, m. katran; pakao; smola; —brenner, m. katranar; smolar; —brennerei, f. smolarnica; katranarnica; —bůchse, f. katranik; —en, v. a. katraniti; pakliti; —ig, adj. katranjen, pokatranjen, opakljen.

Thee-tasse, f. —schächen, n. čajna, tejna časa, findjan čajni.

Theil, m. dio; strana, stranka; komad; knjiga, svezka; —an etwas haben, dionik čega biti; zu — werden, zapasti koga što, doć komu što na dio; zum —, stranom; što; něsto.

Theil-, (in Zut) dioni, častni; dioneni, dělbeni.

Theilbar, adj. dion, razdio, razděljiv, razdělni; —keit, f. dionstvo, razdionstvo, razděljivost.

Theilbetrag, m. dioni iznesak.

Theilchen, n. dělak; komadić; drobni ca, dioce.

Theil-en, v. a. děliti; razděliti; po děliti; lučiti; razlučiti; —er, m. dělitelj; diljak.

Theil-haber, m. dionik, udionik; —

haberin, f. dionica, udionica; —haft, —haftig, adj. dionik, udion; —haftigkeit, f. dioničtvo, udioničtvo; —nahme, f. Theilnehmung; —nehmer, m. dionik; učestnik; ortak, drug, sučlan; —nehmerin, f. dionica; ortakinja, ortačica; —nehmend, adj. udionstven; —nehmung, f. udionstvo; dioničtvo, udioničtvo, učastničtvo, učeštje.

Theils, (zum Theil), adv. koje, što, něšto.

Theilung, f. děljenje; dioba; —szeischen, n. dioba, znak diobe (u pismu).

Theilweise, adv. dio po dio, dělom, na dělove; na komade; stranu po stranu, stranom.

Thema, n. tema, zadaća.

Theolog, m. bogoslovac; —ie, f. bogoslovje; —isch, adj. bogoslovni.

Theorbe, f. tiorba (instrumenat).

Theorem, n. teorema.

Theoretiker, m. teoretik; —isch, adj. teoretički; teoretičan.

Theorie, f. teoria.

Theriaß, m. turjaka.

Thermometer, n. f. Wärmemesser.

Therpetin, f. Terpentin.

Theuer, adj. drag, skup; fig. drag, mio; —ung, f. dražina, skupoća.

Thier, Thierchen, n. živo, živinče; die vierfüßigen —e, živina četveronožna; wilde —e, zvěri, zvěrad; (bei den Jägern), košuta; —arzt, m. marvinski, konjski, živinski lěkar, živinar; —arzneikunst, f. živinsko lěkarstvo, živinarstvo; —garten, m. zvěrinjak; —gefecht, n. zvěrski, zvěrinji boj; —geschichte, f. zoologia, živoslovje; —haus, n. zvěrnica; —isch, adj. životinski, živinski; fig. marvinski; zvěrski; —kreß, m. zodiak, zvěrinac (jedan od pojasah nebeskih); —

Thunfisch

§ 583

§

Tisch

nije dosta; —, n. činjenje; unser
— und Lassen, sva naša činjenja.

Thunfisch, m. tuna (riba); gesalzener
—, tunina slana.

Thunlich, adj. moguć; činljiv; što se
može učiniti; —keit, f. mogućnost;
nach —keit, po mogućnosti; —st,
adv. ako je ikako moguće.

Thür, f. Thürchen, n. vrata; vratašca,
vrataoca; bei offener —, kod otvo-
renih vratah (što razpravljati); —
angel, n. petica, kanjol (od vra-
tah; —band, n. vez od vratah; —
fügel, m. vratnica; — hüter, m.
vratar; —hüterin, f. vratarica; —
klopfer, —ring, m. alka, biočug.

Thurm, m. turan, toranj; (Kirch-
thurm), zvonik; befestigter —, kula.

Thürmchen, n. turnac, tornjić; zvo-
ničić; kulica.

Thürmen, v. a. dizati, uzdizati; gèr-
nuti, gèrtati; sich —, v. r. dizati
se, uzdizati se, visiti se.

Thürmer, m. zvonar.

Thurm-förmig, adj. turnast, tornjast;
—SPIGE, f. vèrh tornja; —uhr, f.
ura zvonika.

Thür-pfoste, f. antilj, podboj od vra-
tah; —ring, m. biočug; —schwelle,
f. prag; —fleher, f. Thürhüter.

Thymian, m. popovac, verdun (trava).

Tief, adj. dubok; nizak; —es Roth,
Blau 1c., zagašena cèrljena boja il
modra.

Tiefe, f. dubljina; nižina; bezdan.

Tiefdenkend, adj. duboke pameti, du-
boko misleć.

Tieffinn, m. —igkeit, f. zamišljenost;
turobnost; fig. dubok um; —ig,
adj. zamišljen; turoban; melanko-
lëki; fig. f. Tiefdenkend.

Tiegel, m. Ionac, gèrnac.

Tiene, f. badanj, kaca, kada.

Tiger, Tieger, m. tigar; — farben,

adj. tigrov, tigrove boje; —hund,
m. tigrasti pas; —kaže, f. tigra-
sta mačka divja; —weißchen, n.
tigrica.

Tilgbar, adj. iztrěbljiv; plativ.

Tilg-en, v. a. trěbiti; iztrěbiti; uni-
šiti; eine Schuld —, platiti, iz-
platiti dug; verbücherte Schulden
—, izknjižiti dugove; —ung, f.
trěbljenje; uništenje; platjenje;
platjanje, izplata; (nach und nach)
izplaćivanje; —ungsfond, m. za-
klada za izplaćivanje; —quote, f.
izplatna svota. izplatni dělak.

Tinctur, f. tintura. [rećep.

Tinte, f. tinta, cèrnilo, mastilo, mu-

Tinten-faß, n. divit, tintarnica, kali-
mar; —fisch, m. sipa (riba); —
fleck, —kleß, m. mačka, packa od
tinte; —pulver, n. prah za tintu
graditi; —stöpfel, m. čep od kali-
mara.

Tirann, f. Tyrann.

Tisch, m. stol; tèrpeza; (des Schnei-
ders, Tischlers, Kaußmanns 1c.), tez-
ga; am —e, za stolom; einen zu
—e laden, pozvati koga k obědu;
nach —e, iza oběda; sich von —
und Bett scheiden, razdružiti se od
stola i, postelje, od tèrpeze i o-
dra; der — des Herrn, stol go-
spodinov, tèrpeza gospodinova.

Tisch-, (in Zus.) stolni, tèrpezni; —
bier, n. stolno, tèrpezno pivo; —
—blatt, n. daska stolna; — gän-
ger, f. Kostgänger; —gebet, n. mo-
litva stolna; —gelb, f. Kostgeld;
—genoß, m. stolni drug; — ge-
schirr, n. posudje stolno; —gesell-
schaft, f. stolno družtvo; — ge-
spräch, n. —reden, pl. razgovor
stolni; — gestell, n. noge, nožice
od stola; — korb, m. kotarica
stolna.

Tödtgeboren

585

Torte

ruka; —hemb, n. směrtna košulja;
— kammer, f. měrtvačka komora;
—knochen, m. —bein, n. kost měr-
tačka; —korf, m. glava měrtačka,
tikva od měrtca; —tade, f. Sarg;
—liffe, f. kazalo měrtvih; —mu-
sik, f. měrtačka muzika; —schein,
m. směrtno pismo; —schlaf, m.
směrtni san; —topf, m. žara měr-
tačka.

Tödt-geboren, adj. měrtvo-rodjen; —
frank, f. Todfrank.

Tödtlich, adj. směrtonosni.

Tödt-schlag, m. ubistvo, ubojstvo,
kěrv; —schlagen, v. u. ubiti; kěrv
učiniti; —schläger, m. ubojica, u-
bilac, kěrvnik.

Tödtung, f. ubijanje; (einer Urkunde),
uništenje.

Tof, — stein, m. tuf (kamen); —
steinartig, adj. tufast.

Toleranz, f. snosnost, těrpimost; —
patent, n. povelja o snosnosti.

Toleriren, v. n. snositi, těrpiti koga.

Toll, adj. běsan; lud; pomaman, po-
mamljen, děrnovan; einem den Kopf
— machen, razjariti, uzběsniti ko-
ga; —apfel, m. patlidjan (běli);
—beere, —kirsche, f. jagoda od pa
svice.

Tollen, f. Toben.

Toll-haus, n. ludjačka kuća; —heit,
f. běs, běsnost, běsnoća: pomama;
ludost; fig. jarost, sěrdjba; —kopf,
m. věrtoglavac; —kraut, n. buni-
ka (trava); —kühn, adj. děrzan,
děrzovit; —kühnheit, f. děrzovi-
tost; —wurm, m. cěrv, žilica pod
jezikom pasjim.

Tölpel, m. blesan, hena, glupan; —
ei, f. glupost, ludost; —haft, Töl-
pisch, adj. glup, lud, benast; —
haftigkeit, f. glupost.

Tombak, m. tumbak.

Ion, m. ton; glas; naglasak, akcent.

Ionart, f. ton, način.

Tönen, v. n. glasiti, zvoniti, zvuči-
ti; razlěgati se, oriti se.

Ton-kunst, f. muzika; —künstler, m.
muzikant; —leiter, f. skala; —
maß, n. — messung, f. prosodia,
glasoměrje; —messer, m. tonome-
tar, glasoměr.

Tonn-e, f. Tönnchen, n. bačva, bure;
barilo, badanj; eine — Goldes, bačva
zlata; ein Schiff von hundert —en,
brod od sto bačavah; — enweise,
adj. na bačve.

Ton-seßer, m. kompozitur; —ung. f.
kompozicia.

Tonsur, f. kavka.

Tonsilbe, f. silaba akcentuirana; —
zeichen, n. naglasak, akcent; (in
der Musik), nota, kajda.

Topas, m. topaz (kamen dragi).

Topf, m. lonac, gěrnac.

Töpfer, m. lončar, gěrnčar; —erde, f.
gnjila, lončarska zemlja.

Töpfern, adj. zemljen, zemljan, od
zemlje, od gnjile.

Töpfer-scheibe, f. kolo lončarsko; —
geschirr, n. —arbeit, f. zemljanice,
posudje zemljano.

Topsstein, m. lončarski kamen.

Topograph-ie, f. městopis; —isch, adj.
městopisni.

Topp, i. hajd, hajde; dobro, he dobro.

Torf, m. turfa; —boden, m. turfasta
zemlja; —erde, f. turfasta zemlja;
—grube, f. turfara; —händler, m.
turfar.

Torkeln, f. Taumeln.

Tormentille, f. stežnik (trava).

Tornister, m. torba; (der Soldaten),
telećak. [recht.

Tort, m. f. Nachtheil, Schaden, Un-

Torte, f. turta, torta; —npfanne, f.
tortenica, turtenica.

Tortur

586

Trampen

Tortur, f. mùke; mučenje.

Total, adj. vaskolik; —itát, f. vaskolicina; — summe, f. svakolika svota; — übersicht, f. prégled o svojkolikoj stvari; —vermögen, n. svakolika imovina.

Krab, m. kas; in — reiten, kasati.

Krabant, m. pandur, ustavnik; der —
eines Planeten, pratilac.

Krab-en, v. n. kasati; —er, m. kasalo, kasalac.

Kräber, pl. kom, f. Treber.

Kracht, f. brème, naramak, naručaj; (von Speisen etc.), nělo, nosilo; (von Prügeln), brème, porcia, obrok batinah; (von Thieren), leglo; (in der Baukunft), podpor; (Kleidertracht) nošnja, nošivo.

Krachten, v. n. gledati, starati se, brinuti se, nastojati, tèrsiti se; nach etwas —, tražiti, iskati štogod, težiti, hlepiti za čim; nach dem Leben —, radit kome glavi; —, n. nastojanje, gledanje; traženje, iskanje, hlepljenje; sein ganzes Dichten und — geht dahin, svi njegovi trudi, sva njegova nastojanja teže tamo.

Krächtig, adj. (von Hündinnen), sušten; (von Kažen), skotan; (von Kühen), steon, bredj; (von Stuten), suždrěban; (von Sauen), suprasan; (im Allgemeinen), skotan.

Traciren, v. a. izměriti (n. p. cestu).

Tractament, m. pir, čast, štov, gostba, goštenje; platja.

Tractat, m. pogodba, razprava.

Tractiren, f. Behandeln, Unterhandeln, Bewirthen.

Traganth, m. tragant (smola).

Tragbar, adj. nošljiv, nosiv, ponešljiv; (fruchtbar), plodan, rodan.

Trage, Tragbahre, f. nosila.

Kräge, adj. lěn; trom.

Trage-balken, m. tram; —himmel, m. baldakin, nebo; —knospe, f. rodan, plodan pupak, pupoljak; —lohn, m. nošivo, platja za nošivo.

Tragen, v. a. & n. nositi; (von Bäumen), nositi, roditi; (einbringen), nositi, donositi, prinositi, davati korist; Kosten —, platiti troškove; Schaden —, imati štetu; Bedenken —, dvojiti, domišljavati se, otezati se, kratiti se; die Stute trägt eilf Monate, kobila nosi jedanest měsecih; Sorge —, skěrbiti se, starati se, gledati, nastojati; eine Schuld ins Buch —, zapisati u knjigu dug; et trägt sein Herz auf der Zunge, što mu je na sèrcu, to mu je i na jeziku, odpèrt je; meine Augen — nicht so weit, ja nevidim tako daleko; Verlangen —, žuděti, želěti.

Kräger, m. nosač, nosilac; — der Gewalt, vlastonoša; —lohn, m. noševina.

Trageseffel, m. nosiva stolica.

Tragezeit, f. vrême nošenja.

Trägheit, f. lěnost; tromost.

Tragiker, m. tragik.

Tragikomisch, adj. tragikomički; tragikomičan.

Tragikomödie, f. tragikomedia.

Tragisch, adj. tragički; tragičan.

Tragödie, f. tragedia, žalostni igrokaz.

Tragstange, f. abravnica.

Tragweite, f. doseg; die Sache hat eine große —, stvar daleko dosiže.

Trällern, v. n. pěvukati; (trillern), tresti, potresati gèrlom.

Trambaum, m. věnčanica.

Trämel, m. tojaga, kihača.

Trampeln, v. n. lupati, biti, udarati nogama.

Trampelthier, n. dromedar, dromodev.

Trampen, j. Trampeln.

Trändeln

587

B

Traum

Trändeln, v. n. nevati se, ogužati se;
f. Tändeln.

Trank, m. pilo, pitje, napitak; (sür
das Wieh), napoj.

Tränke, f. pojnica.

Tränken, v. a. pojiti, napajati; na-
pojiti.

Trankfaß, n. Tränkrinne, f. Tränktrog,
m. pojnica, korito, kamenica (za
pojenje).

Tranksteuer, f. (t.) pićevina, danak od
pića, dacia.

Transaction, f. s. Vergleich.

Transferir-en, v. a. preněti; premě-
stiti; —ung, f. prenos, preměštaj.

Tranfito, n. f. Durchfuhr.

Transitorisch, adj. medjutimni; mimo-
gredni.

Translator, m. prevoditelj; —sgebühr,
f. prevodnina.

Transport, m. transport, prevoz, (t.)
preprat; —eur, m. prepratnik; —
iren, v. a. prepratiti; —schiff, m.
brod prepratni.

Trappe, f. droplja (ptica).

Trappe, f. s. Tritt, Fußstapfen.

Trappeln, f. Trampeln.

Trappen, (strampfen), c. n. baktati,
biti, štropotat nogama.

Traff-at, m. platilac (od měnice), (t.)
tezovnik, potezovnik; —ent, m.
teznik, poteznik; —iren, v. n. (auf
einen), dati měnicu, tegnuti, po
tegnuti měnicu na koga; tra firter
Wechsel, tezica, potegnuta měnica.

Tratte, f. tezica, potezica.

Träubchen, n. grozdak, grozdić.

Traube, f. grozd.

Trauben-beere, f. Weinbeere; — boh-
rer, m. svěrdlo s ručicom; —fö-
mig, adj. grozdovit; — hagel, m.
kartača grozdovita; — hülse, f.
Weinhülse; —kamm, m. host, ho-
stovina; —lese, f. Weinlese; —

kirsche, f. srěnsa; — nachlester, m.
pabirčilac; —sast, f. Rebenhaft.

Trauen, v. a. věnčati.

Trauen, v. n. (einem), věrovati komu,
uzdati se, pouzdati se u što, u
koga; sich —, v. r. f. Getrauen.

Trauer, f. žalost, žaloba, žalenje, cèr-
nina; tuga; für Jemanden — an-
legen, obuć se u cèrno za kim,
žaliti koga.

Trauer-binde, f. poša; —fall, f. To-
dessfall; —flor, m. poša; —gedicht,
n. pěsan žalobna; — gefolge, n.
sprovod; — geläut, n. měrtačko
zvonjenje, zvono na měrtca; —
gepränge, n. velikolěpje žalobno.

Trauer-gerüst, n. f. Leichengerüst; —ge-
sang, m. pěsma, pěvanje žalobno;
—geschichte, f. istoria, pripověst
žalostna; —jahr, n. leto, godina od
žalenja; —kleid, n. cèrnina; —maßl,
n. karmine, daća; —musik, f. mèr-
tačka, žalobna muzika.

Tauern, o. n. žalostiti se, tugovati;
žaliti, žalovati; um seinen Vater
—, žaliti otca.

Trauer-pferd, n. žalobni konj; —
rede, f. besěda žalobna, pogrebna.

Trauerspiel, f. tragedia, žalostni igro-
kaz; —dichter, m. tragik.

Trauer-tun, m. ton, glas žalobni; —
tuch, n. cèrno sukno; —wagen, m.
měrtačka kola; —weiß, n. pokaj-
nica; —zeit, f. vrěme, doba od ža-
lobe; —zimmer, n. soba žalobna.

Traufe, f. kap, kapilo, kapivo, strěha.

Träufeln, Traufen, v. a. & n. curiti,
kapati; nakapati.

Traus-recht, n. f. Dachtraufenrecht; —
haken, m. kuka od žleba; —rinne,
f. Dachrinne.

Traulich, adj. prijazan; pouzdan, uz-
dan.

Traum, m. san, sanja; — buch, n.

Träumen

589

Trennen

sanarica (knjiga); —deuter, m. tu-
mačnik sanah; — deuterin, f. tu-
mačnica sanah; — deutung, f. tu-
mačenje sanah.

Träum-en, v. n. sanjati; usniti; von
twasš —, sanjati štogod, sanjati
se komu štogod; —er, m. sanja-
lac, sanjar; —erin, f. sanjalica, san-
jarica; —erei, f. sanjaria; —erisch,
adj. sanjarski; sanjar.

Traum-gesicht, n. utvora, vidjenje
sansko; —gott, m. Morſej, bog od
sna.

Traun, adv. zaisto, doisto, u istinu.

Traurig, adj. žalostan, tužan; plačan,
sužan; —keit, f. žalost, tuga.

Trauring, m. věnčani pěrsten; —
schein, m. věnčano pismo, svědočba
od věnčanja; —schleier, m. duvak.

Traut, adj. mio, drag, prijazan; po-
uzdan, uzdan; věran; dobar.

Trauung, f. věnčanje; — šbuch, n.
knjiga věnčanih; —sgebühr, f. věn-
čanica; —sschein, m. věnčano pismo.

Treber, pl. komina, kom, drop; —
branntwein, m. komovača, komovi-
ca; —öl, n. premilak.

Trecken, f. Ziehen.

Treckſchüte, f. tumbas.

Treff, Treſſel, n. tref; žir (u karti).

Treff, m. f. Schlag.

Treffen, v. a. sgoditi, pogoditi; fig.
naći, sresti, sukobiti, zastati, sa-
stanuti; Anſtalten —, pripravljati
se, pripravljati; nicht —, proma-
šiti; eine Wahl —, izabrati; eine
Heirath —, oženiti se; die Reihe
trifft mich, moj je red; das Unglück
hat mich getroffen, našla me je ne-
srěća; das trifft Sie, to se vas ti-
če, to na vas spada; das Loos hat
ihn getroffen, zapalo ga je; Ihr
habt es getroffen, pogodili ste; der
Bliz hat ihn getroffen, udarila ga,

ošinula ga munja; wen trifft die
Schuld? tko je kriv? es traf ſich,
daß, sgodilo se je da; wie es ſich
trifft, kako bude, kako se pripeti;
die Reihe wird Sie auch —, doći
će red i na vas.

Treffen, n. boj, bitka.

Treffend, adj. ugodan, udoban; pogo-
dan, sgodan.

Treffter, m. sgoditak (u lotarii).

Trefflich, adj. krasan; dobar; věrli;
—keit, f. krasota; dobrota; věrli-
na, věrloča, valjanost.

Treibe-beet, f. Wirtbeet; —haus, n.
postava; —herd, m. ognjište za či-
štenje srebra; — holz, n. splav-
ljeno, priplavljeno dervo; (zum
Walken), oklagia; — jagen, v. a.
hajkati; —jagen, n. Treibjagd, f.
hajka.

Treibcis, n. plivajući led, santa.

Treibeleute, pl. hajkaši.

Treiben, v. n. (auf dem Wasser), pli-
vati; (wachsen, auſſchießen), těrati,
rasti; vor Anker —, běžati sa si-
drom; — v. a. těrati, goniti; za-
biti, zatući, utući; izaťrati, odtě-
rati, izagnati, odagnati; das Wild
—, hajkati, goniti zvěrad; zu weit
—, preko měre, preko načina či-
niti, raditi; eine Handthierung —,
těrati zanat; Wucher —, kamoto-
vati; Kurzweil —, šaliti se, spěr-
dati se, zanovetati; Muthwillen
—, ludovati, vragovati; Metalle
—, biti, kovati; topiti, čistiti rude.

Treiber, m. hajkaš; gončin; pastěr.

Treibcels, n. mladica, ogranak.

Treibſand, f. Triefsand.

Treinſe, f. gopa, f. Kornblume.

Tremulant, m. treptajući glas (u or-
guljah).

Trennbar, adj. razlučiv.

Trennen, v. a. lučiti; razlučiti, od-

Trennpunkt

589

F

Triebfeder

lučiti; razstaviti; raztěrgnuti, od-
těrgnuti; eine Math —, parati, raz-
poriti, razparati; sich —, v. r.
razstati se; razdružiti se; razlu-
čiti se; razvesti se.

Trennpunkt, m. razstavak, znak od
razstavljenja.

Trennung, f. razstanak; razlučenje;
razvedenje; — der Ehe, razpust.

Trense, f. uzdica, vojka.

Trepan, m. trepan; —iren, v. u. tre-
panati, prověrtěti.

Treppe, f. skalin, stuba, listva; —n—
geländer, n. ručice na stubi.

Treschak, n. tresak (igra).

Trespe, f. ljulj.

Tresse, f. pašaman; —hut, m. klobuk
pašamanom obšiven.

Trester, pl. kom, drop; — wein, m.
cavarika, hèrdjavo vino.

Treten, v. n. stupiti, koračiti; auf
etwas —, stati na što; — in, —
aus, unići, izići; auf seine Füße
—, stati, ustati na noge; ans Fen-
ster —, stati na prozor; einem auf
den Fuß —, stati komu na nogu;
auf eines Seite —, pristupiti, pri-
stati k komu; Jemandes Chre zu
nahe —, dirati u poštenje čije;
bei Seite —, ukloniti se, odstupi-
ti; zusammen —, skupiti se, spra-
viti se; einem unter die Augen —,
doći komu pred oči; vor Gericht
—, doć pred sud; das Gesetz tritt
in Wirksamkeit, zakon stupa u ži-
vot; dazwischen —, ins Mittel —,
posredovati, medjustanuti; die Thrä-
nen traten ihm ins Auge, došle, u-
darile su mu suze na oči; — v.
a. gaziti; pogaziti; sgaziti; raz-
gaziti; plesati; splesati; das Pfla-
ster —, obijat sokake, tuć se po
ulicah; sich einen Nagel in den Fuß
—, nabosti se na čavao; die Schuhe

schief —, skriviti obuću; die Bälge
—, puhati (pri orguljah); der Hahn
tritt die Henne, petao rasti, gazi ko-
koš; die Weintrauben —, gaziti
grozdje.

Treu, adj. věran; —brüchig, adj. ne-
věran, věroloman; —e, f. věrnost,
věra; bei meiner —, boga mi, bog-
me; věra i bog; věre mi; Bog i
duša; tako mi duše! auf — und
Glauben, pod věru; —gehorsamst,
adj. prevěran i prepokoran.

Treug-e, f. Trocken; —en, f. Trock-
nen; —enplatz, f. Trockenplatz.

Treuherzig, adj. sěrdačan, usěrdan,
otvoren, odpěrt, iskren; —keit, f.
sěrdačnost, usěrdje, otvorenost, is-
krenost.

Treu-lich, adj. věrno; —los, adj. ne-
věran; —losigkeit, f. nevěra, ne-
věrnost.

Triang-el, m. trougal, f. Dreieck; —
uliren, v. a. trouglovati, mériti na
tri ugla.

Tribuliren, v. a. (im gem. Leben), mu-
čiti; vajkati se; dosadjivati, do-
dijati, doděvati.

Tribunal, n. f. Gerichtshof.

Tribut, m. namet, danak, daća, da-
tak; —spflichtig, adj. pod dankom,
dužan plaćati danak.

Trichter, m. lěvak; — förmig, adj.
lěvkovit; na način lěvka.

Trieb, m. těranje; gonjenje; (Heerde),
stado, čopor; čelep; (des Flušes),
tečenje, tek, těrk; fig. nagon, na-
gnutje, prignutje.

Triebel, m. potuk, pogonac (u bač-
vara); poluga, ručica.

Trieb-feder, f. pero, stajka; fig. uz-
rok, razlog, vir, vrutak; — rab,
n. krećuće kolo; —sand, m. te-
kući, sitni pěsak; —werk, n. ko-
lesa, kola, kretalja.

Trompete

591

§

Truchseß

bubnja; — schlägel, Trommelstock,
m. šibalo; — schläger, m. bubnjar;
—taube, f. gačasti golub.

Trompete, f. trublja; — en, v. n.
trubiti; — enquaste, f. kita, kista
od trublje; —enschall, m. trublja,
glas od trublje; —er, m. trubnik.

Tropf, m. prostak, bena; armer —,
siromah.

Tropfsbad, n. kapnica.

Tropfen, Tröpfeln, v. n. kapati; cu-
riti.

Tropfen, m. Tröpfchen, n. kap, kap
lja; kapljica; — weise, adv. na
kaplje, kaplju po kaplju.

Tropf-naß, adj. mokar do kože, mo-
kar do kèrpe, mokar do žice; —
stein, m. siga (kamen); —wein, m.
samotok (vino).

Trophee, f. Siegeszeichen.

Trosch, m. pèrljaga, pratež; pratnja;
— des Feindeß, hèrpa, čopor ne-
prijateljah; —bube, m. pratežar,
pratežnik; — pserd, n. sehsana,
konj pratežni.

Trost, m. utěha.

Tröstbar, adj. utěsiv.

Tröstbrief, f. Trostschreiben.

Tröst-en, v. a. těšiti; pokojiti; utě-
šiti; upokojiti; —er, m. utěšitelj,
utěšnik; —in, f. utěšiteljica, utěš-
nica.

Tröstgrund, m. utěha.

Tröstlich, adj. utěšan, upokojiv; ra-
dostan; veseo.

Trostlos, adj. bez utěhe; bezutěšan;
neutěšiv, neveseo, dreseo; — lo-
ſtigkeit, f. bezutěšnost; neutěši-
vost, neveselje, dreselje; tuga, ža-
lost; —reich, f. Tröstlich; —schrei-
ben, n. list od utěhe.

Tröstung, f. těšenje; utěha.

Trostwert, n. utěha, těš utěšna, upo-
kojiva.

Trott, f. Trab.

Trotte, f. f. Kelter.

Trottoir, n. pločnik.

Trosch, m. upornost; tvèrdokornost;
tvèrdoglavost; ponosnost, ponosi-
tost, oholost; smionstvo, dèrzovi-
tost; zum —, uz pèrkos; einem
bieten, oprěti se, oprěčiti se
komu; — dem, welcher ic., težko,
zlo, vaj onomu, koi itd; Jemandes
— demuthigen, poniziti, porazit o-
holost čiju; — dem, sa svim tim,
polag svega toga, ipak, svakako;
— allen seinen Einwendungen, kod
svih njegovih prigovorah; er spricht
— einem Gelehrten, govori kao ka-
kov učen čověk; — aller Hinder-
nisse, kod svih protimbah; svim
protimbam uz pèrkos.

Troschen, v. n. (einem), pèrkositi; dem
Tode —, nebojati se směrti; auf
etwas —, oslanjati se na što, uz-
dati se u što; — n. pèrkos;
pèrkošenje.

Troschig, adj. uporan; pèrkosan; tvèr-
dokoran, tvèrdoglav; ponosit, ohol,
smion, dèrzovit; osoran, osorit.

Troszkopf, m. upornik; tvèrdokornik,
tvèrdoglavac; osornik.

Trübe, adj. (als Wasser ic.), mutan,
kalan; (dunkel), mračan, taman;
oblačan; fig. namèrgodjen, namèr-
čen; neveseo, žalostan, dreseo.

Trubel, m. (im gem. Leben), smeća,
smutnja, nered.

Trüben, v. a. mutiti; kaliti; oblačiti.

Trübsal, f. & n. tuga, žalost, jad;
nevolja, běda; —selig, adj. tužan,
žalostan, jadan; nevoljan, bědan;
—seligkeit, f. Trübsal; —sinn, m.
žalost, dreselje; —sinnig, adj. dre-
seo, žalostan.

Truchseß, m. tèrpeznik; — amt, n.
tèrpezni ured.

Ueben

594

8

Ueberdecke

Ueben, v. a. (einen in etwas), věžbati, učiti, podučavati; (ausüben), činiti, těrati, izvěršivati; sich —, v. r. učiti se, věžbati se.

Ueber, prp. na; nad; věrh, věrhu; prěko; po, kroz; — die Brücke gehen, prěko mosta ići; er schlief — dem Lesen ein, zaspao je, zadrěmao je nad knjigom; — dem Spiele vergißt er alles, kod igre sve zaboravi; — Land reisen, otici na selo, putovati; einen — etwas fezen, staviti koga nada što; Vorschriften — das mündliche Verfahren, propisi o ustmenom postupanju; — die Beschwerde eine Tagesaßung anordnen, odrediti na žalbu ročište; Verzeichniß — Schriften, popis pisamah; — alles Lob sein, nemarit za sve hvale; nemoć se dosta nahvaliti; es ist schon — drei Jahre, veé su tomu tri godive prošle; — ein Jahr im Arrest sitzen, više od godine danah sěditi u zatvoru; heut — acht Tage, danas osam danah, danas nedělju danah; — lang oder kurz, prie il poslie; — Hals und Kopf, na vrat na nos; — dieses, věrh toga; suviše; er kann — das Geld, imade ključ do novacah; — den bösen Menschen! ali ste zločesti!

Ueberakfern, v. a. preorati.

Ueberall, adv. svigdě, svagdě, svuda, posvud.

Ueberantworten, v. a. dati, predati, izručiti; —ung, f. predaja, izručenje.

Ueberarbeiten, v. a. prenačiniti; sich —, v. r. prekinuti se poslom, od velika posla.

Ueberaus, über die Maßen, adv. posve, sasma, vele jako, neizměrno.

Ueberbacken, adj. prepečen.

Ueberbau, m. gornja sgrada; —en, v. a. zidati, graditi nad...; dignuti, dizati (kuću, itd.); sich —, v. r. otrošiti se gradeć, zidajućl.

Ueberbehalten, f. Uebrigbehalten.

Ueberbein, n. měrtva kost; —ig, adj. tko ima měrtvu kost.

Ueberbett, f. Deckbett

Ueberbieten, v. a. više davati, nuditi više, nadmetati, više obećati, preteći koga u čěni; Iemanden —, nadkriliti, prestići koga; (den Preis überspannen), precěniti, čěniti prekoměrno.

Ueberbinden, v. a. dovezati, privezati; prevezati; —blättern, v. a. prebrati, prevratiti (knjigu); — bleiben, f. Uebrigbleiben; — bleibsel, n. ostanak, ostatak, kusur; —blick, m. pregled, prezor, pogled; —blicken, v. a. pregledati; pregledavati; previděti; f. Uebersehen; —blühen, sich, v. r. precvatisti se; —bot, f. Uebergebot; — breiten, v. a. zastěrti, prostěrti.

Ueberbringen, v. a. doněti; odněti; premetnuti, prebaciti, preněti, prevezti; —er, m. donositelj, donosnik; pokaznik (měnice); —erin, f. donositeljica, donosnica; —ung, f. izručenje; donos; prevoz.

Ueberbürd-en, v. a. mit Arbeiten, dati kome odviše posla, prekoměrno obteretiti; mit Steuern, metnuti na koga prekoměrni porez; —ung, f. prekoměrno obteretjenje.

Ueberburzeln, sich, v. r. premetnuti se, prekobaciti se.

Uebercomplet, f. Ueberzählig.

Ueberdach, n. krov; štrim.

Ueber-das, —dem, —dies, adj. věrh toga, još k tomu, suviše.

Ueberdecke, f. pokrivač, pokrivalo; —en, v. a. pokriti; pokrivati.

Ueberdenken

595

G

Ueberschrieffen

Ueberdenken, v. a. promisliti, razmi-
sliti; sich —, v. r. premisliti se.

Ueberdruss, m. dosada; omèrznutje;
—drüssig, adj. sit; ich bin des Ze-
bens schon —, već mi dodija ovaj
život, već mi je omèrznuo život;
er wird es bald — werden, dosa-
dit će mu skoro.

Ueherdungen, v. a. pregnojiti, preveć
nagnojiti; pognojiti, nagnojiti;
gnojiti.

Ueberrecht, adv. na kosa, poprěko, na
krivo, izprěčeno.

Uebereil-en, v. a. stići, prestići;
stignuti; preteći; zateći; (etwas
—), hitro, běrzo raditi stogod;
nagliti u čem; sich —, v. r. pre-
nagliti se; —t, adj. prenagao;
—ung, f. prenaglo radjenje; pre-
nagljenje; prenaglost.

Ueberein, adv. — sein, — werden,
pogoditi se; wir sind —, pogodili
smo se, razuměmo se.

Uebereinander, adv. jedno preko dru-
goga; jedno na drugo; — legen,
metnut jedno preko drugoga;
freuzweise — legen, prekérstiti,
metnuti na kérst; es geht — alles
los, sve ide naopako.

Ueberein-kommen, v. n. (mit etwas),
složiti se u čemu; pogoditi se;
—kommend, adj. shodan; skladan;
slagajući se; —kunst, f. pogodba;
shodnost; složenje, sudaranje.

Uebereinstimmen, v. n. sudarati se;
nagoditi se; —end, —ig, adj. su-
darajuć se, složan, suglasan, skla-
dan; —ung, f. sudaranje, suglasje,
sloga, slaganje, složnost, s...nd,
skladnost; nagodba.

Ueberreintreffen, f. Uebereinstimmen.

Ueberessen, sich, v. r. prejěsti se, ob-
jěsti se.

Ueberschaffen, v. n. (part. übergefah-
ren), preći, prevezti se; einen

fluß —, prebroditi rěku, prevezti
se prěko rěke; — v. a. (part.
überfahren), pogaziti, potěrti koga
kolmi, kolima, prevezti se preko
koga.

Ueberschafft, f. skela; prelaz; prevoz;
—sgebühr, f. skelarina, prevoznina.

Ueberschall, m. navala, nasèrnutje, ju-
riš nenadani; —en, v. a. (part.
überfallen), navaliti, nasèrnuti, u-
dariti.

Ueberseilen, v. a. opiliti, olimati, po-
limati.

Uebersein, ad., prefin; pretanak.

Ueberschrieffen, v. u. firnisovati; —
fliegen, v. a. & n. preletěti; pro-
letěti; nadletěti; —fließen, v. a.
(part. übergesproffen), izlévati se;
preko ići, preko teći; fig. obilo-
vati, obilan, obilat biti; preteći,
preticati; —flügeln, v. a. nadkri-
liti, nadletěti; —fluß, m. obilje,
obilnost, izobilje, obilatost; zali-
host, zališnost, suvišnost; —flü-
ßig, adj. obilan, izobio, izobilan,
obilat; zalih, zališan, suvišan; —
fordern, v. a. prekoměrna, preko-
mére, preveć, previše pitati, iska-
ti; —fracht, f. suvišnji teret; —
frachten, f. Ueberlassen; —fressen,
sich, v. r. (part. überfressen), pre-
žderati se; —frieren, v. n. za-
mèrznuti; mèrznuti; —führe, f.
Ueberschafft; —führen, v. a. (part.
übergeführt), prevezti; prevoziti;
—führen, v. a. (part. überführt),
(einen einer Sache), uglaviti, ube-
zočiti, dokazati kome što; —füh-
rend, adj. uglavljiv, ubezočiv; —
führung, f. prevoz; uglavljenje,
ubezočenje, dokazanje; —führungs-
stück, n. dokazni, osvědočni čla-

38 *

Uebergehen

596

Ueberhin

nak; —füllen, v. a. prepuniti; sich mit Speisen —, prejěsti se; —füllung, f. prepunjenje; —füttern, v. a. odviše davat jěsti; —gabe, f. predaja; predanje; izručenje; —gabéprotokoll, n. (t.) predatnik, podnesnik, predatni, podnesni napisnik; —gabstag, m. dan predaje; —gang, m. prelaz, prehod; —gangszustand, m. prelazno stanje; —geben, v. a. predati, dati, izručiti; podněti; sich —, v. r. pobljuvati se, izrigati se, izmetati se; bljuvati, metati, rigati; —geber, m. predavalac; podnositelj; —gebet, n. veća pognuda; —gebühr, f. (t.) suvišnina.

Uebergehen, v. n. (part. übergegangen), preći, proći, prelaziti, prolaziti; odběgnuti; priběgnuti; auf Semand —, preći na koga; zum Feinde —, preći neprijatelju; zu einer andern Religion —, preći u drugi zakon; die Augen gehen mir über, oblévaju me suze; in Fäulениs —, trunuti, gnjiliti, gnjiti; die Festung ist übergegangen, pre dala se tvěrdja; — v. a. (part. übergangen), preći, obići, pregaziti; razviděti, pregledati; propustiti; mimoići; minuti; izpustiti; sich —, v. r. utruditi se, struditi se, umoriti se, sustati od velika hoda.

Uebergehung, f. —en, n. prelaz; propuštenje; izpuštenje; mimoidjenje; mit —ung der Obrigkeit, mimoišavši poglavarstvo.

Uebergeordnet, adj. nadpostavljen, nadčinjen.

Uebergewicht, n. prevaga, pretega; fig. premah, prevaga, veća moć; eine Partei hat das —, jedna je stranka mogućnija.

Ueber-gießen, v. a. (part. übergessen), polijati, polěti; oblijati, oblići; —gießen, v. a. & n. (part. übergegeffen), prelěti, prelijati; prolěti, prolijati; prelijati se, prolijati se.

Uebergolden, v. a. pozlatiti, zlatiti.

Uebergroß, adj. prevelik.

Ueberguß, m. polěvka.

Uebergut, adj. predobar.

Ueberhalten, v. a. odviše cěniti, precěniti.

Ueberhandnehmen, v. n. rasti, širiti se, razprostraniti se, množiti se, ploditi se, vrěžiti se, preoteti se.

Ueberhang, m. prekrivalo; zavěsa, zastor; (in Gärten), grane, koje na tudju njivu vise; —en, v. n. (part. übergehangen), viséti nad čim; prekrivati.

Ueberhängen, v. a. (part. überhängt), pokriti; zavěsiti; prevěsiti.

Ueberharschen, v. n. okoriti se; stengnuti se, zaměrznuti.

Ueberhäufsen, v. a. natovariti; napětiti; prepětiti, dati kome odviše posla; prepuniti; fig. zasuti, obasuti, mnogo, izobila komu što dati; —t, adj. prepunjen; prepun; prepěrtjen; pretovaren; fig. zasut, obasut; —ung, f. prepunjenje; prepěrtjenje; fig. množ, množtvo; teret.

Ueberhaupt, adv. u obće, u obšte, u obćenito; —kaufen, na popreko, osěkom, djuture kupiti.

Ueberhebzen, v. a. (einen einer Sache), rěšiti, izhaviti, osloboditi koga od čega; sich —, v. r. poněti se, uzoholiti se; uzobjěstiti se; —ung, f. ponositost; objst.

Ueberhelfen, v. n. pomoći komu, da prodje; fig. hraniti.

Ueberhin, adv. mimogred; na lahko

Ueberholen

597

A

Ueberlegt

Ueber-holen, v. a. f. Einholen; —hö-
ren, v. a. etwas —, nečuti čega;
einen —, slušati, poslušati koga;
—hüpfen, v. a. (part. überhüpft),
preskočiti, mimoći, propustiti, iz-
pustiti; —hüpfen, v. n. (part.
übergehüpft), preskočiti, preko sko-
čiti; —jagen, v. a. utruditi, umo-
riti (těranjem).

Ueberjährig, adj. preko jedne godine.

Ueberirdisch, adj. nadzemaljski, ne-
beski, božanski, božanstven.

Ueberkaufen, sich, v. r. skupo kupiti,
drago platiti.

Ueberkippen, v. n. prevaliti se, pre-
věrnuti se, svaliti se, oboriti se.

Ueberkippen, v. a. prevaliti, prevěr-
nuti, svaliti, oboriti.

Ueberkleiben, v. a. oblépiti, omazati.

Ueberkleid, n. gornja haljina; —en, f.
Bekleiden.

Ueberkleistern, f. Ueberkleiben.

Ueberklug, adj. premudar; pěrpośan.

Ueberklügeln, v. a. nadmudriti.

Ueberkochen, v. n. pokipěti; preku-
hati se.

Ueberkommen, v. n. preći; proći,
doći na koga; prelaziti; prolazi-
ti; — v. a. (part. überkommen),
dobiti; primiti što.

Ueberkunft, f. došastje, prišastje;
prešastje.

Ueberlad=en, v. a. obterašiti; prepěr-
titi, pretovariti; prepuniti; mit
Geschäften — sein, imati mnogo
posla; —ung, f. prepěrtjenje, pre-
tovarenje; prepunjenje.

Ueberlandgrund, m. seljačka pretečna
zemlja.

Ueberlang, adj. predug, predugačak.

Ueberlangen, v. n. dopirati, dosizati;
doprěti, dosegnuti.

Ueberlaff-en, v. a. propustiti, pusti-
ti; ustupiti, ostaviti, prepustiti,

dati; sich —, v. r. dati se, po
dati se, pustiti se; —ung, f. u-
stupljenje; podanje.

Ueberlast, f. pretežak, prevelik te-
ret; fig. brěme, terah, teret; —
en, v. a. (part. überlastet), prepèr-
titi, pretovariti.

Ueberläftig, adj. prepèrtjen, pretova-
ren; fig. mučan, težak, dosadan.

Ueberlauf, m. navala, naloga; —en,
v. n. (part. übergelaufen), preko
ići; pokipiti, prolijati se, izlijati
se; zum Seinde —, uskočiti, od-
b'gnuti, priběgnuti k neprijate-
lju; —en, v. a. (part. überlaufen),
preteći; prevaliti, pogaziti koga
těrkom; fig. navaljivati na koga,
dosadjivati, dodijati kome; eine
Rechnung —, protěrčati okom ra-
čun kakov; es überläuft mich ein
Schaner, hvata me groza, těrnem;
sich —, v. r. umoriti se, sustati
od velika těrka.

Ueberläufer, m. uskok, priběg.

Ueberlaut, adv. glasno, iza svega
gěrla, na vas glas.

Ueberleben, v. a. preživěti; nadživěti.

Ueberlegen, v. a. metnuti, na preko
metnuti.

Ueberlegen, v. a. (part. überlegt),
pokriti; mit Abgaben —, obtera-
šiti nametom; (überbenken), pro-
misliti, razmišljavati.

Ueberlegen, adj. uzmožnii, jačji; —
sein, nadići; nadilaziti koga; —
heit, f. preuzmožnost; nadmoguć-
stvo.

Ueberlegsam, adj. razložan, razboran;
oprezan, pazljiv, opazan; —keit
razložnost, razbornost; razlog'
razbor; oprez, opaz; opaznost',
pazljivost.

Ueberlegt, adj. razsudjen, promišljen,
razabran.

Ueberlegung

598

Ueberrasschen

Ueberlegung, f. razbor; razmišljavanje; —šfrist, f. vrěme za razmišljavanje; —škraft, f. razbor.

Ueberlesen, v. u. pročitati, proštiti; prečitati, prečatiti.

Ueberlernen, v. a. ponavljati, preživati lekciu; proučiti; proučavati.

Ueberlei, adv. ostalo.

Ueberliefer-n, v. a. dati, predati, izručiti; ostaviti; —ung, f. izručenje, predaja; (mündliche —), predaja, predajstvo (ustmeno).

Ueberlist-en, v. a. nadmudriti, prevariti, nadhitriti; —ung, f. nadmudrenje, nadhitrenje; prevara, varka.

Uebermaschen, v. a. prenapravati, prenačiniti; izručiti, predati; poslati.

Uebermacht, f. preuzmožnost; nadmožnostvo; veća sila.

Uebermächtig, adj. preuzmožan; jači, uzmožnii.

Uebermachung, f. izručenje, predanje; poslanje.

Uebermalen, v. u. premalati, prepengati.

Uebermannen, Uebermeistern, v. a. (part. übermann, übermann, übermeistert), svladati, nadvladati, predobiti, preobladati.

Uebermaß, n. suvišnost (u měri); fig. zalihost, suvišnost; preobilje, prekoměrnost. [nost.

Uebermaße, f. preobilje, prekoměr.

Uebermäßig, adj. preobilan, prekoměran; suvišan.

Uebermauern, v. a. zazidati.

Uebermeistern, f. Uebermannen.

Uebermenschlich, adj. nadčověčji, nadcověčan, nadčověčanski.

Uebermessen, v. u. měriti; izměriti; sich —, v. r. prevariti se u měri.

Uebermögen, v. a. nadmoći; nadmagati; nadvladati, predobiti; nadći; nadilaziti.

Uebermorg-en, adv. prekosutra, preksutra; —end, adj. preksutrašnji.

Uebermuth, m. objěst; ponositost, oholost.

Uebermüthig, adj. objěstan; ponosit, ohol; preuzetan.

Uebernachten, v. n. (part. übernachtet), prenoćiti; noćiti.

Uebernächtig, adj. prenoćan; sinoćnji.

Uebernähen, v a. zašiti; obšiti; positi; šiti.

Uebernahm-e. f. primanje; —scommiffion, f. pověrenstvo za primanje; —sprototoll, n. (t.) primnik, napisnik o primanju.

Uebernatürlich, adj. verhunaravan, verhunaravski.

Uebernehmen, v. a. (part. übergenommen), (einen Mantel), zagěrnuti, prigěrnuti kabanicu, uzeti na se; — v. u. (part. übernommen), uzeti na se; die Unterthanen mit Abgaben, guliti, globiti, otegotiti podložnike nametom; ein Pferd —, umoriti, utruditi konja; sich —, w. r. prestupiti měru, preko měre, preko načina štogod činiti; preuzeti se, objěsti se; sich von Zorn — lassen, dati se zaněti od sěrdjbe; sich mit Arbeit —, prekidati se, prekinuti se poslom.

Uebernehmer, m. primalac, primitelj, uzimalac.

Uebernehmung, f. Uebernahme.

Ueberpfeffern, v. a. prepapriti, prebiberiti.

Ueberpflügen, f. Ueberackern.

Ueberragen, v. u. nadvisiti; nadvisivati.

Ueberrasschen, v. a. (part. überrascht), zaskočiti, zatećl, zastati, zastići; —end, adj. nenadan; —ung, f. zaskočenje, zatečenje, zastanak, zastiženje; nenada.

Ueberrusseln

599

Ueberschlag

Ueberrusseln, v. a. poraspati; raspati.

Ueberrechuen, v. a. (part. überrechnet), računati; preračunati; sračunati.

Ueberreden, v. a. (part. überredet), nagovoriti; namamiti; nagovarati; mamiti na što; —end, adj. nagovoran; —ung, f. nagovor, nagovaranje; —ungskraft, f. moć nagovorna.

Ueberreiben, v. a. ribati, tèrti; poribati, oribati, otèrti.

Ueberreich, adj. prebogat.

Ueberreichen, v. n. (part. übergereicht), doprěti, doseći; dopirati, dosizati.

Ueberreich-en, v. a. (part. überreicht), dati, podati, izručiti, predati, podněti (pismo sudu); —ung, f. predanje, izručenje; predavanje, izručanje.

Ueberreiß, adj. prezrio.

Ueberreiten, v. n. (part. übergeritten), prejahati, prejašiti.

Ueberreiten, v. a. (part. überritten), ein Pferd —, umoriti, utruditi konja; (im Reiten zuverkommen), nadjahati, nadjašiti, prestići na konju; (zu Boden reiten), pogaziti, splesati, potèrti konjem.

Ueberreiter, m. (Aufseher bei der Mauth, Uebersuhr), latov.

Ueberrennen, v. n. (part. überrannt), nadtèrčati. prestignuti koga; pogaziti, svaliti koga térkom.

Ueberreist, m. ostanak, preostatak; razvalina, poderina, podrtina; —sich, adj. preostatni.

Ueberrinnen, s. Ueberlaufen, v. n.

Ueberrock, m. gornja haljina.

Ueberrumpfel-n, v. a. (part. überrumpelt), zaskočiti, zateći iz nenada; —ung, f. zaskočenje, zatečenje.

Uebersäen, v. a. sijati; posijati; pregusto posijati.

Uebersalzen, v. a. presoliti.

Uebersatt, adj. presit, sit.

Uebersättigen, v. a. prenasititi.

Uebersaufen, sich, v. n. oblokati se, prelokati se.

Ueberschallen, v. a. nadglasiti.

Uebersaß, m. prekoměran dobitak; (über ein Wasser), skela; prevoz.

Ueberschatten, v. a. sěniti; obsěniti; zasěniti.

Ueberschägen, v. a. precěniti; procěniti na novo.

Ueberschau, f. razgled na novo; —en, gledati; razgledati; pregledati; s. Ueberschsen.

Ueberscheinen, s. Bescheinen.

Ueberschicken, s. Uebersenden.

Ueberschießen, v. n. (part. übergeschossen), pucati, puknuti preko; promašiti; (bei den Sägern), previsoko uzeti; (überlaufen), izzitati, preko ići; — v. a. (part. überschossen), pucati preko; nadodati, predati; sich —, v. s. prekobaciti se, premetnuti se.

Ueberschiffen, v. n. (part. übergeschifft), prevezti se; — v. a. prevezti; prevoziti; — v. a. (part. überschifft), ein Meer, prebroditi.

Ueberschimmein, v. n. zaplěsniviti; plěsniviti.

Ueberschlag, m. premah (u vage); suvratak, zavratak, podvratak; obliž; fig. proračun; —en, v. n. (part. übergeschlagen), prevratiti se, prevěrnuti se; premahnuti; — v. a. suvratiti, zavěrnuti, posuvratiti; —en, v. n. (part. überschlagen), pokriti se (osobito plěsni); das Wasser ist überschlagen, mlaka je, smlačila se voda; — v. a. ein Kind —, prebiti děte; im Lesen

Ueberseßer

3

601

2

Ueberstimmen

věrći (na vatru); — v. a. (part. überseßt), prevesti; prevoditi; ins Deutsche—, prevesti na němački jezik; prem'sstiti (činovnika); ein Haus —, dignuti, dizati kuću; (übermäßig besessen), prepuniti, prenapuniti; einen im Handel —, skupo prodati; die Stadt war mit Truppen überseßt, u gradu je bilo preveć vojske.

Ueberseßer, m. prevoditelj, prevodnik; —ung, f. prevoz; (in eine andere Sprache), prevod.

Uebersicht, f. pregled, prezor, pregledak; vid, pogled; razgledanje; —ig, adj. kratkovid, kratka, prekratka vida; —igzeit, f. kratak, prekratak vid; —lich, adj. u pregledku.

Uebersicdeln, v. n. preseliti se; seltiti se.

Uebersieden, v. a. (übersoften), preukhati, prevariti; — v. n. pokipěti; izkipěti.

Uebersiedlung, f. preseljenje.

Uebersilbern, v. a. (part. übersilbert), posrebriti, posreborniti; sreborniti, srebriti.

Uebersingen, v. a. nadpěvati; eine Arie —, pěvati; izpěvati; sich —, v. r. promuknuti od velika pěva.

Uebersinnen, s. Ueberdenken.

Uebersinnlich, adj. věrhućutan, nedokućiv.

Uebersommern, v. n. lětovati.

Ueberspann-en, v. a. napeti, nategnuti, napregnuti, raztegnuti; nategzati, naprezati, napinjati; odveć napeti, nategnuti; zahvatiti, zasegnuti pedljem; fig. den Geist —, naprezati odveć duh, napinjati se odviše; seine Erwartung —, odviše očekivati; —t, adj. odveć, odviše napet, nategnjen, napreg-

njen; ein —er Kopf, ugrijana, razpaljena glava; —ung, f. natezanje, naprezanje, napinjanje; fig. prekoměrnost (u činjenju, mišljenju, itd.).

Uebersinnen, v. a. zapresti, opresti.

Ueberspringen, v. n. (part. übergesprungen), preskočiti, skočiti preko; — v. a. (part. übersprungen), einen Graben —, preskočiti jamu; etwas —, preskočiti, ostaviti, izostaviti, izpustiti štogod; sich —, v. r. umoriti se, prekinuti se skačuć.

Uebersprung, m. skck, preskok.

Ueberständig, adj. odviše, odveć ustanjan, zaležan; prezrio; ein —er Baum, prestaro děrvo.

Ueberstehen, v. a. eine Karte —, ubiti, uzeti (kartu u igri).

Ueberstehen, v. a. pretěrpěti, prepariti, podněti do kraja, pretrajati; er hat seine Lehrjahre überstanden, iztrajao je, pretrajao je godine od nauka; eine Krankheit —, prebolěti.

Uebersteigen, v. n. (part. übergestiegen), preći, prekoračiti, popeti se, penjati se preko; er stieg über die Mauer, popeo se preko zida; — v. a. (part. überstiegen), preći, popeti se kamo il na što; (übertreffen), nadići, nadvisiti; nadilaziti, nadhoditi, nadvisivati; Hibernisse —, nadvladati, predobiti zapřeke; eine Festung —, uzići, popeti se na tvěrdju.

Uebersteiglich, adj. predohljiv.

Uebersteiger-n, v. a. podražati, podignuti cěnu; —ung, f. dražanje, dizanje cěne.

Ueberstimmen, v. a. nadvladati, nadvikati koga vekšinom glasovah; ein Instrument —, prenategnuti, prenapeti.

Ueberstrahlen

602

B

Ueberwägen

Ueberstrahlen, v. a. nadasjati; obasjati; obasjavati.

Ueberstreichen, v. a. mazati, pomazati; namazati.

Ueberstreifen, v. a. (die Aermel), zasukati rukave; na lako dotaknuti, dodirnuti; preći, prehoditi preko čega. [sipati.

Ueberstreuen, v. a. sipati; posuti, potreberücken, v. a. oplesti, poplesti.

Ueberström- en, v. n. (part. übergestromt), izlijati se; izlěvati se, ići preko; seine Augen strömten über, oblile su ga suze; — v. a. (part. überströmt), topiti, plaviti; potopiti, poplaviti; —ung, f. izlěvanje; poplava, poplavica.

Ueberstudieren, sich, v. r. preučiti se, prekinuti se učeći.

Ueberstülpfen, v. a. poklopiti; (seine Aermel), zasukati, zavěrnuti rukave.

Ueberstürzen, v. a. poklopiti; — v. n. & sich —, v. r. prevěrnuti se, prebaciti se; prenagliti.

Uebersüß, adj. presladak.

Ueberfäßen, v. a. obit daskami.

Uebertäuben, v. a. zaglušiti; zaglušati.

Uebertheuer, adj. predrag; preskup; —n, v. a. precěniti, odveć čeniti.

Ueberlöpeln, v. a. (part. übertölpelt), prevariti, zaslěpiti.

Uebertrag, m. prenos, prenosak; — en, v. a. (part. übertragen), preněti; prenositi; preměstiti; uněti, upisati; (umschreiben), prepisati; einem ein Amt —, pověriti kome ured; —en, v. a. (part. übergetragen), naručiti, izručiti, priporučiti; einen —, platit za koga; —ung, f. prenos, prenošenje; prepis, prepisanje; pověrenje.

Uebertreffen, v. a. nadići, nadvisiti, nadvladati; nadilaziti, nadhoditi, nadvisivati.

Ueberstreifen, v. a. (part. übergetrieben), těrati, goniti; protěrati, prognavati (prěko česa il kroza što; ein Feld —, nagnat marvu na polje; — v. a. (part. übertrieben), (ein Pferd 1c. —), izmučiti, pretěrati; fig. etwas —, pretěrati; pretěrivati.

Uebertrippung, f. pretěranje; pretěrivanje.

Uebertritt- en, v. n. (part. übergetreten), stupiti, koračiti preko, preći, prekoračiti; odmenuti se, odvěći se, odběgnuti; (von Flüssen), izlijati se, ić preko; — v. a. gaziti; pogaziti; sgaziti; —en, v. a. (part. übertreten), prestupiti, prekěršiti (zakon itd); —er, m. prekoračitelj prelaznik; prestupnik, prekěršitelj; —erin, f. prestupnica, prekěršiteljica; —ung, f. prestupljenje, prestupak, prekěršaj; —ungsfall, m. slučaj prekěršaja.

Uebertrieben, adj. pretěran, prekoměran.

Uebertrinken, sich, v. r. opiti se, prepiti se.

Uebertritt, m. odmetnutje, odvěrgnutje, odběgnutje, prelazak.

Ueberführen, v. a. běliti; poběliti.

Ueberverbienst, m. suvišak dobitka.

Ueberwoll, adj. prepun.

Ueberworteil- en, v. a. (t.) zakinuti koga, prevariti; —ung, f. zakina, prevara, varka.

Ueberwachen, v. n. Jemand, etwas, nadgledati koga, što.

Ueberwachen, v. a. nadrasti; pokrit rastući; — v. n. zarasti, obrasti; rasti, narasti na čem, věrh čega.

Ueberwägen, f. Ueberwiegen.

Ueberwanken

603

Ufer

Ueberwanken, v. a. prevaljati, odveć valjati, stupati.

Ueberwältig-en, v. a. nadvladati, nadhěrvati, nadjačati, nadjunačiti, svladati, predobiti, preuzeti; —ung, f. nadvladanje, nadhěrvanje, poběda, predobitje; fig. trud, mùka, težkoća.

Ueberweis-en, v. a. dokazati, ubezočiti; (zumeisen), naložiti kome što; predati; —end, adj. uglavljiv; ubezočiv; —ung, f. dokazanje, uglavljenje, ubezočenje; predanje, naloga.

Ueberweiß-en, v. a. běliti; poběliti; —ung, f. běljenje; poběljenje.

Ueberwerfen, v. u. (part. übergewiesen), prebaciti, preturiti; pokriti; die Miauer —, žbukati, požbukati, lěpiti zid; den Mantel —, zagnuti, bacit preko sebe kabanicu; —, sich, v. r. (part. überwerfen), svaditi se, zavaditi se. [žan.

Ueberwichtig, adj. premašan, prevak.

Ueberwieg-en, v. a. prevagnuti, promahnuti; —end, adj. pretežan, znamenit; veći; —ender Vertreit, veća korist.

Ueberwind-en, c. a. dobiti, predobiti, nadvladati, svladati, poběditi, preuzeti; sich —, v. r. suzděržati se, sustegnuti se, odoliti sěrcu; —er, m. dobitnik, pobědnik; —erin, f. dobitnica, pobědnica; —lich, adj. pobědiv, predobljiv, dobitan; —ung, f. poběda, nadvladanje, nadhěrvanje, predobitje; fig. mùka, trud, težkoća.

Ueberwintern, v. a. zimovati.

Ueberwißig, adj. odveć domišljat, doskočiv, dohitan.

Ueberwurf, m. žbuka, lěp.

Ueberzahl, f. zalih, suvišan broj; vekšina.

Ueberzahlen, v. u. preplatiti.

Ueberzahl-en, v. a. brojiti; prebrojiti; —ig, adj. věrhubrojan, vgl. Zupernumerar.

Ueberzahlung, f. preplata.

Ueberzahln, m. věrhubrojni zub.

Ueberzeitig, adj. prezrio.

Ueberzeugen, v. a. dokazati; osvědočiti, uglaviti, ubezočiti; uvěriti; —end, adj. uglavljiv; ubezočiv, osvědočiv; —ung, f. uvěrenje, osvědočenje, uglavljenje.

Ueberzichten, v. a. (part. übergezogen), preći; prelaziti; seliti se; presebiti se; — v. a. (part. überzogen), navući; pokriti; zastrěti, fig. ein Land mit Krieg —, zavejštitи, zaratiti zemlji kojoj; sich —, v. r. preobući se; der Himmel überzieht sich mit Wolken, oblači se.

Ueberzinn-en, v. a. kalaisati; pokalaisati; —ung, f. kalaj; kalaisanje.

Ueberzuckern, v. a. šećeriti, cukriti; posut šećerom, cukrom.

Ueberzug, m. kora; ljuska; navlaka,

Ueberzwerch, adv. na križ, na kěrst, popreko, sukěrstice.

Ueblisch, ad. navadan, običan; wie es im Lande — ist, kako je u zemlji običaj.

Ueblichkeit, f. navada, običaj.

Uebrig, adj. ostao, drugi; (überflüssig), zalih, suvišan, zališan; —haken, c. a. imati jošte; — lassen, v. a. ostaviti; — sein, — bleiben, v. n. ostati, ostanuti, preteći; ostanjati, preticati; —es, n. ostalo, ostanak; ein —es thun, činiti što netrěba; —ens, adv. u ostalom.

Uebung, f. věžtba; věžbanje; uvěžbanje, upražojavanje; običaj.

Ufer, n. kraj, jalia, žalo, igalo; brěg, obala; — aas, n. (Cintagsfliege), vodeni cvět; —befestigung, f. u-

Uhr

604

Umbrehen

tvěrda obalah; —bewohner, m. primorac; —recht, n. obalno pravo; —schwalbe, f. brěgunica (lasta).

Uhr, f. ura, sat; —hand, n. sveza, věrpca, pletak od ure; —kette, f. lanac, laučić, lanci od ure; —gehäufe, n. kutia od ure; — gewicht, n. teža od ure; —macher, m. urar, satar, satžija; —macherfunst, f. urarstvo, uraria; — schläffel, m. ključić od ure; —tasche, f. kesica od ure; —werk, n. ura, makina, kolesa od ure; —zeiger, m. skazaljka od ure.

Uhu, m. jeina, sova, sovuljaga.

Ukas, m. ukaz.

Uime, f. —nbaum, m. brěst (děrvo); —nbäume, pl. breštje; —en, adj. brěstov; —enholz, n. brěstovina; —enstab, m. brěstovača, brěstovac; —enwald, m. brěstik, brěstova šuma, gora brěstova.

Ultramarin, n. zamorka, prekomorka (věrsta od modrila).

Um, prp. oko, okolo, u okolo, na okolo; za; o, ob; — Gottes willen, za boga, za ljubav božju; — willen, za, poradi, radi, cěća; — sein, bit prošao; bit minuo; um und um, u okolo, na okolo; ich rede, wie mir ums Herz ist, govorim kao što mi je na sèrcu; Nebel das — sich greift, zlo što se prostire; — sechs Uhr herum, oko šest satih; — Ostern, oko uzkěrsa; ums Geld, za novce; es ist ihm nur ums Geld zu ihun, samo mu je do novacah; — etwas kommen, izgubiti štogod; — die Wette, tko će holje; — so viel glücklicher, toliko, tim srěćnii; — so mehr, — so weniger, tim više, tim manje; dieser Weg führt —, put ovaj ide na okolo, na zavoj; die Zeit

ist —, minulo je, prošlo je vršeme; — mit diesem Baum! dolě s tim děrvom; — etwas schicken, poslati po što.

Umackern, v. u. preorati; orati.

Umändern, v. u. pretvoriti; preinačiti; —ung, f. preinaka, preinačenje.

Umarbeiten, v. a. die Erde —, težati, orati, kopati, dělati zemlju; eine Sache —, preraditi, prenapraviti; —ung, f. preradjenje, predělanje, prenapravak.

Uarmen, v. a. gěrliti; ogěrliti. zagěrliti; —ung, f. gěrljenje; ogěrljenje, zagěrljenje.

Umbehalten, v. a. ostaviti, zaděržati na sebi, neskinuti, nesvući.

Umbiegen, v. a. previjati, svijati, prevraćati, pretvoriti.

Umbilden, v. a. prenačiniti, prenapraviti; preobraziti; —ung, f. prenačinjenje, prenapravak; preobraženje.

Umbinden, v. a. obvezati; privezati; svezat oko česa, svezati na što; ein Buch —, prevezati knjigu.

Umblasen, v. a. sduhnuti, spuhati, svaliti štogod (pušuć).

Umbra, f. umbra (zemlja).

Umbrechen, v. a. prevěrnuti; prelomiti; prevraćati, lomiti; einer Acker —, uzorati, prevratiti njivu.

Umbringen, v. a. ubiti, smaknuti; ubijati, smicati.

Umburzeln, v. n. premetnuti se, precaciti se, prekobaciti se.

Umdecken, v. a. prepokrivati prekriti.

Umbrehen, v. a. zavěrnuti; oběrnuti; okronuti; zavraćati; obraćati; okretati; —ung, f. zavěrnutje; oběrnutje; okrenutje; zavraćanje; obraćanje; okretanje.

Umdrucken

→ 605 &

Umgraben

Umdruck'en, v. u. (part. umgetruckt), preštampati; preštampivati; — ung, f. preštampanje; preštampivanje. [vati mirisom.

Umbuſten, v. u. zadahnuti, napunji.

Umfahren, v. a. (part. umgefahren), voziti se okolo; — v. a. prevaliti, pogaziti, potěrti (kolima, itd.); — v. u. (part. umfahren), obići (kolima, itd.).

Umfall, m. padež, propast; (des Vieheš), lipsivanje (marve); —en, v. n. pasti; prevaliti se, srušiti se; (vom Vieh), lipsati; lipsivati.

Umfang, m. obseg; okrug, obod; prestor, protegnutje, okolina; měra; —en, v. a. obseći, obsegnuti, objeti, obuzeti; okružiti, obkoliti, f. Ummarmen.

Umſarben, v. a. preſarbati, premastiti; preſarbivati, premaſtivati.

Umſaffen, v. a. einen Ring —, okovati, okivati pěrsten.

Umſaffen, f. Umſangen.

Umſtattern, v. u. obletěti; oblitati.

Umſtechten, v. a. plesti; oplesti.

Umſliegen, v. a. obletěti; oblitati.

Umſließen, v. a. obteći; obticati.

Umformen, f. Umbilden.

Umfrag-e, f. opitivanje, razpitivanje, propitivanje; —en, v. a. opitati, razpitati, propitati; razpitivati, propitivati, opitivati.

Umſühr-en, v. a. voditi na okolo, u okolo; einen Garten mit einer Mauer —, obzidati věrt.

Umſüllen, v. a. pretočiti, prelěti, pretakati, prelěvati.

Umgang, m. (eines Rades), věrtenje, obratjanje; (Proceſſien), procesia, obhod. litija; der — mit Jemanden, drugovanje, obćenje; — von einer Sache nehmen, mimoći, obići štogod.

Umgänglich, adj. druževan, priazan, obćiv; — keit, f. druževnost, prijaznost; obćivost.

Umgeben, v. a. (part. umgegeben), dati; davati; děliti; poděliti; — v. a. (part. umgeben), okružiti, obkoli, obskočiti; okruživati, obkljivati, obskakivati.

Umgehen, v. n. (part. umgegangen), věrtěti se, obraćati se, okretati se; (spucken), obilaziti, čuti se něšto; mit Jemanden —, obćiti, drugovati, družiti se. obhoditi s kim; mit etwas —, zanimati se, zabavljati se čime; er weiß nicht mit dem Gewehre umzugehen, nerazumie se u pušku, nije věst puški; mit etwas schlecht —, zlo s čime radi ti, činiti; (einen Umweg machen), ići okolo, na okolo; antworten Sie mir mit —der Post, odgovorite mi s budućom poštom.

Umgehen, v. a. (part. umgangen), obići; obilaziti; (vermeiden), ukloniti se; uklanjati se; izběgnuti; izběgivati.

Umgehung, f. obhodjenje; mimoidjenje, izběgnutje (zakona).

Ungekehrt, adj. obratjen; prevěrnjen; prevratjen; — adv. ukloniti se; uklanjati se; izběgnuti; izběgivati.

Umgeld, n. namet; dacia.

Umgestalt-en, v. a. pretvoriti; —ung, f. pretvorenje.

Umgieſ-en, v. a. (part. umgegoffen), prelěti, prelijati; prelěvati; — v. a. (part. umgoffen), oblijati; oblévati; —ung, f. Umguß, m. prelitje, prelijanje.

Umglanzen, v. u. obasjati; obšěvati.

Umgrab'en, v. a. prekopati; prekapati; obkopati, obkapati; —ung, f. prekapanje; prekop; obkapanje; obkop.

Umgrenzen

606

8

Umliegen

Umgrenzen, v. a. ograničiti, obmedjašiti, obkružiti.

Umgucken, sich, v. r. f. Umsehen.

Umgürten, v. u. pasatı; opasatı; preparatı; pripasatı.

Umhaben, v. a. imat na sebi, nositi.

Umhang, m. zavěsa; zastor.

Umhaken, s. Umhauen.

Umbalzen, f. Umarmen.

Umhängen, v. a. oběsiti; oběsit okóčega; prevěsiti; zavěsiti; ogèrnuti, zaogèrnuti; — kleid, n. ogèrtač.

Umhauzen, v. a. sěći; posěći; obsěći; — ung, f. sěčenje; posěčenje.

Umher, ic. f. Herum, 1,.

Umhin, adv. okó, okolo; ich kann nicht — zu schreiben, nemogu da nepišem.

Umhüllzen, v. u. zamotati, zaviti; omotati, oviti, zamatati, zavijati; —ung, f. zamatanje, zavijanje; zamotanje, zavitje.

Umhüpfen, v. u. skakat okó česa.

Umkehr, f. povratak, zavrata; —en, v. n. vratiti se; povratiti se; vraćati se; povraćati se; — v. a. oběrnuti, prevěrnuti, prevratiti, okrenuti, izvratiti; alles—, prevratiti, preremetati; —ung, f. vraćanje; prevraćanje; oběrnutje; prevěrnutje.

Umkippen, v. n. prevaliti se, svaliti se, prevěrnuti se, — v. a. prevaliti, svaliti, prevěrnuti.

Umklaffern, Umklammern, v. u. obuzeti, obuhvatiti, objeti; obuzimati, obuhvatati, objimati.

Umkleiden, sich, v. t. preoblačiti se, preobući se.

Umkommen, v. n. poginuti, ginuti.

Umkrämpen, v. ä. zavratiti, posuvratiti, zavěrnuti.

Umkränzen, v. a. věnčati; ověnčati.

Umkreis, m. krug, okrug; obod; okoliš; okolina, im—, u okolo, u okolišu; eine Meile im—, jednu milju u okolini.

Umkreisen, v. a. kružiti, koliti; okružiti, obkoliti.

Umladen, v. u. pretovariti, prekercati.

Umlage, f. razrez (poreze).

Umlagern, v. u. obsěsti; obkoliti; obsědati; kružiti, koliti.

Umlauf, m. obratak; obraćanje; (des Blutes, des Gelbes), okolovanje; (ein Schreiben), okolnica; —en, v. a. (part. umgelaufen), prevaliti, prevěrnuti, srušiti těrčući; — v. n. (sich drehen), věrtěti se, obraćati se, okretati se; ići u okolo, těrčati u okolo; —en, v. a. (part. umlaufen), obtěrčati štogod; okolovati; —Speriode, f. doba okolovanja; —Schreiben, n. okolnica.

Umlegen, v. u. (part. umgelegt), svaliti, prevratiti, prevaliti; (umbiegen), saviti, previti, previnuti; sagnuti, prignuti; einen Verband—, svezati, zavezati; eine Steuer—, razrezati porezu; Reise—, nabiti, nabijati (bačvu); einen Mantel—, zagěrnuti, prigěrnut kabanicu; (anders legen), preměstiti; sich—, v. r. okrenuti se; das Schiff legt sich um, sagiblje se, savija se brod; die Schneide hat sich umgelegt, previnulo se ostro; der Wind legt um, měnja se větar; v ä. (part. umlegt), obložiti; oblagati; okružiti.

Umleiten, v. a. zavesti; odvesti; odvratiti, svratiti. [svratiti.

Umlenken, v. u. okrenuti, oběrnuti,

Umleuchten, v. a. razsvětiti posvětiti; razsvětljivati, prosvětljivati.

Umliegen, v. n. ležati na okolo; —end, adj. obližnji.

Ummachen

607

Umschlag

Ummachen, v. a. predělati, prenači-
niti, prenapraviti; ein Halsband—,
svezati; privezati rubac na vrat.

Ummauern, v. a. obzidati; zidati.

Ummessen, v. a. měriti na novo; iz-
měriti; měriti.

Ummünzen, v. a. prekovati; pr ki-
vati (novce).

Ummähen, v. a. obšiti; obšivati.

Umnebeln, v. a. magliti; zamagliti;
omagliti; pomračiti, potamněti.

Umnehmen, v. a. uzet na se, zagěr-
nuti, prigèrnuti.

Umpacken, v. a. drugako svezati, slo-
žiti, spremiti.

Umpanzern, v. a. oklopiti, pancierom
oděnuti.

Umpfählen, v. u. okružiti, obiti ko
ljem.

Umpflanzen, v. u. (part. umgepflanzt),
presaditi; presadjivati; v. a. (part.
umpflanzt), obsaditi; obsadjivati
(děrvjem).

Umpflügen, v. a. orati; preorati.

Umprägen, f. Ummünzen.

Umreih-en, v. n. oboditi; —ung, f.
obodnja.

Umreisen, v. a. obići; obiti; obila-
ziti; obijati; v. n. — putovati, ići
u okolo.

Umreissen, v. u. srušiti, porušiti;
razvaliti, razgraditi.

Umreiten, v. a. (part. umgeritten),
jašiti, jahat u okolo; — v. a. po
gaziti, splesati; srušiti, prevaliti
koga konjem; — v. a. (part. um-
tritten), objašiti, objahati, objahi-
vati.

Umrennen, v. a. (part. umgerennt),
pogaziti, splesati; srušiti, preva-
liti těrčuć; — v. a. (part. um-
rannt), obtěrčati; obtěrkivati.

Umringen, v. a. kružiti, koliti, ob-
koliti, okružiti.

Umriß, m. obris, okoliš.

Umruhren, v. a. měšati; proměšati;
razměšati; —ung, f. měšanje; pro-
mešanje; razměšanje.

Umfägen, v. a. prepiliti; piliti.

Umfatteln, v. a. presedlati;—, v. n.
fig. premisliti se; proměniti se;
udariti drugim putem.

Umfaß, m. pazar, prodaja, pro-
dja.

Umschaffen, v. a. pretvoriti; —ung,
f. pretvora; pretvorenje.

Umfschanz-en, v. a. obkopati; obka-
pati; —ung, f. obkop.

Umschatten, v. a. obsěuiti, zasěniti

Umschauen, sich, f. Umsehen.

Umschaufeln, v. a. prevěrnuti, pre-
vratiti lopatom.

Umschiffen, v. n. (part. umgeschifft)
broditi, jědriti u okolo; — v. a.
obroditi, objědriti, obići brodom.

Umschlag, m. (um etwas), zavoj; za-
vitak; oboj; (bei den Aerzten), za-
voj, obliž; (im Spiel), prevèr-
nutje, prevratak; (Veränderung),
proměna; (Umsaß, Tauschhandel),
pazar, prodaja, prodja; (an Klei-
dern), zavratak, suvratak; —en,
v. n. prevaliti se, prevèrnuti se,
prevratiti se; fig. proměniti se,
měnjati se; die Milch schlägt um,
gruša se mlěko; das Wetter schlägt
um, měnja se vrême; (ausarten),
izopačiti se; opačiti se, — v. a.
einen Nagel—, zavěrnuti, priudariti
čavao; eine Naht—, podvěrnuti
šav; etwas um etwas—, omotati,
oviti; zamotati, zaviti; eine Karte
—, prevěrnuti kartu; einen Man-
tel etc. —, zagěrnuti kabanicu; za-
motati se u kabanicu; Kräuter—,
priviti, privezati obliž; einen
Baum —, posěći, oboriti děrvo;
(im Handel), pazariti; těrgovati;

Umstehen

→

609

§

Umwickeln

Umsteh-en, v. n. okolo stojati; —end, adj. okolostojeć.

Umstellen, v. a. (part. umgestellt), pre-
městiti, prestaviti; — v. a. (part.
umstellt), obkoliti, okružiti; koli-
ti, kružiti.

Umstimmen, v. a. ein Instrument —,
preugoditi, preudesiti; Jemanden
—, nagovoriti koga; — v. n. gla-
sovati po redu.

Umstören, v. u. preremetati, prero-
vati, prekopati.

Umstöß-en, v. a. prevèrnuti, prevali-
ti, obaliti; fig. razvèréi, uniſtiti;
—end, adj. prevratan.

Umstößlich, adj. prevratljiv, obaljiv,
uništiv.

Umstrahlen, v. a. sjati oko čega; o-
basjati; obasjavati.

Umstreuen, v. a. obasuti, obasipati,
obsipati, obsuti.

Umstricken, v. u. (part. umgestriickt),
preplesti; — v. a. (part. umstrickt),
oplesti; zaplesti; zaplitati, oplitati.

Umströmen, v. a. obteći; obticati.

Umsturz, m. prevrat, padež, propast;
prevèrnutje, prevaljenje, porušenje;
Partei des —es, prevratna stranka.

Umsturz-en, v. n. pasti, srušiti se,
prevaliti se, porušiti se; — v. a.
prevèrnuti, srušiti, prevaliti, po-
rušiti; —ung, f. prevèrnutje, pre-
valjenje, porušenje; prevratjanje,
valjanje, rušenje.

Umtausen, v. u. (part. umgetausi),
prekèrstiti.

Umtausch, m. měna, zaměna; — en,
v. a. měnjati; měnjati se; promě-
niti, zaměniti; proměniti se, za-
měniti se.

Umthun, v. a. einen Mantel —, za-
gèrnuti, prigèrnuti kabanicu; sich
nach etwas —, starati se, brinuti
se za čim, gledat o čem.

Umtreiben, v. a. obraćati, okretati;
obèrnuti, okrenuti; sich —, v. t.
skitati se, tepsti se, klatiti se.

Umtreten, v. u. pogaziti; gaziti; —
v. n. odmetnuti se, odvèréi se,
odběgnut.

Umtrieb, m. obratjanje; obticanje; o-
bilaženje; geheime —e, kovarstva
potajna, pletke.

Umwachsen, v. n. (part. umwachsen),
obrasti, zarasti.

Umwachsen, adj. obrašten, zarašten.

Umwälz-en, v. a. prevaliti, prekre-
nuti, prevèrnuti; —ung, f. valja-
nje; fig. prevrat, prekret, revolu-
cia, buna.

Umwandeln, v. a. proměniti, pretvo-
riti; (reluiren), proměniti, odku-
piti.

Umwandlung, f. pretvaranje; proměna,
odkup.

Umwechseln, v. u. měnjati; proměni-
ti, zaměniti; — v. n. mit einem
—, měnjati se; redati se; izmě-
nice štogod raditi.

Umweg, m. zavoj, stranputica; einen
— machen, ići u okolo, ići na za-
voj, obilaziti.

Umwehen, v. a. (part. umgewehlt), pre-
valiti, prevèrnuti (duvanjem); —
v. a. (part. umweht), duvati, pu-
hati oko čega.

Umwenden, v. a. prevèrnuti, okrenu-
ti; einen —, preokrenuti koga;
— v. n. mit dem Wagen —, o
krenuti, obèrnuti kola.

Umwerfen, v. a. (einen Mantel 2c.),
zagèrnuti, prigèrnuti, bacit preko
sebe kabanicu; (umstoßen), preva-
liti, prebaciti, prehititi, srušiti,
porušiti, prevèrnuti.

Umwickeln, v. u. (part. umgewickelt),
premotati, previti; — v. a. (part
umwickelt), zamotati, zaviti, omo'

39

Umwinden

610

Unanwendbar

tati, oviti, poviti; —ung, f. zavoj; zamotanje; zamatanje.

Umwinden, v. a. (part. umgewunden), premotati; previti; — v. a. (part. umwunden), oviti, omotati.

Umwölken, sich, v. r. oblačiti se; nabošćiti se.

Umwühlen, v. a. prerovati; razrovati.

Umzählen, v. u. prebrojiti, iznova brojiti.

Umzappen, v. u. pretočiti; pretakati.

Umzählen, v. a. graditi; ograditi; —ung, f. ograda, plot. [iznova.

Umzeichnen, v. u. obilježiti; bilježiti.

Umziehen, v. n. (part. umgezogen), seliti; preseliti se; skitati se, klatiti se, tepsti se, tući se; — v. a. svaliti, prevaliti, povaliti; Kleider, preobući, proměniti; preobuti; sich, v. r. preobući se; preobuti se; — v. a. (part. umzogen), okružiti, obkoliti; ogradi ti; oděnuti; sich, v. r. oblačiti se; naoblačiti se.

Umzingeln, v. a. obkoliti, okružiti; pasati; opasati.

Umzug, m. zavěsa, zastor; procesia, obhod, litija.

Unabänderlich, adj. neproměnjiv; (in der Sprachlehre) nesklonjiv; —keit, f. neproměnjivost; nesklonjivost.

Unabgesondert, adj. nerazlučen, nedošlučen.

Unabhängig, adj. nezavisan; (selbstständig), samostalan; —keit, f. nezavisnost; samostalnost.

Unabhelflich, adj. bezpomoćan.

Unablässig, adj. neprestan, bez prestanka.

Unabsehbar, adj. neizměran.

Unabseßbar, adj. (von Beamten), neizvěrljiv, neizvěrživ; (von Waren), što neima prodje; —keit, f. neizvěrljivost, neizvěrživost.

Unabsichtlich, adj. nehotan; — adv. nehote, nehotice.

Unabtretbar, adj. neustupljiv.

Unabweislich, adj. neuklonjiv; —keit, f. neuklonjivost.

Unabwendbar, adj. neodvratljiv; —keit, f. neodvratljivost.

Unächt, f. Unecht.

Unnachtsam, adj. nepazljiv, nepomnjiv, bezopazan, bezpoman, nesmotěrn; —keit, f. nepazljivost, nepomnjivost, bezpomnost, bezopaznost, nesmotěrnost.

Unadelig, adj. neplemenit.

Unähnlich, adj. nespodoban, nesličan, nepriličan; —keit, f. nespodobnost, nesličnost, nepriličnost.

Unangebaut, adj. neobradjen, nepri-težan, netežan.

Unangefochten, adj. nenapaden, neza-prečen.

Unangekleidet, adj. neobučen.

Unangemeldet, adj. nejavljen.

Unangenehm, adj. neugodan, nepri-jatan.

Unangerührt, Unangetastet, adj. neteg-njen, nedotaknjen.

Unangefehlen, adj. malen, neznatan, neznamenit; —adv. (eines Dinges), pored, polag, kod.

Unangetastet, f. Unangerührt.

Unangreifbar, adj. nenapadan, nedobitan.

Unannehmlich, adj. neprijatan; neugodan; —keit, f. neprijatnost; neugodnost; neprilika.

Unanfehnlich, adj. neznatan; malovažan; —keit, f. neznatnost; malovažnost.

Unanständig, adj. nepristojan; —keit, f. nepristojnost.

Unanstößig, adj. neuvrědan; —keit, f. neuvrědnost.

Unanwendbar, adj. neupotřebljiv.

Unart

-9 611

&-

Unbegreiflich

Unart, f. zao običaj, zla navada; ne-
pristojnost, neuljudnost, nedvor-
nost, nesklad; —ig, adj. nepristo-
jan, neuljudan, nedvoran, neskla-
dan; —igkeit, f. nepristojnost, ne-
uljudnost, nedvornost.

Unaufgeräumt, adj. neuredjen, nesprem-
ljen; fig. neveseo, zle volje.

Unaufhalt-bar, —sam, adj. neustavan, bez zaprěke, bez prestanka.

Unaufhörlich, adj. neprestan, bez pre-
stanka.

Unauflös-bar, — lich, adj. nerazdrě-
šiv, nerazveživ; —lichkeit, f. neraz-
drěšivost, nerazveživost.

Unaufmerksam, f. Unachtsam.

Unaussleiblich, adj. nepomanjkav;
stalan, istinit, stavan.

Unausforschlich, f. Unerforschlich.

Unausführbar, adj. neizvodan; —keit,
f. neizvodnost.

Unausführlich, adj. nedostatan; što se
nemože načiniti.

Unausgearbeitet, adj. neizdělan; nedo-
věršen.

Unausgebildet, adj. neizobražen; ne-
obradjen.

Unausgemacht, adj. neodlučen, neod-
redjen; nestalan, nestavan, ne-
stanovit.

Unausgenommen, adv. bez izjetja, bez
iznimke.

Unausgesetzt, adj. neprestan; — adv. bez prestanka.

Unauslöschlich, adj. neugasiv; neiz-
brisiv, neotariv; —keit, f. neuga-
sivost.

Unausfprechlich, adj. neizkazan, neiz-
rečen; —keit, f. neizkaznost, neiz-
rečenost.

Unausfehlich, adj. nesnosan, nepod-
nosan.

Unauстилган, adj. neizтрёбив, neizko-
renjiv, neizkorěpiv.

Unbändig, adj. nezauzdan, neobuzdan,
svojevoljan, samovoljan, nekrotak;
neukrotiv; —keit, f. nekrotkoća,
samovolja, svojevolja; neukrotivost.

Unbarmherzig, adj. nemilosèrdan, ne-
milostiv; —keit, f. nemilosèrdje,
nemilost.

Unhärtig, adj. golobrad.

Unbeantwortlich, adj. neodgovoran, ne-
razrěšiv; —adv. bez odgovora.

Unbedacht, —sam, Unbedächtig, adj.
nesmotren, bezpoman, nepazlitv;
—samkeit, f. nesmotrenost, nepom-
nost; nepomnja.

Unbedeckt, adj. nepokriven.

Unbedenklich, adj. nesmetan; (unver-
dächtig), nesumujiv; —keit, f. ne-
smetnost; nesumnjivost.

Unbeheutend, adj. neznatan.

Unbebingt, adj. bezuvětan, bez iznimke.

Unbeeidet, adj. nezaklet.

Unbeeinträchtigt, adj. neoštetjen, ne-
smeten, miran.

Unbeerbt, adj. bez baštinika, bez na-
slědnika.

Unbefangen, adj. nepriuzet, nepristran,
nepristalan; otvoren, odpěrt, is-
kren; —heit, f. nepristranost, ne-
pristrastnost; otvorenost, odpěrtost,
iskrenost.

Unbefeldert, adj. tko nema poljah;
—er Häußer, žiljer.

Unbeflekt, adj. neoskvèrnjen, neporo-
čan, čist; —heit, f. čistoća, nepo-
ročnost, neoskvèrnjost.

Unbefugt, adj. bezpovlastan, nepovla-
šten; nedopušten, nedozvoljen; —
heit, Unbefugniß, f. nepovlaštenost.

Unbegleitet, adj. sam, bez družine.

Unbegnüglich, —sam, adj. nenasitan,
nenasitljiv.

Unbegreiflich, adj. nedohitan, nepo-
stižan; —keit, f. nedohitnost, ne-
postižnost.

39 *

Unbegrenzt

612

Unbestand

Unbegrenzt, adj. neomedjašen, neograničen.

Unbegütert, adj. neimajuć dobarah.

Unbehaart, adj. gol, golišav.

Unbehaglich, adj. neugodan; neprijatan, nepriličan; —keit, neugodnost, neprijatnost, neprilika.

Unbehauen, adj. neokopan; neotesan; neobsěćen.

Unbeherzt, adj. strašljiv, plašljiv.

Unbehülslich, (Unbeholfen), adj. neprikladan, nevrědan; težak; —keit, f. neprikladnost, nevrědnost, težkoća.

Unbehutsam, adj. bezopazan; nesmoten; —keit, bezopaznost, nesmotenost.

Unbekannt, adj. nepoznát, neznan.

Unbekleidet, adj. neobučen.

Unbekümmert, adj. bezbržan; bez brige, bez skěrbi.

Unbeladen, adj. prazan.

Unbelauft, bez listja, gol.

Unbelebt, adj. neživ; měrtav.

Unbelesen, adj. neobran; nečitao, nevěšt; —heit, f. neobranost; nečitalost.

Unbeliebig, adj. neugodan, neprijatan.

Unbelohnt, adj. nenadaren, nenaplaćen.

Unbemannt, adj. neoboružan (brod).

Unbemerkt, adj. nespažen, neopažen, neugledan.

Unbemittelt, adj. nebogat, ubog.

Unbenannt, adj. neimenovan.

Unbeneidet, adj. komu se nezavidi.

Unbenommen, adj. neuzet; slobodan, prost, dopušten; es ist ihm—, nebriši mu se, slobodno mu je.

Unbenußt, adj. neupotřebljen.

Unbequem, —lich, adj. nepriličan, neugodan, nepristao; —lichkeit, f. neprilika.

Unberathen, adj. nesmotren; eine—e Tochter, neudata kći.

Unberechtigt, adj. tko nema prava na što; tko nije svoj.

Unberedt, adj. nerěčit; nerazgovoran.

Unbereitet, adj. nepripravljen, nepripravan.

Unberitten, adj. ein —es Pferd, nov, nebiran konj; ein —er Mensch, čověk bez konja.

Unberufen, adj. nezvan.

Unberühmt, adj. neslavan; potišten.

Unberührt, f. Unangerührt.

Unbeschadet, adv. bez uvrěde, bez štete.

Unbeschäbigt, adj. neoštetjen; cio; zdrav i čitav.

Unbeschäftigt, adj. bezposlen.

Unbeschattet, adj. neobsěnjen, bez sěne, bez hlada.

Unbescheiden, adj. nerazboran, nerazborit, nečedan; —heit, f. nerazbor; nečednost. [kovan.

Unbeschlagen, adj. neokovan; nepod.

Unbeschlossen, adj. neobrězan.

Unbeschlossen, adj. neprikoran, neporočan, neoskvěrnjen.

Unbeschränkt, adj. neograničen; —heit, f. neograničenost.

Unbeschreiblich, adj. neopisan, neizrečen, neizkazan; —keit, f. neopisanost, neizrečenost, neizkazanost.

Unbeschrieben, adj. čist (papir itd.)

Unbeschwert, adj. neobtegotjen, neobteretjen, neobterašen; lak, bez muke.

Unbeschert, adj. neživotan.

Unbeschoren, adj. nevidjen.

Unbesonnen, adj. nesmotren; nerazboran, alakast; —heit, f. nesmotrenost; nerazbor.

Unbesserlich, adj. nepopravljiv, nepoboljšav; —keit, f. nepopravljivost, nepoboljšavost.

Unbestand, m. nepostojanstvo, nestalnost, nestavnost,

Zeitlose

3 723

B

Zerfahren

Zeitlose, n. bezvrěmnica (colchicum).

Zeit-maß, n. měra od vrěmena; (in der Musik), vrême, takt; (in der Prosodie), kolicina; — messer, m. kronometar, doboměr; —punkt, m. vrême, doha, čas; —raum, m. vrême, čas; (in der Geschichte), doba; —rechner, m. kronolog; — rechnung, f. kronologia; lětobrojenje.

Zeit-schrift, f. časopis.

Zeitung, f. (Nachricht), novina, glas; (Blatt), novine.

Zeitungs-blatt, n. novine, broj, list novinah; — drucker, m. štampar od novinah; —schreiber, m. novinar, časopisac; — träger, m. novinonoša; fig. glasonoša; —unternehmung, f. novinarsko poduzetje.

Zeit-verderb, m. danguba, dangubljenje, gubljeuje vrěmena; —verkżend, f. Zeitvetreibend; — verkżung, f. Zeitvertreib; —verlust, m. —versäumniß, n. danguba, dangubljenje; zatezanje, kèrzmanje, otezanje; —verschwendung, f. Zeitverderb; —vertreib, m. zabava; — vertreibend, adj. zabavan; — vertreiber, m. zabavnik; —wechsel, m. měnjanje, proměna vrěmena; — weilig, adv. na neko vrěme, vrěmenito.

Zeitwort, n. (in der Sprachlehre), glagolj.

Belle, f. óelia, cela, stanica; (der Bienen), kućica, stanica (pčelinja).

Bellen-gebäude, n. óelinjak; —sörmig, f. Zellicht; — gewebe, n. tkanina kućičasta, tkanje staničasto.

Zellerie, f. Sellerie.

Zellernuß, f. lěšnik, lěšnjak.

Zellicht, Zellig, adj. kućičast, staničast.

Zelt, n. šator, čador, čerga; das — auffschlagen, razapeti šator; —bett,

n. taborska, postelja, taborski krevet; —hude, f. šator; šatra.

Zeltchen, n. šatorak, čergica.

Zelter, m. jorga, lépopěšan konj, prussac; —schritt, Zelt, m. lépopěšan korak (u konja).

Zelt-pfahl, m. kolac od šatora; — pflock, m. klin od šatora; —schneider, m. šatorar, čergar; —stange, f. —baum, m. motka, dèrvo od šatora; —strick, m. konop od šatora; —wagen, m. pokrivena kola, pratežna kola.

Zent, —gericht, n. sud zaglavni; — graf, m. zaglavni knez; —richter, m. zaglavni sudac.

Zentner, f. Centner.

Zephyr, m. zefir.

Zepter, n. (m.) žezlo, šibika; —trager, m. šibikonoša.

Zerarbeiten, sich, v. r. prekinuti se poslom.

Zerbeissen, v. u. sgrizti; razgrizti; pregrizti.

Zerbersten, v. n. pući, puknuti, razpuknuti; pucati; razpucati.

Zerblasen, v. u. razduvati, razpuhati.

Zerbrechen, v. a. razbiti, razlomiti; prekinuti, prelomiti, pretèrgnuti; — v. n. razbiti se, razlomiti se; prekinuti se, prelomiti se.

Zerbrechlich, adj. loman, kèrk; —keit, f. lomnost, kèrkoća.

Zerbröckeln, v. a. smèrviti, sdrobiti, razmèrviti, razdrobiti.

Zerdrehen, v. a. točeć, okrećuć, sučuć pokvariti, razbiti, pretèrgnuti itd.

Zerdreschen, v. u. izmlatiti.

Zerdrücken, v. u. sgnječiti, sgnjesti, sgnjaviti.

Zerfahren, v. a. potèrti, sgnjesti s koli; — v. n. razići se, razletěti se.

46 *

Zerfallen

724

Zerquälen

Zerfallen, v. n. razpasti se; razvaliti se; mit einem —, svaditi se, zavaditi se s kim; sich den Kopf —, pasti i razbit glavu.

Zerfallen, adj. zapušten, porušen, poděrt, razvaljen.

Zerfeßen, v. a. razkidati, razderati, pokidati, poderati, razdrapiti, razmërcvariti.

Zerfleischen, v. a. razmërcvariti, razdrapiti, razkinuti.

Zerfließen, v. n. topiti se, taliti se; raztopiti se, raztaliti se; in Thracien —, roniti potoke od suzah.

Zerfressen, v. a. izjěsti, razgristi, pojěsti, pregrizti.

Zergehen, v. n. razić se; razilaziti se; raztaliti se; taliti se, topiti se.

Zergen, v. a. dražiti; razdražiti.

Zergliederver, m. razglobnik, anatom; —n, v. a. razglobiti, razglabati; sěći; razsěći; fig. razložiti, tumaciti; —ung, f. razglabanje, sěćenje; razglohljenje, razsěćenje; fig. razloženje; razlaganje; —ungskunft, f. anatomia.

Zerhacken, Zerhauen, v. a. sěći; razsěći; posěći.

Zerhämmern, v. a. razbiti, raztanjiti čekićem gladivcem.

Zerkauen, v. a. žvakati; požvakati.

Zerklopfen, v. a. razbiti, razlupati.

Zerknicken, v. a. lomiti; slomiti; pretërgnuti; tërgati.

Zerknirschen, v. a. krušiti, mèrviti; skrušiti, smèrviti; —t, adj. fig. skrušen; —ung, f. fig. skrušenje.

Zerknittern, Zerknüllen, v. a. sgnječiti, sgnjaviti, sgužvati.

Zerköchen, v. a. razkuhati, pokuhati; — v. n. razkuhati se, pokuhati.

Zerkrahen, v. a. razgrebsti, ogrebsti.

Zerkrümmeln, v. a. smèrviti, skrušiti,

Zerkrümpeln, f. Zerknittern.

Zerlachen, sich, v. r. puknuti, pucaati od směra.

Zerlassen, v. a. topiti, taliti; raztopiti, raztaliti; —ung, f. topljenje, taljenje; raztopljenje, raztaljenje.

Zerlaufen, v. n. topiti se, taliti se; raztopiti se, raztaliti se.

Zerlechzen, v. n. pucati, popucati, razpucati se od suše.

Zerlegen, v. a. razložiti; razlagati, razstaviti, razmetnuti; razsěći; razrězati; —ung, f. razlaganje, razstavljanje; razstavljenje; razsěcanje; razsěčenje.

Zerlöchern, v. a. šupiti; prošupiti, probiti, probušiti.

Zerlumpt, adj. odèrpan, okidan, razdrapan, razkidan.

Zermahlen, v. a. mlěti; samlěti.

Zermalmen, v. a. tèrti, mèrviti, drobiti; satèrti, smèrviti, sdrobiti, razmèrviti, satarisati; —ung, f. satrenje; satiranje.

Zermartern, sich, v. r. mučiti se, kiniti se; izmučiti, namučiti se, nakiniti se.

Zernagen, v. a. progrizti, sgrizti, razgrizti; grizti.

Zernichten, v. a. uništeni, razoriti; —ung, f. uništenje, razorenje.

Zerpeitschen, v. a. izšibati, iztepsti, raztepsti.

Zerplagen, f. Zermartern.

Zerplaßen, v. n. pući, puknuti; pucaati; popucati, razpucati.

Zerpressen, v. a. gnječiti, gnjaviti; razgnječiti, sgnječiti, sgnjaviti.

Zerprügeln, v. a. izderati, razderati bijuć.

Zerquälen, f. Zermartern.

Zerquetschen

725

K

Zerstehen

Zerquetschen, v. a. gnječiti; razgnječiti, sgnječiti, razbiti, razlupati; —ung, f. gnječenje; razgnječenje, sgnječenje.

Zerreiben, v. a. satėrti, samlėti; izederati, razderati ribajuć; razribati, sribati.

Zerreiblich, adj. satriv; — keit, f. satrivost.

Zerreibung, f. satiranje; satrenje; sribanje.

Zerreiſen, v. a. kidati, derati; pokidati, poderati; okidati, odėrpati; razdrapiti, razderati; — v. n. kidati se, derati se; razkinuti se, prekinuti se, razderati se; —ung, f. kidanje, deranje, drapljenje; razkidanje, razdraplenje.

Zerren, v. a. vući, tėrzati, kidati.

Zerringen, v. a. die Wäsche —, razkinuti, pokvariti ožimajuć; die Hände —, lomiti, izlomiti, polomiti ruke.

Zerrinnen, v. n. raztopiti se, raztaliti se; nestanuti, nestati; wie gewonnen, so zeronnen, kako došlo, tako prošlo.

Zerrühren, v. a. měšati; razměšati, proměšati, směšati.

Zerrupſen, v. a. čupati; počupati, razčupati, izčupati.

Zerrütt'en, v. a. mutiti, smetati; smutiti, smesti, pomesti, poremetiti; —ung, f. mutjenje, smetenje; smutjenje, smetenje, smutnja, smeća, poremetjenje.

Zerſägen, v. a. piliti; prepiliti; razpiliti; popiliti.

Zerschaben, v. a. izstrugati, ostrugati; strugati. [šiti se.

Zerscheitern, v. a. razbiti se, razkru-

Zerschellen, v. a. razbiti, razlupati; — v. n. razbiti se, razkrušiti se, razlupati se.

Zerschießen, v. a. razbiti, odkinuti, odrapiti, obiti, probiti iz puške.

Zerschlagen, v. a. razbiti, raztući; stući; potući; sich —, v. t. fig. razbiti se, razvěrći se.

Zerschlißen, v. a. poriti, parati; razporiti, razparati.

Zerschmeißen, v. a. razbiti, razlupati; razbacati; bacati.

Zerschmelzen, v. a. topiti, taliti; raztaliti, raztopiti; — v. n. taliti se, topiti se; kopněti; raztaliti se, raztopiti se.

Zerschmetternen, v. a. razlupati, razbiti, raztrěskati; —n, n. —ung, f. razlupante, raztrěskanje; razbijanje.

Zerschneiden, v. a. rěžati; razrěžati, porěžati; izrěžati; —ung, f. rězanje; razrězanje.

Zerschrotten, v. a. sgristi, izjěsti, raztočiti; piliti; razpiliti; děliti; razděliti.

Zerſezen, v. a. razstaviti, razmetnuti, razložiti; razstavljati, razmetati, razlagati.

Zerspalten, v. a. cěpati; razcěpati; pocěpati.

Zersplittern, v. a. měrviti, drobiti; razměrviti, razdrobiti; fig. die Zeit —, gubiti, tratiti, izgubiti, potratiti vrěme; — v. n. měrviti se, drobiti se; razměrviti se, razdrobiti se.

Zersprengen, v. a. razněti; raztěrati, razagnati; razcěpati.

Zerspringen, v. n. puknuti; pucati; razpuknuti, razpucati, popucati.

Zerstampfen, v. a. gaziti; těrti; pozagiti; razgaziti; satěrti.

Zerstäuben, v. a. razpěršiti, razsuti, razsipati; raztěrati, razagnati, razzasuti, razplašiti.

Zerſchen, v. a. bosti; izbosti, pozbadati.

Zerstieben

B 726 &

Zeugen

Zerstieben, v. n. razpěršiti se, razasuti se, razsipati se; fig. nestati, izčeznuti. [razorivost.

Zerstörbar, adj. razoriv; — keit, f.

Zerstör-en, v. a. razoriti, razrušiti, porušiti; razvaliti; satarisati, satèrti; eine Druckschrift —, unišiti tiskopis; —er, m. razoritelj; satriitelj, strenitelj; —ung, f. razor, razsap; razrušenje, satarisanje.

Zerstoßen, v. a. tući, tèrti; stući; satèrti; razbiti.

Zerstreu-en, v. a. razasuti, razsipati, razsijati; raztěrati, razagnati; jezanden —, zabaviti, zabavljati koga; sich —, v. r. razsuti se, razići se; zabavljati se, zabaviti se; ràzgaliti se, razvedriti se; —et, adj. razasut, razsijan; fig. raztěrkane, zazpěršane misli; nepazljiv; —ung, f. razasutje, razsijanje; fig. zabuna; zabava, veselje.

Zerstück-en, —eln, v. a. razkomadati, razměrviti, razdrobiti, razděliti što na čestice; —ung, —eung, f. razkomadanje, razdrobljenje, razdeljenje.

Zerstümmeln, f. Verstümmeln

Zertheil-en, v. a. děliti; razděliti; razgoditi; razgadjati; lučiti; razlučiti; raztěrati, razagnati; raztopiti, razstaviti; —end, adj. raztapajuć, razstavljajuć.

Zertrenn-bar, —lich, adj. razlučiv.

Zertrennen, f. Trennen.

Zertreten, v. a. gaziti; razgaziti; pogaziti; sgaziti.

Zertrümmern, v. u. razoriti, razrušiti, razvaliti; rušiti, valjati, razoravati.

Zerweichen, v. a. razmočiti, razkvasiti; kvasiti, močiti.

Zerwirken, v. a. sěči, čistiti; razsěći, očistiti (zvěr).

Zerwühlen, v. a. rovati, riti; izrovati, razrovati, razriti.

Zerzaußen, v. a. kosmati, čupati; razkosmati, razčupati.

Zeter! interj. zlo, jao, vaj, vajme, pomagaj; —geschrei, n. pomagaja; vika, krika, buka; —schreier, m. vikač, vikalo.

Zettel, m. cedulja, ceduljica; teskera; (bei den Webern), osnova, osnutak; —bank, f. ceduljna banka.

Zettelchen, n. ceduljica; teskera.

Zettelbaum, m. (bei den Webern), snovače.

Zetteln, v. a. snovat; f. Anzetteln, Verzetteln.

Zeug, m. (n.) tvorivo; (Geräth), sprava; orudje, slat; (Ding), stvar; dummes albernes —, budalaštine, ludosti, ludorie; weißes —, rubje, pěrtenina; liederliches —, lopovi, lupeži; cěndes —, ništaria.

Zeugbar, adj. rodiv, rodan.

Zeugdruck, m. štampa od materie; —er, m. štampar od materiah, od tvorina.

Zeuge, m. svědok; Belastungs-, okrivni svědok; Entlastungs-, o-pravdni svědok.

Zeugefall, m. (in der Sprachlehre), genitiv, padež rodovni (roditeljni).

Zeugen, adj. od tvoriva, od vunice.

Zeugen, v. a. (erzeugen), roditi; ploditi; poroditi; radjati; proizvesti; proizvoditi; proizvadjati.

Zeugen, v. n. svědočiti; posvědočiti.

Zeugen- (in Zuf.) svědočki; —aus sage, f. svědočka izpovědka; —beweis, m. dokaz po svědocima; —eid, m. zakletva, prisega svědočanska; —schaft, f. svědočanstvo; svědočenje, posvědočenje; —verhör, n. saslušak svědokah.

Ziegler

121

Ziegen

Zeug-fabrik, — manufactur, f. fabrika, manufaktura od materiah, od stofah (tvoriva).

Zeughaus, n. oružnica; oružište.

Zeug-macher, m. tkalac, rukotvorac od tvoriva; —material, n. tvorivo, materia.

Zeugmeister, m. cajgmajstor, meštar od artilerie.

Zeugniß, n. svědočba; svědočanstvo; ein — abgeben, dati svědočbu, posvědočiti.

Zeugrock, m. halja, haljina od vunice.

Zeugschmied, m. kovač od alata, od orudja.

Zeugschreiber, m. pisar od oružišta.

Zeugung, f. rodjenje, plodjenje, radjanje; proizvedenje; proizvodjenje.

Zeugungs-geschäft, —werk, n. čin, posao od plodjenja, od radjanja; — glied, n. udo rodno; —glieder, — theile, pl. udesa rodna; —kraft, f. —vernögen, n. moć, krěpost, sila rodna; —trieb, m. nagon rodni, nagon od radjanja.

Zeugwärter, m. čuvar od artilerie.

Zeugweber, f. Zeugmacher.

Zibebe, f. cibiba.

Zibet, m. Zibetkaže, f. cibet (živinče).

Zicke, f. koza; kozlić.

Zickeln, v. n. koziti se; okoziti se.

Zickzač, m. siksak, tamo amo.

Zieche, f. navlaka.

Ziege, f. koza.

Ziegel, m. (Mauerziegel), cigla, opeka; (Dachziegel), crěp; (Hohlziegel), žlěbac; —brenner, m. ciglar, opekár; —brennerei, f. ciglana, ciglenica, opekara; —dach, n. krov od crěpa; —decker, m. pokrivač (crěpom), krovar; —erde, f. zemlja za cigle; —ci, f. Ziegelbrennerei; —

farbe, f. ciglena boja; — farben adj ciglen, ciglene boje, na ciglu —hütte, f. opekara, f. Ziegelbrennerei; —form, f. kalup od cigle —mehl, n. prah od cigle, cigler prah; —meister, Ziegler, m. ciglar —ofen, m. ciglana, peć ciglarska opekarska; —roth, f. Ziegelfarben —scheune, f. Ziegelbrenneri; —stein m. cigla, opeka, — streicher, f. Ziegelbrenner.

Ziegen-bart, f. Geißbart; — bein, n. kozja noga: —bock, m. jarac, praz pěrě; —böckchen, n. jarčić, kozlić —butter, f. kozje maslo; — sell n. kozja koža; —sleisch, n. kozje vina, pěrčevina; —fuß, m. nogaj, kozja; —haar, n. kostrět, kozjadlaka; —hirt, m. kozar; —hirtin f. kozarica, —käse, m. kozji sir —melker, m. f. Nachtrabe, Nachtschwalbe; —milch, f. kozje mlěko.

Zieger, m. surutka, sirutka; —käse, m. sir od surutke.

Zieh-bank, f. drotarska tezga, klupas žicarska; —brunnen, m. studenat (na točak, na kolo).

Ziehe, f. Erziehung.

Zieheltern, pl. m. hranitelji.

Ziehen, v. a. vući; potezati; tegliti vlačiti; povući; potegnuti; raz vlačiti; Kinder —, hraniti, gojiti odhranjivati děcu; Pferde, Schafsc. —, gojiti, hraniti, patiti ko nje, ovce, itd.; Bäume, Blumen sc. —, saditi; sijati; den Beute —, vaditi, izvaditi kesu; den De gen —, těrgnuti, povaditi mač den Hut —, skinuti šešir, odkrit se; das Gesicht —, kreveljiti se (von Pflastern), mazati; razmaza ti; Lichter —, svěće lévati, na pravljati; Gewinn —, dobivati, i mati dobitka, koristi; (im Schach

Ziehen

728

Zierbengel

spiele, Damenspiele), vući, micati; povući, maknuti; igrati; vor Ge- richt —, zvati, pozvati koga pred sud, tužit ga; zu Rathe —, za- pitati koga za savět, světovati se s kim; zur Rechenschaft —, povući koga na račun; eine Stelle aus ei- nem Buche —, izvaditi, izpisati što iz kakve knjige; sich etwas zu Gemüthe —, žalostiti se rad čega, tugovati za čim, primiti što odvi- še k sèrcu; etwas in Betracht —, uzeti obzir na što, uzeti što u obzir; den Kürzeren —, izgubiti; an sich —, vući, potezati, zanosi- ti, potegnuti, provući, zaněti k se- hi; Drath —, graditi, praviti ži- cu (gvozdenu); die Achseln —, sti- snuti, stiskati s pleći; Saiten auf eine Bioline —, napeti, nategnuti žice na gusle; einen Graben, einen Zaun um einen Ort —, obkopati, ograditi plotom město kakovo; Wein —, točiti, otakati vino; aus dem Lande —, aus einer Wohnung —, izseliti se iz zemlje, iz stana; das Korn aus dem Lande —, vo ziti žito iz děržave; den Wechsel auf einen —, potegnuti měnicu na koga; die Worte —, raztezati, razvlačiti rěči; etwas in Beratung —, věćati o čemu; in Zweifel —, dvojiti o čem; etwas in die Länge —, otezati što; Folgen nach sich —, imati poslědicah, vući, povući za sobom poslědicah; — v. n. ići; polaziti; poći; wohin —, se liti se; preseliti se; herum —, skitati se, tepsti se, klatiti se, tući se; sich —, v. r. vući se; razvlačiti se; (sich erstrecken), pru- žati se, protezati se, prostirati se; sich aus der Verlegenheit —, izić iz smetnje, iz blata, izvući se iz

čega; der Weg zieht sich in die Länge, put se vuče, proteže se, neima mu kraja; sich in's Enge —, stinuti se; das Wasser zieht sich in den Sand, ponire voda u pěsak.

Zieh-geld, n. penzia, platja za odgo- jenje; —kind, n. hranjenće; hra- njenik; hranjenica; — mutter, f. hraniteljica; —pflaster, f. Zugpfla- ster; —schraube, f. nategač; — seil, n. konop, palamar; —sohu, m. hranjenik; —tochter, f. hranje- nica.

Ziehung, f. (in der Lotterie), vučenje.

Ziehvater, m. odhranitelj.

Ziehwerk, n. makina, sprava za pote- zanje, za napravljanje žice, itd.

Ziehzange, f. klješte, klještice (iglar- ske).

Ziel, n. (Absicht), sverha, namisao; kraj, kouac; (zum Schießen), ni- šan, biljega; (Frist), rok, termin; —en, v. n. ciljati, měriti, oměra- ti, směrati, nagadjati, sgadjati, gadjati, nišaniti; auſ etwas —, ciljati, směrati na što; nach etwas —, težiti, ići za čim, tražiti što- god; —er, m. gadjalac.

Zielscheibe, f. kolut.

Ziemen, f. Geziemen.

Ziemer, m. (Vogel), bravenjak, bra- njug; (Hirsch-, Ochsenziemer), žila volujska il jelenja.

Ziemlich, adj. dovoljan; osrědnji, srědnji, podobar; — adv. dosta dobro, osrědnje, prilično, podobro, tako tako.

Ziepen, f. Zirpen.

Zier, f. Zierde.

Zieraffe, m. fig. lutka.

Zierrath, m. ures, nakit.

Zierbengel, m. (im Scherze), gizde lin.

Zinsen

730

B

Zögern

podharačen; —barkeit, f. daćnost,
haračnost, podharačenost; —bauer,
m. daćnik, datnik, haračnik; —
buch, n. daćna knjiga; — einneh-
mer, m. haračar.

Zinsen, pl. f. Zins.

Zinsen, v. a. § n. platjati, platiti
harač; donositi, nositi račun.

Zinsen. (in Zas.) kamatni; —bezug,
m. kamatni dohodak; — coupon,
m. kamatni odrezak; — vertrag,
m. pogodba o kamatama.

Zins=frau, f. haračnica; —frei, adj.
prost, slobodan od harača, daće;
—freiheit, f. sloboda od harača;
—füß, m. měra daće; —gerechtig-
keit, f. —recht, n. birno pravo,
pravo od biri, bir; —gut, n. da-
čevina; —hahn, m. birni pětao;
—heber, m. haračar; —herr, m.
gospodar daće; —korn, n. birno
žito; —mann, m. pl. —leute,
haračnik, daćnik, ukućanin, kvar-
tirnik; —pflichtig, adj. dačevnik,
koj je dužan davati, daću; —re-
gister, n. registar, popis birni; —
tag, m. dan kada se plaća najmo-
vina (daća), daćni dan; —zahl, f.
der Mömer Zinszahl, daća rimska
(u kalendaru).

Zipsel, m. Zipselchen, n. kraj, skut,
okrajak; skutak, krajac.

Zipselig, adj. narězkan.

Zipselpelz, m. opaklia.

Zipperlein, f. Podagra.

Zirbel, Zirbelbaum, f. Pinienbaum.

Zirbelnuß, f. pinjuo.

Zirkel, m. Zirkelchen, n. kolo, krug,
okrug; družtvo; kumpas; šěstilo;
šestar; — bogen, m. luk, obluk;
—fläche, f. krug, kolo; —förmig,
adj. okrugao, obao; —linie, f. o-
krugla linia, obod.

Zirkeln, v. u. šestilom měriti, izměriti.

Zirtel-punkt, m. srědina, srědište (od
kruga); —rund, adj. okrugao; —
ründe, f. okruglina od kruga.

Zirn=baum, m. —eiche, f. cer (děrvo).

Zirpen, v. n. šturiti; pěvati.

Zischeln, v. u. šaptati; — n. šapat,
šaptanje.

Zischen, v. n. piskati; cičati; — v.
a. f. Zischen; — n. piska, piska-
nje; cika, cičanje.

Zieser, Ziesererbse, f. Kicher.

Zismaus, f. puh (živinče).

Zisterne, f. Gisterne.

Zither, f. citara.

Zitrone, f. Citrone.

Zits, m. cic (materia).

Zitter-aal, m. električna jegulja; —
fisch, m. děrktulja, těrn (riba); —
gold, n. varak; — mahl, n. f.
Flechte.

Zitteru, v. n. děrktati, trepetati;
strepiti; — n trepet, děrktavica,
trepetanje, děrktanje.

Zitternadel, f. trepetljika.

Zitterpappel, f. topola.

Zitwer, —sane, m. setvar, sěme od
setvara.

Zitz, f. Zits.

Zize, f. sisa; —nförmig, adj. sisast.

Zobel, m. samur, zerdav (živinče);
—fang, m. —jagd, f. lov na sa-
mure, lov od samurah; —fänger,
m. zerdavar, lovac od samurah;
—fell, n. samurovina, koža od
samura, zerdava; —futter, n. po-
stava od zerdava; —müze, f. sa-
mur-kalpak, kapa od zerdava; —
pelz, m. samurovina; šuba sa zer-
davom.

Zober, m. Zoberchen, n. čabar; ka-
bao; čabrica.

Zofe, f. dvorkinja, dvorkinjica.

Zögern, v. n. otezati, odocniti, kěrz-
mati, ogužati se; — ung, f. ote-

Böglings

731

B-

Zubereiten

zanje, odocnjenje, kërzmanje, ogužanje.

Böglings, m. hranjenik, odhranjenik, gojenik, pitomac.

Zoll, m. (pl. Zolle), palac, cola (měra).

Zoll, m. (pl. Züle), carina; den —
der Natur bezahlen, umrěti; fig.
— der dem Verdienste gebührt, ha-
rač koi se zaslugam pristoji; —
amt, n. divona, carinski ured; —
amtlich, adj. carinski; —aufseher,
m. latov, carinski nadglednik; —
bar, adj. carini, daći podvěržen;
—beamte, —bediente, m. carinik;
—bereiter, m. latov, stražar divo-
ne; —einnehmer, m. carinar.

Zollen, v. a. platiti, platjat carinu; fig. dati, učiniti, činiti; Dank —, hvaliti, zahvaliti; Thränen —, žěrtvovati komu suzami.

Zoll-frei, adj. slobodan od carine;
—freiheit, f. sloboda, slobodnost
od carine; —gerechtigkeit, f. cari-
na, pravo carinsko; —haus, n.
divona; —linie, f. carinski potez,
f. Zollstätte; —maß, n. palac, měra
od palacah.

Böllner, m. haračar, carinar.

Zoll-ordnung f. red carinski; —pfahl,
m. —säule, f. stup, kolo od cari-
ne; —pflicht, f. carinovost, dužnost
plaćati carinu; —pflichtig, adj. ca-
rinovnik; —rolle, f. f. Zolltarif;
—satz, m. carinski cěnik; —schran-
ken, pl. f. carinska prečnica; —
schreiber, m. pisar od divone; —
stätte, f. carinište; —tafel, f. tabla,
tablica od carine; —tarif, m. ca-
rinski cěnik; —vorschrift, f. ca-
rinski propis.

Zone, f. pojas (zemaljski).

Zoolog, m. živinoslovac, zoolog; —
te, f. živoslovje, zoologia.

Zopf, m. Zöpfchen, n. kika, perčin,
pletenica; věrh, věršika od děrva;
—hand, n. upletak, upletnik, u-
pletnjak; —ende, n. věrh od děrva;
—haar, n. kose, vlasi od perčina,
od pletenice.

Zorn, m. ljutost, sěrditost, sěrěba,
gnjěv, jarost; —ig, adj. ljut, sěr-
dit, razsěrěn, gnjěvan, razjaren.

Zote, f. gnjus, gad, smrad, pogan,
gadne, smradne rěči.

Zote, Zotte, Zottel, f. kudra. runja,
ruta.

Zoten-haft, adj. gadan, pogan, smradan, gnjusan; —reißer, m. gnjusnik, nesramnik, čověk poganib, nečistih ustah.

Zottel, f. Zote, Zotte.

Zottelbar, m. rutav, kudrav medjed.

Zotteln, v. n. klapati, kasati, vući se.

Zottig, udj. kudrav, rutav, runjav.

Zu, prp. k, ka; na; u; prema; po;
za; kod; pri; hier — Lande, ovdě;
gerade —, upravo, pravo, baš; —
Wasser und — Lande, vodom i suhom,
po vodi i po kopnu; nach der Stadt
—, prema gradu; — interj. zu,
zu! ajde ajde; bolje; běrže; bliže;
schlag' zu! udari; — adv. pre, pre-
već, odveć; — groß, prevelik; —
dick, predebeo; die Thür ist —,
vrata su zatvorena.

Zuackern, v. u. zaorati; zaoravati.

Zubauen, v. a. zazidati, zagraditi;
zazidjivati, zagradjivati.

Zubehör, f. Zugehör.

Zubeißen, v. n. zagrizti; zagrizivati;
fig. jěsti s čime.

Zubenamt, adj. zvan, nazvan.

Zuber, f. Zober.

Zubereit-en, v. a. gotoviti, pripravljati, spremati; sgotoviti, pripraviti, spremiti, prigotoviti; —ung,

Zubessern

B 732

G

Zucker

f. pripravljanje; priprava; pripravljenje, prigotovljenje.

Zubessern, v. a. poboljšati, popraviti.

Zubinden, v. a. zavezati; zavezivati.

Zublasen, v. a. naduvati, priduvati, napuhati, pripuhati; puhati, duvati; einem etwas —, šaptati, prišap tivati što komu.

Zubringen, v. a. (einem etwas), doněti; donositi; die Zeit 1c. —, provesti, probaviti vrěme; (denuncieren), opoviděti; (verschaffen), podvoditi.

Zubringer, m. donosnik; opovidnik; (Unterhändler), podvodnik.

Zubrocken, v. a. fig. dodati, pridati.

Zubrod, n. f. Zuckst.

Zubuße, f. doplata; podpor, pomoć.

Zubüßen, v. a. dodati, pridati; dodavati, pridavati; izgubiti; gubiti.

Zucht, f. (vom Vieh), gojenje, hrannjenje, patjenje; (Erziehung), odgojenje, uzgojenje, odhranjenje; (Ordnung), zapt, red; (Race), razplod; sela, věrsta, pasmina, rufet; eine — Schafe, stado ovacah; (Charkarkeit), sram, stid; pristojnost, poštenje.

Zucht-biene, f. matica (u pěla); — fähig, adj. naučljiv, naučiv; — hauß, n. popravionica, zaptnica; robija; — hengst, m. ajgir, hanger, pastuh; — hündin, f. kuja, kučka za razplod.

Züchtig, adj. stidljiv, sramežljiv; pristojan; čist; — keit, f. stidljivost, sramežljivost; pristojnost; čistoća.

Züchtig-en, v. a. pedepsati, kazniti, kaštigovati; sein Fleisch —, trapiti tělo; —ung, f. pedepsa, kaštiga; pedepsanje, kaštigovanje; — mit Stockstreichen, batinanje; — mit Ruthenstreichen, šibanje.

Züchtling, m. koj je u zaptnici.

Zucht-Ios, adj. bez zapta, bez reda; samovoljan, bezobrazan; razuzdan, nepokoran; —loſigkeit, f. nezapt; nered; samovolja; bezobraznost; razuzdanost; nepokornost, neposluh; —meister, m. nadziratelj od popravionice; zaptničar; — ochse, m. bik za paćenje; —ruthe, f. šiba; bič; —ſau, f. kěrmača, svinja za razplod; —ſtute, f. kobila za razplod; —viel, n. marva za razplod; za paćenje; junges —viel, pripaćak.

Zucken, v. n. děrktati; těrzati, těrgati; mit den Achseln —, stisnuti, stiskati s pleći; zucke nicht, ne miči se.

Zucken, v. a. (den Degen, den Dolch), těrgnuti, povaditi, těrzati, vaditi mač, pinjo.

Zucken, n. těrzanje; (mit den Achseln), stiskanje s pleći.

Zucker, m. cukar, šećer; —artig, adj. cukrovit, šećeran; —bäcker, m. sladičar; —bäckerin, f. sladičarica; —bäckerei, f. sladičaria; sladičarstvo; —brezel, f. cukren, šećeran peretac; —brod, n. marci-pan; —büchse, —dose, f. cukre-nica, šećernica; —erbse, f. sladki grašak; —fabrik, f. tvornica od šećera; —gebackenes, f. Zucker-werk; —geschmack, m. tek cukre-ni, šećerni; —handel, m. těrgovi-na sa šećerom; —honig, m. zěr-nast med; —hut, m. glava cukra, šećera; —kand, m. golotni cukar, šećer; —körner, pl. n. šećerno, cukreno zěrnje; —maul, slastičar, slastičarica; medena usta, usta cukrena, šećerna; —melone, f. dinja; —mühle, f. cukreni, šećerni mlin.

Zuckern

3 733

8

Zuslucht

Zuckern, v. a. cukriti, šećeriti; po-
cukriti, pošećeriti.

Zucker-papier, n. cukren, šećeran pa-
pir; —dläychen, n. lepinja cukre-
na, pogačica šećerna; —rohr, n.
cukrena tèrst, tèrstika šećerna;
—fàure, f. šećerna kiselina; —
schachtel, s. Zuckerbüchse; —schote,
s. Zuckererbse; —siederv, m. vari-
telj cukra, šećera; —siederei, f.
varionica od cukra; fabrika od
šećera; —füß, adj. cukren, šeće-
ran, sladak kao šećer; —werk, n.
slastice, poslastice; —zange, f.
kljèste za cukar, šećerne kljèste.

Zukung, f. tèrzanje, tèrganje.

Zudämmen, v. a. zagraditi, zasuti,
zapruditi.

Zudecken, v. u. pokriti; pokrivati;
poklopiti; poklapati; fig. opiti;
opijati.

Zudecretiren, v. a. odlučiti kome što.

Zudem, adv. vèrh toga, k tomu, su-
više.

Zudenken, v. a. (einem etwas), namè-
niti što komu.

Zudrängen, sich, v. r. navaliti; na
valjivati; sèrnuti; nasèrnuti; fig.
měšati se, pačati se u svašto,
svakamo se zabadati.

Zudrehen, v. u. zavinuti; zasukati;
zavinjivati; zasukivati.

Zudringen, f. Zudrängen.

Zudringlich, adj. dosadljiv, dosadan,
nepriličan; —keit, f. dosadljivost,
dosadnost, nepriličnost.

Zudrücken, v. a. zatvoriti, zaklopiti;
zatisnuti; fig. ein Auge —, kroz
pèrste gledati; die Augen —, za-
klopiti oči; umrěti, preminuti,
prestaviti se.

Zueggen, v. a. zabraniti; zabranja-
vati.

Zueignen, v. u. privlastiti kome

što; pripisati; (widmen), posve-
titi; sich etwas —, prisvojiti što
sebi; —ung, f. privlastjenje, pri-
svojenje, posveta, posvetjenje; —
ungöschrift, f. posveta, posvetno
pismo.

Zueilen, v. n. spěšiti, hititi, těrčati,
sěrnuti, žuriti se kamo; dotěrčati,
doskočiti, priskočiti.

Zuerkenn-<u>en</u>, v. a. prisuditi; odlu-
čiti; dati; priznati; dopustiti; —
ung, f. prisuda, prisudjenje; osu-
da; priznanje; priznavanje.

Zuerst, adv. najprie, prie svega,
vèrh svega; pèrvi, najpèrvi.

Zufahren, v. n. bèrzo voziti; auf et-
was —, nasèrnuti, baciti se na
što; auf einen Ort —, voziti se
kamo; blind —, naglo, slèpo, be-
zumno raditi, postupati; fahr zu!
vozi!

Zusall, m. sgoda, slučaj, naměra,
prigoda, sréća; (von Krankheit),
prigoda; (Accidenst), pripadak.

Zusallen, v. n. zapasti, pripasti, za-
klopiti se, zatvoriti se; zaklapati
se, zatvarati se.

Zusällig, adj. slučajan, prigodan,
sgodan; —keit, f. slučajnost.

Zusertigen, v. a. slati, odpravljati,
posiljati; poslati, odpraviti.

Zuslechten, v. a. zaplešti; doplesti;
dopletati; zapletati.

Zusücken, v. a. kèrpiti; zakèrpiti.

Zusliegen, v. n. priletěti, doletěti;
prilitati, dolitati; letěti kamo-
god.

Zusließen, v. n. doteći, priteći; do-
ticati, priticati; teći kamogod;
einem eine Wohlthat — lassen, u-
kazati, učinit komu kakovo do-
bročinstvo.

Zuslucht, f. utočište; seine — zu
Jemanden nehmen, uteći se, uti-

Zusluß

734

F

Zugehen

cati se k komu; — sort, m. uto-
čište.

Zusluß, m. doticanje; — des Wäf-
serš, utok; häufiger —, množtvo;
obilnost, obilje, izobilje; Zuslüße,
pripadei.

Zufolge, Zu Folge, adv. po, polag,
u slěd.

Zufragen, v. n. pitati.

Zufrieden, adj. zadovoljan; namiren,
samiren; — stellen, namiriti, sa-
miriti koga, zadovoljiti komu;
sich mit etwas —, biti zadovoljan s
ćim; — heit, f. zadovoljnost; za-
dovoljstvo.

Zufrieren, v. n. směrznuti se, za-
měrznuti se; směrzavati se, za-
měrzavati se.

Zufügen, v. a. činiti; učiniti, uzro-
čiti, uzrokovati.

Zufuhre, f. dovoz, privoz, privožnja,
privoženje, dovoženje; die — ab-
schneiden, presěći, zapřěčiti dovoz
hrane.

Zuführen, v. a. (zu Wagen, zu Wäf-
ser), dovezti, dovoziti, privezti,
privoziti; Jemanden einem —, do
vesti, dovoditi, voditi koga pred
koga.

Zufüllen, v. a. napuniti; dopuniti,
nadopuniti; napunjivati; dopunji-
vati, nadopunjivati.

Zug, m. mah; (das Ziehen), potez,
teglenje, vučenje; (im Trinken),
dušak; (mit der Feder), potez,
čerta; (von Truppen ic.), pohod;
zavojevanje; hèrpa, četa; put;
(Worübergang), prolaz, prohod;
ein — Pferde, sprega konjah; ein
— Wögel, jato pticah; ein —
Ochsen, jaram volovich; (in Dr-
geln), igra; (zu Lasten), vito;
(Zuftzug), propuh, vétromet; (bei
den Cigarren), odušak; des Ge-

sichts, des Charakters), čěrta, čěr-
tica; (der — in einem Flinten-
laufe), žleb od cěvi puščane;
(Prozession), obhod, litija; (Train),
teglaj, povlak; im —e sein, u po-
slu biti, u mahu biti; — für —
kopiren, točno prepisati, na dla-
ku, od čěrte do čěrte kopiati;
auf einen —, na dušak; na jedan
mah; ein Paar Züge thun (im
Rauchen), povući, potegnuti něko-
liko putah; im —e der Verhand-
lung, u hodu (tečaju) razprave; in
letzen Zügen liegen, na umoru bi-
ti, boriti se s dušom.

Zugabe, f. dodatak, pridavak; tre-
šelj; (Agio), prid; (beim Zahlen),
doplata; (beim Messen), doměrak;
(bei Metall), uměšaj; (Zuwage,
bei den Fleischern), privaga, prilo-
žak.

Zugang, m. pristup, prihod, dostup.

Zugängig, Zugänglich, adj. pristupan,
pristupačan, dostupan; (willfährig),
blag, popustljiv; prijazan.

Zugband, m. skoba, spoja; uzica,
věrpea (od kese).

Zugbrücke, f. diživ most.

Züge, f. Zieche.

Zugeben, v. a. pridati, dodati; na-
věrći, navěrgnuti; (gestatten), do-
pustiti, pripustiti; Jemanden am
Lohne —, povećati kome platu;
(im Kartenspiele), dati; davati;
einem einen Anwalt —, dati, da-
vati komu odvětnika; fig. klein
—, tanko svirati, tanko presti.

Zugebäu, n. priuvarak.

Zugedacht, adj. naměnjen.

Zugegen, adv. prisutan, pritoman,
nazočan; er war auch —, i on je
tu, i on je pri tom bio.

Zugehen, v. n. běrzo ići, žuriti se,
hititi; ići kamo; zatvoriti se,

Zugehör

735

B

Zujagen

zaklopiti se; zatvorati se; (geschehen), sgoditi se; wie geht es zu? odkud biva, što će reći? es geht in diesem Hause ordentlich zu, u ovoj kući je dobar red; es ging sehr hißig zu, jako su se bili ugriali; dort geht es schrecklich zu, tamo se strahovite stvari doga djaju; so geht es zu in der Welt, tako je to na světu; spißig gehen, zašiljen biti, oštar, zaoštren biti.

Zugehör, u. pristojstvo, prinadležnost; sprava; —en, v. n. spadati na koga, bit čiji; —ig, adj. spadajuć, pristojan.

Zügel, m. uzda; —los, adj. razuzdan, bez uzde; —loſigkeit, f. razuzdavnost, razuzdana zlobost.

Zugemüſe, n. pověrtje, varivo.

Zugenamt, f. Zubenamt.

Zugeortnet, adj. pridan, dodan.

Zugesellen, v. a. pridružiti; pridati.

Zugeständniß, n. popuſtenje, dozvola.

Zugestehen, v. u. dopustiti; dopuſtati; priznati; (verleihen), dati ko-me što.

Zugethan, aaj. fig. privěržen; pri-klonjen, naklonjen, prignut.

Zugewähren, v. u. prepisati na koga što u javne knjige.

Zug-fisch, m. phohodna riba; —garn, n. iztezavica (mrěža); —graben, m. jarak; —heuschrecke, f. skakavac phohodni.

Zugießen, v. a. prilěti; dolěti; za-lěti; prilěvati; dolěvati; zalěvati.

Zugleich, adv. skupa, upored, zajedno; u isto doba.

Zugleine, f. konop za potezanje.

Zug-loch, n. oduška; —luſt, f. pro-puh, větromet; —mühle, f. pote zača (mlinica); —ochs, m. tegleći vol; —pferd, n. tegleći konj; —pflaster, n. vizikatur.

Zugreifen, v. n. uhvatiti, popasti, primiti, uloviti; greif' zu, uzmi; primi; děrži.

Zugschnur, f. uzica, věrpeca (od ke-se); —strang, —riemen, m. štran-ga; —ſeil, n. konop, konopac (tegleći); —taube, f. prohodni go-lub; —viel, n. tegleća marva; —vogel, m. phohodna ptica; —weiſe, adv. na jata; na čete; na hěrpe; —wind, m. větromet, pro-puh.

Zuhaben, v. a. zatvoreno imati; —mollen, iskat privage, tražit na-dometka.

Zuhaken, Zuhäkeln, v. n. zakopćati; zapetljati; (den Thürhaken), zaere-ziti.

Zuhalten, u. a. (die Augen ic.), žmu-riti, žmati; zažmuriti, zažmati; eine Thür —, děržat zatvorena vrata; etwas —, rukom pokriti, zatvoreno děržati, pritisnuti što-god; die Hand —, stisnuti šaku; eine Frist —, děržati rok; — v. n. mit einer Person —, bit u ob-ćenju sa ženom kakovom.

Zuhängen, v. a. zastěrti, zavěsiti; zastirati, zavěsivati.

Zuhauen, v. n. udarati, udariti bolje, nemilice; — v. a. tesati; zate-sati; otesati, zadělati.

Zuhefteln, v. a. zakopčati, zakučiti.

Zuheiten, v. a. zašiti.

Zuheilen, v. a. zalčěiti; lěčiti; — v. n. zalčěiti se, zacěliti se; lě-čiti se, cěliti se.

Zuhorchen, v. a. slušati, prisluški-vati; prisluhnuti.

Zuhör-en, v. n. (Acht haben), paziti, obzir imati na što; (anhören), slušati; —er, m. slušatelj, slišalac, poslušatelj, slišatelj.

Zujagen, v. n. těrčati skokom; —

Zujauchzen

736

8-

Zumachen

v. a. goniti, těrati; natěrati, na-
gnati.

Zujauchzen, v. a. (einem), primiti,
primati koga veselim uzklica-
njem; Beifall —, pljeskati komu
veselo.

Zukaufen, v. u. prikupiti, dokupiti.

Zukehren, v. a. oběrnuti, obratiti;
obratjati; mesti, pometati kamo,
zamesti.

Zukeilen, v. u. zaglaviti; zaglavlji-
vati.

Zuketteln, v. a. zapeti, zapinjati lan-
čićem.

Zuklatschen, v. u. einem Beifall —,
pljeskati komu na pohvalu.

Zukleben, Zkleistern, v. u. zalěpiti;
zalěpljivati.

Zuklinken, v. u. zatvorit zaletavkom.

Zuknöpfen, v. a. zakopčati, zaputiti;
zakopčavati se, zaputjivati se.

Zuknüpfen, v. a. zavezati; zaveži-
vati.

Zukommen, v. u. pripustiti, doći,
prići; dospěti, stići; (gebühren),
ići kome, pristojati se; zapasti,
pripasti; zapadati, pripadati; ei-
nem etwas — lassen, poděliti, da-
ti, predati; man kann ihm nicht
—, nemože se k njemu, nije mo-
guće do njega.

Zukost, f. prismuk.

Zukrahen, v. u. zagrebsti; zagreblji-
vati.

Zukunft, f. budućnost, buduće vrě-
me, buduće; in die —, u naprě-
dak, odsele.

Zukünftig, adj. buduć, dojduć, doša-
stan; — adv. u naprědak, odsele,
odsada.

Zulächeln, v. u. (einem), směšiti se,
nasměšiti se komu.

Zulage, f. nadometak, pridatak; pri-
loga; (Geld—), doplata, pomoć;

(im Bau), lěs za kuću; (beim Flei-
scher), privaga.

Zulangen, v. n. uhvatiti se, mašiti
se, primiti se; (bei Tische), služiti
se, uzeti; (hinreichen), doseći, do-
prěti; dosizati, dopirati; fig. do-
teći, doticati, dosta biti.

Zulänglich, adj. dovoljan, f. Hinläng-
lich; —keit, f. dovoljnost, f. Hin-
länglichkeit.

Zuläppern, v. a. stisljivo dati, da-
vati, platjati.

Zulassen, v. a. pripustiti, pustiti na
što; (gestatten), dopustiti, priznati,
(geschlossen lassen), zatvoreno osta-
viti.

Zulässig, Zuläßlich, adj. dopustiv,
pripustiv, što se može dopustiti;
—keit, f. dopustivost.

Zulassung, f. pripust, dopuštenje.

Zulauf, m. navala, naloga, množtvo;
—en, v. n. těrčati, teći kamo;
dotěrčati, doteći; steći se; sticati
se; spitzig —, oštar, zaoštren, za-
šiljen, zadělan biti.

Zulegen, v. a. zabušiti, zatvoriti, za-
graditi; (hinzulegen), dodati, pri-
dati, dovéřći, nadometnuti; einen
Brief —, saviti, savijati list; sych
ein Pferd —, kupiti, dobaviti
konja.

Zuleimen, v. u. zalěpiti; zalěplji-
vati.

Zulekt, adv. najposlie, najzada, na-
pokon; (adj) zadnji, poslědnji.

Zulöthen, v. a. zapojiti; zapojavati.

Zulp, m. uzao, uzlić za sisanje (u
děce); —en, v. a. & n. sisati;
cuclati.

Zumachen, v. u. zatvoriti, zaprěti,
zatvorati, zapirati; den Rock —,
zakopčati, zaputiti haljinu; die
Flasche —, záčepiti plosku; —
v. n. žuriti se, paštiti se.

Zunöthigen

738

Zurosten

stvo svoje mahnutjem, mahanjem
glave.

Zunöthigen, f. Zudringen, Aufdringen.

Zuordnen, v. a. dodati, pridati za
druga, u pomoć.

Zupeitschen, v. n. šibati, tepsti bolje,
nemilice; peitschet zu! udri, udari
bolje.

Zupfeisen, v. u. žviždnuti; žviždati
komu.

Zupfen, v. a. těrzati, těrgati; ču-
pati, těrgati listje; Wolle, Seide
—, činkati vunu, svilu; einen bei
den Haaren —, čupati koga za
kose.

Zupflastern, v. a. potaracati, taracati.

Zupflöcken, v. a. zaglaviti, začepiti
klinom, udariti klin.

Zupflügen, v. u. zaorati; zaoravati.

Zupfropfen, v. a. začepiti.

Zupfseide, f. očinci od svile.

Zupichen, v. u. zasmoliti.

Zuplagen, v. n. nagliti se; prena-
gliti se; slěpo raditi.

Zuplumpen, f. Zuplagen.

Zu Rathe halten, v. a. šteděti, ču-
vati.

Zurathen, v. a. světovati.

Zurechnen, v. a. metnuti, věrči na
račun, uzet u račun; pripisati,
ubrojiti kome što; —ung, f. pri-
pis, ubroj, pripisanje; krivljenje;
—ungsfähig, adj. ubrojan, pripi-
san; okrivljiv, koi se radi čega
okriviti može; svěstan; —ungsfä-
higkeit, f. ubrojnost, pripisnost;
svěstnost, okrivljivost.

Zurecht-bringen. v. a. urediti, metnu-
ti u red; einen Kranken —, lěčiti,
izlěčiti koga, povratit mu zdravje;
—finden, sich, v. r. naći se, izna-
ći se; —helfen, v. n. pomoći ko-
mu do pravoga puta; —kommen,
v. n. dobro, u dobu, na vrěme

doći; mit einem —, pogoditi se s
kime; mit etwas —, věšt čemu
biti, na konac čemu doći; —le-
gen, —stellen, —seßen, v. u. na-
městiti; naměštivati, věrči, met-
nuti na město, u red, urediti, u-
redjivati; —machen, v. a. napra-
viti; popraviti; ponapraviti, po-
načiniti, věrči, metnuti u red;
pripraviti; sich —machen zu etwas,
pripraviti se k čemu; —weisen,
v. a. uputiti, naputiti, pokazati
komu put pravi; (belehren), učiti,
podučiti, uputiti, ubavěstiti; opo-
menuti; —weisung, f. uputjenje,
ubavištjenje; opomena.

Zureden, v. n. nagovarati; nagovo-
riti; govoriti.

Zureden, n. nagovor, nagovaranje,
govorenje.

Zureichen, v. a. dodati; pružiti; do-
davati; pružati; — v. n. doteći,
doticati, dosta biti.

Zureichend, adj. dovoljan.

Zureiten, v. a. birati, učiti konja;
v. n. jahati, jašiti kamo; běrzo,
hitro jahati.

Zurennen, v. u. těrčati běrzo, bolje;
těrčati kamo.

Zurichten, v. a. gotoviti; priprav-
ljati; sgotoviti, pripraviti; uredi-
ti; uredjivati; prirediti; priredji-
vati; fig. urediti; sich —, v. r.
zamazati se, opěrljati se; —ung,
f. priprava, pripravljenje, sgotov-
ljenje, priredjenje, uredjenje; ure-
djivanje.

Zuriegeln, v. a. zasunuti, zakraku-
nati; zatvarati krakunom.

Zürnen, v. n. sěrditi se, ljutiti se,
gnjěviti se.

Zurollen, v. u. valjati, koturati
kamo. [viti.

Zurosten, v. n. zahèrdjati, zahèrdja-

Zurücktreiben

740

8

Zusammen

strepiti, stresti se, sgroziti se, groziti se od straha; — schicken, v. a. slati, poslati natrag; — schieben, v. a. rinuti, potisnuti natrag; den Eid —, uzvratiti zakletvu; —schiebung, f. potisnutje natrag; (des Eides), uzvrata zakletve; —schlagen, v. a. uzbiti; das Bettuch, die Aermel —, posuvratiti, zavěrnuti rukave; den Schleier —, dignuti, dizati veo, koprenu; —schreiben, v. a. odpisati; —sehen, v. a. obazrěti se, ogledati se; pogledati; gledati natrag; —sehnen, sich, v. r. želěti, žuděti se natrag; uzdisati, čeznuti za čim; —senden, f. Zurücksschicken; —sehen, v. a. metnuti, věrći natrag; metnuti, věrći, staviti na stran; das Datum —, ranie datak napisati, metnuti; Jemanden —, zapostavljati, zanemariti koga; — seßung, f. zapostavljanje; —sein, v. n. biti se vratio; s traga biti, bit zaostao; —sehen, v. n. s traga stojati; stajati za inim; zanemaren biti; —stößen, v. a. odrinuti, odtisnuti; rinuti, potisnuti natrag; fig. odbiti; odvratiti.

Zurücktreiben, v. a. těrati, goniti; iztěrati, odtěrati, odagnati natrag; einen Ausschlag —, uzbiti osip; — treten, v. n. odstupiti, stupiti natrag; (vom Wasser), opasti, opadati; (von Krankheiten), uzbiti se, vratiti se; —tritt, m. odstup; — weichen, v. a. ustupiti, uzmaći; —weisen, v. a. odpraviti; poslati, posiljati natrag; auß etwas —, opomenuti na što; —werfen, v. a. baciti, bacati natrag; uzbiti; odbiti; —wirken, v. n. uzdělovati; —wirkung, f. Rückwirkung; —zahlen, v. a. platiti natrag, odplatiti;

—ziehen, v. a. vući, potezati; povući, potegnuti natrag; uztegnuti; uztezati; sich —, v. r. uztegnuti se; uzmaći, uzmaknuti.

Zuruf, m. zvanje; glas, vikanje; (vor Freuden), uzklik, uzklicanje, klikovanje; —en, v. a. zvati; pozvati; zazvati; vikati, kričati; klicati, klikovati.

Zurüfst-en, v. a. pripraviti; pripravljati, spremiti, opremiti; opremati, spremati; oružati; oboružati; —ung, f. sprava; pripravljanje; priprava, spremanje, oružanje.

Zusäen, v. a. posijati.

Zusag-e, f. obećanje, rěč, věra; —en, v. a. obećati, rěč dati, věru uhvatiti.

Zusammen, adv. skupa, zajedno; upored; u družtvu.

Zusammen, (in Zusammen) s., sa-; — backen, v. n. srasti se (u peći); — v. a. speći; napeći; —beissen, v. a. (die Zähne), stisnuti, stiskati zube; —berufen, v. u. sazvati; — berusung, f. saziv, sazvanje; — binden, v. a. svezati, savezati; saveživati; —brechen, v. a. potěrati, satěrti, slomiti, izprebijati; — v. n. potěrti se, satěrti se, slomiti se, srušiti se, povaliti se; —bringen, v. a. skupiti, sabrati, nabrati, nakupiti, nabaviti; —drehen, v. a. usukati, savinuti, svinuti, smotati; — drücken, v. a. gnjesti, sbiti, stisnuti; —drucken, v. a. saštampati, naštampati zajedno; —fahren, v. n. navesti, navoziti, naněti; — v. n. voziti se, povesti se skupa; udariti se (kola, brodovi itd.) (erschrecken), prenuti se, uztreptěti od straha; (gerinnen), sgrušati se; —fallen, v. n. srušiti se, porušiti se; (sich ver.

Zusammenfinden

-3 741

K-

Zusammenkaufen

einigen), slagati se, složiti se; (mager werden), opasti, opadati; —falten, v. a. nabrati; nabirati; saviti; savijati; die Hände —, sklopiti, stisnuti, sklapati, stiskati ruke; —fassen, v. a. objeti, obuzeti; objimati, obuzimati; popasti; popadati; es kurz —, u kratko, na kratko reći, stisnuti u kratko; seine Gedanken —, sabrati, sakupiti misli svoje; smisliti.

Zusammenfinden, sich, v. r. naći se s kime; — flechten, v. a. splesti; spletati; —flicken, v. a. kèrpiti; zakèrpiti, pokèrpiti; —fliegen, v. n. zajedno, skupa letěti; sletěti se; —fließen, v. n. sastati se; steći se; —fluß, m. sastanak, stěk; steka, navala, naloga, množtvo; — forbern, v. a. sazvati; sakupiti, skupiti; skupljati; —forderung, f. sazvanje; —frieren, v. a. směrz nuti se; zaměrznuti se; — fügen, v. a. slěpiti; lěpiti; sklopiti; sastaviti; — fügung, f. sklapanje; sklop; sgloba; sastavljenje; — geben, v. a. skupa dati, sklopiti; sastaviti; Verlobte —, sjediniti, oženiti, věnčati; — gehen, v. n. skupa, zajedno ići; (von Tuch), sběgnuti se, stisnuti se, svrěti se; (von zwei Dingen), zatvoriti se, sklopiti se, sljubiti se, složiti se, slagati se; — gesehen, adj. sastavljen.

Zusammenhalten, v. a. děržati skupa, zajedno; (vergleichen), uzporediti, prispodobiti; das Geld —, děrzati na kupu, na okupu; šteděti, čuvati; — v. n. děržati; skupa děr žati, jedne misli biti; —haltung, f. prispodobljenje, uzporedjenje; razumljenje, porazumljenje, sloga; —hang, m. savez, sklad, skopča

nje; ohne —, gdě neima ni glave ni repa; vyne — reden, govoriti bez sklada, bez glave i repa; — hängen, v. a. sjediniti, sastaviti, skopčati, savezati; — v. n. skladati se, bit u savezu, u skladu, savezan, skopčan, skladan biti; —hängend, adj. savezan, skladan, skopčan; —häufen, v. a. sgěrnuti, nagěrnuti, sgěrtati; gěrnuti; kupiti, sakupiti, nakupiti; —haužung, f. sgěrtanje; gomila, hèrpa; —hesten, v. a. sašiti; šiti; skopčati; —heilen, f. Zuheilen; —hezen, v. a. svadjati; zavaditi, svaditi; dražiti, razdražit jednoga na drugoga.

Zusammenkaufen, v. a. kùpi i, kupovati zajedno; nakupovati; —kehren, v. a. smesti, mesti na jedan kup; —ketten, v. a. zakovati, okovati: okivati zajedno; —klang, m. sklad, suglasje, sloga; —klaußen, v. a. sabrati; sabirati; nabrati; nakupiti; nabirati; —kleben, v. a. slěpiti; lěpiti; —knúpfen, v. a. svezati; sjedniti; skopčati, sponjati; — kommen, v. n. sastati se; skupiti se; skupa, zajedno doći; —koppeln, v. a. svezati, savezati; skopčati; —kunft, f. sastanak; skupština; sabor, sbor; —kuppeln, v. a. (Personen), svesti; svoditi; f. Zusammenkoppeln; —lassen, v. a. pustiti, osta-viti zajedno; (Thiere zur Zeugung), pripustiti; pripuštati; — v. n. wohl, schön —, slagati se, stojati dobro; —lauf, m. sastanak, stěk; steka, navala, naloga, množtvo; —laufen, v. n. kupiti se, sakupiti se; steći se; naleći; sěrnuti; sastati se; (vom Tuch), sbiti se, sběgnuti se, stisnuti se; (von der

Zusammennähen

→ 742

B

Zusammenfegen

Milch), f. Gerinnen; — lausend, adj. sticajué se; — leben, v. a. skupa, zajedno živěti; —legen, v. a. složiti; slagati; saviti; savija ti; Geld —, sastaviti, sakupiti novacah; — legung, f. složenje; slaganje; sastavljenje; sakupljenje; —leimen, v. a. slěpiti, lépiti; —lesen, v. u. brati; sabrati; čitat zajedno; pročitati; —löthen, v. a. spojiti; —mischen, v. u. méšati; směšati.

Zusammen-nähen, v. a. šiti; sašiti; —nehmen, v. a. skupa, zajedno uzeti; sabrati; kùpiti, pokupiti; sakupiti; sich —, v. r. sabrati se; gledati, nastojati, paziti se; — packen, v. a. spremiti; spremati; sakupiti, —pressen, v. a. stisnuti; —quetschen, v. a. sgnjesti, sgnječiti; gnječiti; —raffen, v. a. sa kupiti; kùpiti; sgèrnuti; sgèrtati; sabrati; —rechen, v. a. spraviti, sakupiti, kùpiti (grabljami); — rechnen, v. a. sračunati; računati; fig. wenn man alles zusammenrechnet, kad čověk sve uzme; —reimen, v. a. rimati; fig. ich kann es nicht zusammenreimen, nerazumiem; — v. n. & sich —, v. r. složiti se, sudarati se; — reiten, v. a. (ein Pferd), izmučiti, umoriti konja; — v. n. skupa, zajedno jahati; —rollen, v. a. smotati; saviti; zaviti; — rotten, sich, v. r. steći se; kùpiti se; sakupiti se; sběći se; —rottung, f. sběg, ste ka; — rücken, v. a. primaknuti; primicati; približiti jedno k drugomu; — v. n. primaći se; približiti se; sastati se; —rufen, v. a. sazvati.

Zusammen-scharren, v. a. sgèrnuti, nagèrnuti; sgèrtati, kùpiti novce;

—schicken, sich, v. r. slagati se; složiti se; ličiti jedno k drugomu; —schießen, o. a. (eine Stadt), razvaliti, razoriti, razrušiti (grad iz topovah); Geld —, sastaviti, sakupiti novacah; —schlagen, v. a. sbiti; die gedruckten Vogen —, složiti; slagati; die Arme —, prekèrstiti, prekrižiti ruke; die Hände —, pljesnuti, pljeskati rukama (od čuda); (zerschlagen), razbiti; — schleppen, v. a. navući, naněti, vući, nositi na hèrpu; — schließen, v. a. zatvoriti zajedno, skupa; —schmelzen, v. a. stopiti; — v. n. stopiti se; fig. nestajati; nestati; — schmieden, v. a. svariti; okovati, okivati zajedno; —schmieren, sich, v. r. spriljubiti se; — schmieren, v. a. fig. spèrtljati, skèrpiti (knjigu itd.); — schnüren, v. a. stegnuti; stezati; svezati; — schreiben, v. a. spisati; —schrumpfen, v. n. stisnuti se, sgèrčiti se, sguriti se; svrěti se, sběgnuti se; —schweissen, v. u. svariti; —schützen, v. a. slěti; slěvati; sasuti; sasipati.

Zusammen-fegen, v. a. složiti, sastaviti; slagati; —feßung, f. slaganje; sastavljenje; —sparen, v. a. prišteděti, pričuvati; —stechen, v. a. pribosti; pribadati; —stechen, v. a. pribosti, priděnuti; pribadati, priděvati; die Köpfe —, otajno se razgovarati; — v. n. zajedno, skupa biti; —stehen, v. n. stajati skupa; zajedno; —stehlen, v. a. nakrasti; ukrasti; krasti; —stellen, v. a. uzporediti; —stimmen, v. n. slagati se, sudarati se; pogoditi se; —stoppeln, v. a. skèrpiti, spèrtljati; skupiti, skucati; —stof, m. sudar, sudarac; —stof-

Zusammentreiben

743

Zuschlagen

ſen, v. n. tikati se; taknuti se; (angränzen), medjiti, graničiti; (begegnen), sastati se, sresti se, skobiti se; (von Truppen), pobiti se; — v. a. udariti jedno o drugo; kucati; kucnuti; stući; —stücken, v. a. skèrpiti; kèrpiti; —stürzen, f. Einstürzen; — suchen, v. a. kupiti; sakupiti; skucati; —tragen, v. a. sněti, naněti, nanositi; nosit na hèrpu; sabrati; sastaviti; — treffen, v. n. složiti se; slagati se; sbiti se; naći se; sastati se, sresti se, skobiti se; —treffen, n. skob; — der Verbrechen, stečaj zločinstvah.

Zusammen-treiben, v. a. satěrati; sasoniti; Geld, Lebensmittel —, do faviti, nabaviti; —treten, v. n. sastati s; sakupiti se; sjediniti se, složiti se; —tritt, m. sastanak; družtvo; sjedinjenje; —wachen, v. n. srasti se; —weben, v. a. satkati, ujedno tkati; —werfen, v. a. sbacati, pobacati; bacti na hèrpu; —wickeln, v. a. smotati, saviti; smatati, savijati; — winden, v. a. smotati; motati; — ziehen, v. a. stisnuti; stiskati; stegnnti; stezati; Summen —, sračunati, računati svote ujedno; die Truppen —, kùpiti, pokupiti, sakupiti vojsku; — v. n. seliti se, preseliti se zajedno; sich —, v. v. sbiti se, stisnuti se, sběgnuti se, svrěti se; sbijati se, stis kati se, sběgavati se, svirati se; es zieht sich ein Gewitter zusammen, nevrème se spravlja, dižu se oblacici; —zichend, adj. (von Arzneien ic.), stežuć; — ziehung, f. stezanje; stiskanje; pokratjivanje; pokratjenje; kupljenje; sakupljenje.

Zusatz, m. dodatak, nadometak, pri-

davak, pridatak; (in Münzen), uměšaj, kov; (bei Getränken), primet i priměšaj; — frage, f. dodatno pitanje; —wort, n. réč prijavna.

Zuschanzen, v. a. (einem etwas), do faviti, nabaviti, pribaviti, priskèrbiti.

Zuschärfen, v. u. zaoštriti; zadełati; zašiljiti.

Zuscharen, v. a. zagrebsti, zasipati, zasuti.

Zuschauen, v. n. gledati; — er, m. gledatelj, gledalac; —in, f. gledateljica, gledalica.

Zuschicken, v. a. slati, pošiljati; poslati; (zubereiten), sgotoviti, prigotoviti, pripraviti; was mir Gott zuschickt, što bog da.

Zuschieben, v. a. (einem etwas), primaknuti, namaknuti što komu; einen Riegel —, zasunuti, zarinuti krakun; einem die Schuld —, běditi, oběditi koga.

Zuschießen, v. a. dodati, pridati, nadometnuti; einem Geld —, dati komu novacah, doplatiti; — v. n. sèrnuti, posèrnuti na što; puknuti, pucati kamo; schieß' zu! pucaj, udri!

Zuschiffen, v. n. broditi, jědriti kamо, prema komu městu.

Zuschlag, m. (gerichtlicher), prisuda, izručenje; — zu einer Steuer, dodatak k porezu; (Agio), prid; (Legirung), rudosměs; (im Deichbau), popravak od naspa; die Wiesen in — legen, zabranit pašu na livadi.

Zuschlagen, v. a. udariti, lupiti vraštima; ein Faß —, začepiti, zatvoriti bačvu; ein Buch u. f. w. —, zatvoriti, zaklopiti knjigu; die Außen —, zažmuriti, zažmati; eine Summe zur andern —, priračunati

Zuschließen

744

Zustand

svotu k svoti; (in der Auction),
prisuditi, izručiti; — v. n. udarati,
biti bolje, jače; fig. (anschlagen),
goditi, prijati.

Zuschließen, v. a. zatvoriti, zaprěti.

Zuschmeißen, v. a. lupiti, lupnuti vra-
tima, itd.

Zuschmieren, v. a. zamazati; mazati.

Zuschnallen, v. a. zakopčati, zaputiti, zakučiti, zapetljati.

Zuschnappen, v. n. skočiti, zatvoriti
se, zaprěti se; (von Hunden 1c.).
lapiti.

Zuschneidebret, n. Zuschneidetisch, m.
tezga, daska (u rukotvoracah).

Zuschnieren, v. a. (ein Kleid 1c.), krojiti; skrojiti, srězati; fig. sparsam einem —, po malo dati, davati.

Zuschnitt, m. kroj; fig. es ist im —
versehen worden, još je od početka
učinjena salinga, pogřška.

Zuschnüren, v. a. zavezati, stegnuti.

Zuschrauben, v. a. zašarafiti.

Zuschreiben, v. a. pripisati, dopisati;
(an Jemanden schreiben), pisati ko-
me; jemanden ein Haus —, zapi-
sati, zapisivati komu kuću; upi-
sati na koga kuću; (imputiren),
pripisati, ubrojiti kome što; (wid-
men), posvetiti, posvetjivati.

Zuschreien, v. n. vikati, kričati komu,
na koga.

Zuschreiten, v. n. běrzo, hitro kora-
cati, stupati.

Zuschrifft, f. pismo; dopis, pripis; u-
pis; (Zueignung), posveta, posve-
tjenje; —lich, adv. dopisom.

Zuschüren, v. a. Feuer —, poticati,
potaknuti vatru, oganj.

Zuschuß, m. dodatak, pomoć (k pla-
tji), priplata.

Zuschütten, v. a. Sand 1c. —, pri-
suti, dosuti, nasuti; dolěti, prilě-
ti; einen Graben —, zasuti.

Zuschwären, v. n. zacěliti se gnojeć;
zugeschworne Augen haben, kěrme-
ljiv biti, kěrmeljive oči imati.

Zuschwören, v. a. kleti se, zaklinja-
ti se; zakleti se; priseći, priseg-
nuti.

Zusehnen, v. n. gledati; viděti; po-
gledati; paziti; —ends, adv. oče-
vidno; —er, m. gledaoc, gledatelj,
očevidac.

Zusehr, adv. preveć, odveć, previše.

Zusenden, f. Zuschicken.

Zusehen, v. a. dodati. pridati; nado-
dati, nadometnuti; pristaviti; ein
Loch —, zabušiti, zatvoriti, za-
prěti, zagraditi, zataknuti; — v.
n. einem —, navaliti; dodijati;
(von Krankheiten), trošiti; iztrošiti;
dem Feinde hart —, tištiti po bli-
zu neprijatelja.

Zusein, v. n. zatvoreno, zapěrto biti.

Zusichern, v. a. (einem etwas), obeća-
ti; osigurati.

Zusiegeln, v. a. pečatiti; zapečatiti.

Zusperren, f. Zuschließen.

Zusprechen, v. a. zaoštriti; zadělati,
zašiljiti.

Zusprechen, v. a. (Muth), sloboditi,
osloboditi koga; (Troßt), těšiti; u-
těšiti; (gerichtlich —), prisuditi;
— v. n. govoriti, reći što komu;
bei einem —, svratiti se, navratiti
se, navěrnuti se k komu, pohoditi
koga.

Zuspringen, v. n. priskočiti, doskoči-
ti; priskakati, doskakati; (als ein
Schloß), skočiti; zatvoriti se.

Zuspruch, m. slobodjenje, těšenje; o-
slobodjenje, utěšenje, utěha; pola-
žaj, pohod, pohodjenje; (gerichtli-
cher), prisuda, prisudjenje.

Zuspünden, v. u. začepiti; začepljiva-
ti; udariti, udariti vranj, tapun.

Zustand, m. stanje, stalež, bitje; o-

Zuständig

9 745 &

Zuträglich

kolnost; im —e einer Leidenschaft,
u strasti; im —e der Trunkenheit,
bivši pijan, u pjanstvu.

Zuständig, adj. spadajuć, nadležni;
pristojeć; vlastit; —keit, f. nad-
ležnost.

Zustattenkommen, f. Statt.

Zustechen, v. a. pribosti; pribadati;
šiti, zašiti; — v. n. bosti, bada-
ti; klati.

Zustechen, v. a. pribosti, priděnuti,
pritaknuti; pribadati, priděvati,
priticati; fig. einem etwas heimlich
—, dati, dodati što komu kra-
dom.

Zustehen, v. n. nadležati kome; ići
kome, pristojati se; (bewilligen),
dopustiti, dozvolit; den Kindern
steht es zu, den Aeltern zu gehor-
chen, děci se pristoji, děca su duž-
na slušati roditelje.

Zustellen, v. a. (eine Deffnung 1c.),
zatvoriti, zasloniti, zagraditi; (ei-
nem etwas), dostaviti kome što,
predati; izručiti; slati, poslati;
—ung, f. dostava; (in Zus.) do-
stavni; — ungsgebühr, f. (t.) do-
stavna pristojbina, dostavnina; —
ungsgschein, m. dostavno pismo.

Zusternben, v. n. pasti na koga, pri-
pasti komu, zapasti koga po směrti
čijoj.

Zustimmen, f. Beistimmen.

Zustöpfen, v. a. začepiti; zatvoriti;
zabušiti kěrpiti; zakěrpiti.

Zustöpfeln, v. a. začepiti; začepljivati,

Zustößen, v. n. rinuti, porinuti, po
tisnuti; rivati, tiskati; fig. pri-
petiti se, dogoditi se, sgoditi se;
es stieß ihm eine Döhn macht zu, o-
nesvěstio se, obeznanio se, pao u
nesvěst, — v. a. zatvoriti; zače-
piti; zabiti.

Zustreichen, v. a. zamazati; zalěpiti.

Zufströmen, v. n. teći, doticati, priti-
cati, dohoditi, dolazit izobila.

Zuftürmen, v. n. (auf etwas), nasèr-
nuti, navaliti, udarit jurišem na
što; sèrnuti, navaljivati.

Zuftrücken, v. a. (einem Pferde, einem
Hunde die Ohren 1c.), podrězati,
odrězati; podrězivati; fig. einen
—, popraviti, urediti, otesati.

Zufürzen, v. n. (auf einen), navaliti,
nasèrnuti, sèrnuti, navaljivat na
što; srušiti se, svaliti se; — v.
a. poklopiti; zatvoriti; poklapati;
zatvarati.

Zutappen, v. n. popasti, popadati ne-
věšto; fig. nevěšto raditi.

Zuthat, f. pristojstvo; sprava; (bei
Speisen), začina, začinba; priměs.

Zuthätig, adj. dvoran, udvoran, pri-
jazan.

Zutheilwerden, f. Theil.

Zutheil-en, v. a. dati; pridati; poda-
ti, dodati, uděliti, poděliti; odre-
diti; naložiti kome (kakav posao);
—ung, f. danje; dodanje; nalog.

Zuthunlich, f. Zuthätig; — keit, f.
dvornost, udvornost, prijaznost.

Zuthun, v. a. zatvoriti, zapřěti; za-
klopiti; sich —, v. r. zatvoriti se;
sich bei einem —, udvoriti se, ula-
gati se, umiljavati se komu.

Zuthun, n. pomoć; ohne mein, dein 1c.
Zuthun, bez mene, bez tebe, bez
moje, bez tvoje pomoći.

Zutraben, v. n. kasati kamo; běrže,
bolje kasati.

Zutragen, v. a. nositi; donositi; do-
něti; priněti; naněti; sich —, v.
r. sgoditi se, pripetiti se, slučiti
se, sbiti se.

Zuträglich, adj. dobar; prudan; kori-
stan; probitačan; zdrav; — keit,
f. prudnost; dobrota; korist; pro-
bitačnost; zdravost.

Zutrauen

746

Zuweisen

Zutrauen, v. a. (einem etwas), nadati se, misliti, čekati što od koga, věrovati, scěniti, misliti, suditi što okom, da je u stanju učiniti; das hätte ich ihm nicht zugetraut, to nebi bio mislio od njega, tomu se nebi bio nadao od njega; einem viel Gutes —, mnogo dobra scěniti, děržati o kom; — n. uzdanje, pouzdanje, zausanje, pověrenje, pověra, ušanje.

Zutraulich, adj. uzdan, pouzdan, zausan, pun uzdanja, ušanja; —keit, f. s. Zutrauen, n.

Zutreffen, v. n. slagati se; složiti se; (sich ereignen), sbiti se, slučiti se.

Zutrciben, v. a. těrati, goniti kamo; pognati; zabiti.

Zutreten, v. u. sgaziti, pogaziti; ga ziti; — v. n. f. Hinzutreten.

Zutrinken, v. n. piti, napiti; napijati; pijuckati; einem eine Gesundheit —, pit komu u zdravje, na pit komu zdravicu.

Zutritt, m. pristup; ulaz, ulazak; freien — bei Jemanden haben, moći kome ići slobodno; einem den — verwehren, nepustiti koga kamo ili pred koga.

Zutrunk, m. zdravica.

Zutschen, f. Nutschen.

Zuverlässig, adj. jamačan; siguran; věran, sposoban, stalan, stanovit; —e Nachricht, sigurna věst; — adv. jamačno, sigurno, zaista; — keit, f. sigurnost; stalnost, stanovitost; jamačnost.

Zuversicht, f. uzdanje, pouzdanje; sigurnost; —lich, adj. uzdan, po uzdan; jamačan; siguran; — adv. uzdano, pouzdano, s pouzdanjem; jamačno; sigurno.

Zuviel, adj. preveć, odveć, previše.

Zuvor, adv. prije, pria; pérvo, napérvo.

Zuvörverst, adv. najprije, prije svega.

Zuvorkumm-en, v. n. predusrěsti; preteći koga; —en, n. pretečenje; —end, adj. predusrětan, dvoran, udvoran; —ung, f. —en, n. predusrětanje; predusrětjenje; dvornost.

Zuvorthun, v. u. es einem in etwas —, preteći, prestići, prestizati koga u čem.

Zuwachs, m. raštenje; naraštenje; pomnožanje, umnoženje, umnožak, priplodak; der jährliche — an Früchten, lětina; (vom Wieh), pachenje; (von Pflanzen), doraštaj; — an Erdreich durch einen Fluß, naplavak, naplovina; ein Kleid auf den — machen, alvatniu, oploviatiu, prostraniu haljinu napraviti rad raštenja.

Zuwachsen, v. n. zarasti, zarasti se; fig. roditi, priroditi, prirasti, množiti se, ploditi se; es ist ihm schon dadurch ein großer Worteil zugewachsen, s tim je mnogo stekao, mnogo je s tim dobio.

Zuwage, f. privaga, priložak.

Zuwagen, Zuwiegen, v. a. měriti, odměriti što komu.

Zuwarten, v. n. čekati, dočekati; Jemanden eine Summe —, čuvati čije novce.

Zuwegebringen, v. a. učiniti; načiniti; doveršiti, dokončati, overšiti, opraviti; proizvesti.

Zuwehen, v. a. zasuti, zasipati, napuniti (od větra); duvati, puhat prema komu, nositi, naněti větrom.

Zuweilen, adv. kadkad, kadkada.

Zuweis-en, v. a. uputiti; naputiti; dati; naložiti kome što; odrediti kome (město); preporučiti; —ung, f. uputa; naloženje; danje.

Zuweit

747

B-

Zwar

Zuweit, adv. predaleko, preveć, odveć daleko.

Zuwenden, v. a. okrenuti, oběrnuti, obratiti kamo; fig. priskěrbiti, pribaviti, nabaviti, dobaviti.

Zuwerfen, v. a. baciti, bacati što ka-
mo; eine Thür —, lupiti vratima;
eine Grube —, zasuti, zasipati
jamu.

Zuwicken, v. a. zamotati, zaviti; za-
matati, zavijati.

Zuwider, prp. proti, suproti, suproć;
— sein, biti proti čemu, protiv
čega; — laufen, biti protivan, pro-
tiviti se.

Zuwider, adj. protivan; — sein, měr-
ziti, dosadan biti; der Mensch ist
mir —, měrzi me ovaj čověk;
diese Speise ist mir —, měrzi me,
nedopada mi se ova jěstvina.

Zuwinken, f. Winken.

Zuwissenthun, v. a. na znanje dati,
oglasiti.

Zuwölben, v. a. zaboltati, preholtati,
prevoltati, svodom zatvoriti.

Zuzählen, v. a. brojiti; pribrojiti;
odbrojiti.

Zuzäunen, v. a. zagraditi (plotom).

Zuzeiten, adv. kadkada, drugda.

Zuziehen, v. a. stisnuti, stegnuti;
stiskati, stezati; zategnuti; zate
zati; die Thür hinter sich —, za-
tvoriti, zatvorati za sobom vrata;
die Vorhänge —, potegnuti, za
tvoriti zavěse; Jemanden für et-
was —, uzeti koga k čemu; Hän-
del, Verdruß —, uzročiti, uzroko-
vati smutnju, svadju; sich —, do-
baviti se čega, dobiti štogod, pri-
praviti, navući, navlačiti na se što-
god; sich eine Strafe —, zaslužiti
kazan; biti kaštigovan; Bich ic.
—, gojiti, hraniti, patiti; sich den
Tod —, bit uzrok směrti svoje.

Zuziehung, f. fig. ohne Jemandes —
etwas unternehmen, primiti se po-
sla kakova bez saveta čijega, bez
pomoći čije.

Zuzucht, f. priraštaj, paćenje.

Zwackeisen, n. kljěšte, klještice, šti-
palica.

Zwacken, v. a. štipati, štipnuti, u-
štipnuti; fig. štipati, bockati, u-
jědati koga, šaliti se, spěrdati se
s kime.

Zwang, m. sila, siljenje, usiljenje,
primoranje; (Gezwungenheit), pri-
siljenost; aus —, na silu; einem
— anthun, primoriti, siliti koga;
sich — anthun, siliti se, mučiti se.

Zwang-anlehen, n. zajam pod silu;
—arbeit, f. robija; — bäcker, m.
silovni pekar; —backofen, f. Zwang-
ofen; —brief, m silovni list. —
cours, m. silovni tečaj; —dienst,
m. služba pod silu; —gerechtigkeit,
f. pravo silovno; —gesinde, n. si-
lovna služba, družina, koja mora
služit za malu platju; —gesetz, m.
silovni zakon; —hufig, adj. hrom,
prekovan (konj); —lauf, m. samo-
prodaja; —mühle, f. silovna vode-
nica, silovni mlin; —ofen, m. peć
silovna; —recht, f. Zwanggerechtig-
keit; —schenke, f. kěrěma silovna;
—smittel, n. sila, silovito, usiono
srědstvo, način silovni; —sweise,
adv. na silu, pod silu, silovno,
usiono, silovitim načinom.

Zwanzig, num. dvadeset, dvaest, dva-
dest; —er, m. dvadesetak; dva-
desetica; —jährig, adj. od dva-
est godinah; —pfünder, m. top
od dvaest funtih zěrna; —pfündig,
adj. od dvaest funtih; —ste, adj.
dvadeseti; —theil, m. dvadesetina.

Zwar, c. istina, do duše; baš, u-
pravo, ravno; er ist — reich, aber —,

Zweck

748

Zweimännisch

istina, on je bogat, ali —; und —,
i to.

Zweck, m. svěrha, cilj; namisao, na-
měra, naměravanje, nakanjenje,
zaměrak.

Zweckdienlich, adj. f. Zweckmäßig.

Zwecke, f. klinac, čavlić, brukvica.

Zwecken, v. u. udaritti klince, čav-
liće; — v. n. auf etwas, ciljati,
směrati.

Zweck-Ios, adj. bez svěrhe, nesho-
dan; —mäßig, adj. svěrsi sho-
dan, shodan prikladan, nakanjenju
spodoban; —mäßigkeit, f. shodnost,
prikladnost, shodnost svěrsi; —
widrig, adj. cilju protivan, nesho-
dan, neprikladan; — widrigkeit, f.
neshodnost, neprikladnost.

Zwei, num. dva; dvě; alle —, oba,
obadva, oboica.

Zwei, f. dva, dvojica.

Zwei-armig, adj. dvogranat, od dvě
grane; dvoruk; —bändig, adj. od
dva děla; (Bruder und Schwester),
braća i sestre po otcu i po mate-
ri; —beinig, adj. dvonog; —blät-
terig, adj. dvolistan, od dva lista;
—deutig, adj. dvoznačni, dvouman,
šaren; — deutigkeit, f. dvoznač-
nost, dvoumnost, dvoumstvo; —
dräthig, adj. dvožičan, od dvě žice.

Zweier, m. dvojak, novac od dva fe-
nika, itd.; —lei, adj. dvověrstan;
dva; razlik, različan, različit; dvojak.

Zwei-fach, — fältig, adj. dvostruk,
dvogub, dvostručan, dvověrstan,
dvojak; —falter, f. Schnetterling.

Zweifel, m. dvojba, dvoumnost, sum-
nja ohne —, bez dvojbe; bei sich
ergebendem —, ako bi nastala ka-
kova dvojba (sumnja) o čemu; im
— stehen, dvojiti, dvoumiti, biti
u dvojbi, u sumnji biti; in —
ziehen, stellen, dvojiti, dvoumiti o

čemu, dovesti, dovodit u sumnju;
— haſt, adj. dvojhen, dvouman,
sumnjiv, nestalan, nestanovit; —
haſtigkeit, f. dvojbenost, dvoumnost,
sumnjivost, nestalnost, nestanovi-
tost.

Zweifeln, v. n. dvojiti, dvoumiti,
sumnjiti, sumnjati o čemu.

Zweifel-fucht, f. dvojenje, dvoumlje-
nje, sumnjanje; skepticizam; —s-
vhne, adv. bez sumnje, bez dvojbe;
—füchtig, adj suman, děrt na sum-
njanje.

Zweifler, Zweifeler, m. dvojilac, sum-
njalac, dvoumitelj; skeptik.

Zweig, m. grana, ogranak; struka;
—en, f. Prepſen; —ig, adj. gra-
nat; —verein, m. podružnica.

Zwei-groſchenstück, n. dvogrošnik, no-
vac od dva groša; —händig, adj.
oběruk; dvoruk; — henklig, adj.
sa dvě ušice, od dvě ručice; —
jährig, adj. od dvě godine, dvolč-
tan, dvogodan.

Zweikampſ, m. duel, dvoboj, mejdan.

Zwei-köpfig, adj. dvoglav; —lOTHIG,
adj. od dva lota.

Zweimal, adv. dva puta, dvaput,
dvakrat, dvaš; —ig, adj. dvašnji,
dvokratan.

Zwei-männisch, adj. ein zweimännisches
Bett, krevet za dvojicu, za dvoje;
—maſtig, adj. od dva, na dva jar-
bula; — monatlich, adj. od dva
měseca; — psündig, adj. od dvě
funte, dvofuntni; — räderig, adj.
od dva, na dva kolesa; —ſchalig,
adj. dvočašan; — schneidig, adj.
oběstran, dvorčan; —ſchuhig, adj.
od dvě noge; od dvě stope; —
schürig, adj. —e Schafe, ovce,
koje se dvaput strigu na godište;
—ſcitig, adj. dvostran; —ſiſig,
adj. od dva, sa dva sědala; —

Zweitheilig

749

Zwirn

spaltig, adj. razčepan, račvast; od
dvě spalte; —spännig, adj. dvo-
sprežni, sa dva, na dva, od dva ko-
nja; —spitzig, adj. dvoěrtast; —
stimmig, adj. dvoglasan; —stündig,
adj. od dve ure; — sylbig, adj.
dvosilaban, dvoslovčan; — tädig,
adj. od dva dana, dvodnevan.

Zweit-e, adj. drugi; —el, n. f. Hälfte; —ens, adv. drugo; —geborner, adj. drugorodjen.

Zwei-theilig, adj. dvostran, razděljen
na dvoje; —thürmig, adj. od dva,
sa dva tornja, zvonika; —viertel-
takt, m. takt od dvě četvěrti, mě-
ra od dva vrěmena; —wuchs, m. in-
glezka bolest (u děce); —wüchsig,
adj. tko pati od bolesti inglezke.

Zweizack, m. dvozub, dvozubje; —ig, adj. dvozub, račvast.

Zwei-zähnig, adj. dvozub; — zeilig, adj. dvoredan; —zinkig, f. Zwei-začig; —züngig, adj. dvojezičan; fig. dvoličan; —züngigkeit, f. dvo- ličnost, dvojezičnost.

Zwerch, f. Duer; —art, f. Duerart;
—balken, f. Duerbalken; —fell, n.
prisèrdje; einem vas —fell erschüt-
tern, natěrati koga u směh.

Zwerg, m. patuljak, maljenica, kepec,
starmali; —in, f. patuljica, ma-
ljenica; —baum, m. kěršljavo děr-
vo; —bohne, f. francezki bob; —
erbse, f. francezki grašak; —pſan-
ze, f. kěršljavo rastje.

Zwetschke, Zwetschge, f. šljiva, sliva.

Zwetschken- (in Zus.) šljivov; —brannt-
wein, m. šljivovica; —garten, m
šljivik; —händler, m. šljivar; ein
Stab von Zwetschkenholz, šljivovac.

Zwick, m. f. Zwecke.

Zwickel, m. latica; klin, klinčić; —
bart, m. běrk, běrkovi. [nuti.

Zwicken, v. a. štipati; štipnuti, uštip-

Zwickmühle, f. (im Drehlenf. Spiel), dvo-
gub mlin (u igri istoga imena).

Zwickzange, f. štipalica, klješte, klje-
stice.

Zwieback, m. beskot, piškot, dvopek.

Zwiebel, f. kapula, luk cěrljeni; (von
Tulpen, Hyacinthen), luk, gomolj,
česno.

Zwiebel-artig, adj. gomoljast; —beet,
n. lukov slog; —brühe, f. umaka
od luka; —geruch, m. miris lukov;
—gewachs, n. gomoljasto rastje.

Zwiebeln, v. a. lučiti; zalučiti; (im Spiel), dati komu; mučit ga, kinit ga.

Zwiebel-vöhre, f. stablo lukovo; —
schale, f. ljuska od luka; —suppe,
f. juha, čorba lukova; — wurzel,
f. gomolj, gomoljica, bobulast ko-
ten.

Zwieblich, adj. gomoljast.

Zwiebrach-e, f. drugo oranje; —en,
v. a. & n. po drugi put orati,
uzorati.

Zwieszach, f. Zweifach.

Zwieszalter, f. Schmetterling.

Zwieszältig, f. Zweifach.

Zwier, adv. (veralt.), dvaš, dvaput,
dvakrat, dva puta.

Zwiesel, m. razsoha, račve.

Zwiespalt, m. Zwietracht, f. razdor,
nesloga, raspra, nesklad.

Zwillich, m. evilik (materia); —en,
adj. od evilika; —weber, m. evi-
ličar.

Zwilling, m. (ohne Unterschied des Ge-
schlechtes), blizne, pl. bliznad;
(männl.), blizanac, dvojak, dvoi-
nac; (weibl.), blizanica; (Zwillinge),
pl. blizanci, dvojci; —sbruder, m.
blizanac (brat); —schwefter, f.
blizanica (sestra).

Zwinge, f. morš; preša.

Zwing-en, v. a. (pressen), stisnuti;

Zwirn

750

8

Zyfelmaus

stiskati; (nöthigen), siliti, silovati; usiliti, prisiliti, primorati, těrati koga na što; sich —, v. r. siliti se; posiliti se; —end, adj. silovan; —er, m. silitelj; (Thurm), kula; (bei den Jägern), ograda za pse od lova.

Zwirn, m. konac; žica; nit; —en, adj. končen, od konca; —en, v. u. sukati, nasukati, posukati konac; —er, m. sukač; —erin, f. sukačica; —faden, m. konac; žica; —knauł, m. klupko konca; —můhle, f. sukaći mlin; —rab, n. kolovrat.

Zwischen, prp. med, medju; izmedju, izmed.

Zwischen, (in Zus.) medju, medjutimni; —amt, n. medjuured; —behörde, f. medjuoblast; —balken, m. srědnja greda; —begebenheit, f. medjuprigoda; episoda; —frage, f. medjupitanje; drugotno pitanje; —gesang, m. medjupěsma; —inhaber, m. medjutimnl děržac (děržatelj); —mauer, f. tin; srědnji zid; —pfeifer, m. srědnji stup; —platz, m. medjuměsto; —punkt, m, medjučlanak, medjutočka; —raum, m. medjuprostorje, prostor, město izmedju dvě stvarl; —redc, f. medjugovorenje, presěcanje rěči; —reich, n. —regierung, f. medjukraljestvo; —saß, m. medjumetak; parenteza; —schein, m. (t.) medjutimnica; —spiel, n. medjuigra; —spruch, m. medjusud; —stunde, f. medjuvrême; —urtheil, n. medjupresuda, medjutimna presuda; —worfall, m. medjudogadjaj; —wall, m. medjuzaklonje, medjunasipje; —wort, n. (in der Sprachlehre),

medjumetak; —zeile, f. medjuredak; —zeit, f. medjučasje; —zwill, m. medjuzemska carina.

Zwischgold, f. Blattgold.

Zwist, m. Zwistigkeit, f. svadja, razpra, nesloga, nesklad.

Zwistig, adj. razpreni; nesložan, ne skladan.

Zwitschern, v. n. žuberiti, cvěrkutati; — n. cvěrka, cvěrkutanje, žuber, žuborenje.

Zwitter, m. jermafrodita; polutan; —gewächs, n. —pflanze, f. polutno rastje.

Zwo, f. Zwei.

Zwölf, num. dvanaest, dvanest; dv nadeset; —Uhr (Mittags), pol dne; (in der Nacht), ponoć, polnoća.

Zwölf-eck, n. dvanesterokutje; — eckig, adj. dvanesterokutan; — er, m. dvanestica; —erlei, adj. dvanaest; dvanesterověrstan; — fach, adj. dvanaesterostruk, dvan esterostruk, dvanesterostručan, dvanesterogub; —jährig, adj. od dvanest godinah; —lthig, adj. od dvanest lotah; —monatslich, adj. od dvanest měsecih; —pfünder, m. top od dvanest funtih zěrna; — pfündig, adj. od dvanest funtih; —seitig, adj. od dvanest stranah, dvanesterostran; —stündig, adj. od dvanest urah; —tägig, m. od dvanest danah.

Zwölft-e, adj. dvanaesti, dvanesti, dvanadesti; —el, n. dvanaestina, dvanestina; —ens, adv. dvana esto, dvanesto. [adj. valjevit.

Zylinder, m. valjak, valj; —sörmig, Zymbel, f. poudrica.

Zyppresse, f. kupres, čempres, cipres.

Zyfelmaus, f. Zeitelmaus.

Anton

752

2

Cosmas

Anton, n. Antun, Antonij, Antonie
(fam. Tone, Tune, Tono).

Antonia, Antoinette, f. Antonia (fam.
Tonika, Tonka, Tončika).

Apollonia, f. Apolonia, Polonia (fam.
Pola, Polka).

Arnold, m. Arnoldo.

Arsenius, m. Arsenij, Arsenio, Arsenia, Arsenie (fam. Arso, Arsa).

Arthur, m. Ardoje.

Athanasius, m. Atanasia, Atanasie,
Tanasija, Tanacko.

August, m. August, Agust.

Auguste, f. Augusta, Agusta.

Augustin, m. Augustin, Agustin (fam.
Gustin).

Augustine, f. Augustina, Agustina
(fam. Gustina).

Aurelius, m. Aurelij, Aurelio, Aurelia, Aurelie.

Aurora, f. Zora, Zorana,

Balderich, m. Balderić, Balderik.

Baldus, m. Baldo.

Balthasar, m. Baltazar (fam. Balta,
Bolto).

Baptista, m. Kërstitelj.

Barbara, Bärbel, f. Barbara, Varvara (fam. Bara, Bare, Barica).

Barnabas, m. Barnaba.

Bartholomäus, Barthel, m. Bartuo,
Bartol, Jernej, Vratolomije.

Basitika, f. Bosiljka.

Basilius, m. Vasilij, Vasilio, Vasilie,
Vasilia (fam. Vaso, Vasa, Vase).

Bastian, m. Sebastian, Šebeštian.

Bathilde, Bathildis, f. Batilda.

Beata, f. Blažena.

Beatrix, f. Beatrica, Blaženka.

Benedict, m. Benedik, Benedit, Blagoje (fam. Benko).

Benedicta, f. Benedikta.

Benigna, f. Benigna, Dobrutinja.

Benignus, m. Benigan, Dobrutin.

Bernhard, m. Běrnardo.

Bernhardin, m. Běrnardin.

Bernhardine, f. Běrnardina.

Bertha, f. Berta.

Blanca, f. Bianka.

Bläschen, n. Blažić, Blažko.

Blastus, m. Blaž, Vlasij, Vlaho.

Boleslaus, m. Boloslav.

Bonifacius, m. Bonifacij, Bonifacio,
Blagotvor.

Briotius, m. Běrcko.

Brigitta, f. Brigita.

Cajetan, m. Kajetan.

Cara, f. Mila.

Carl, f. Karl.

Cäsar, m. Cesar, Česar.

Cäsarius, m. Cesarij, Česarij, Cesar-
rio, Česario.

Cazimir, m. Kazimir.

Caspar, f. Kaspar.

Charlotte, f. Karolina, Dragoila.

Christian, m. Kristian (fam. Kěrsto,
Hristo).

Christiane, f. Kristiana.

Christine, f. Kristina (fam. Tina).

Christoph, m. Krištofor, Kěrsto.

Christus, m. Kěrst, Hrist.

Chrysofotinus, m. Zlatoust.

Clara, f. Klara.

Claudius, m. Klaudij, Klaudio, Klau-
die, Klaudia.

Claus, f. Nikolaus.

Clemens, m. Klemento, Klimenat.

Coloman, m. Koloman, Goluban.

Conrad, f. Konrad.

Constantia, f. Konstancia (fam. Štanca).

Constantin, m. Konstantin (fam. Ko-
sta, Kosto).

Constantine, f. Konstantina.

Constantius, m. Konstancij, Konstancio.

Cornelius, m. Kornelij, Kornelio.

Cornelia, f. Kornelia, Drěnka.

Corona, f. Krunija.

Cosmas, m. Kuzma, Kuzman.

Julie

→ 755 ←

Maximiliana

Julie, f. Julia, Slava, Slavica.

Juliette, f. Julika.

Julius, m. Julij, Julio, Julie.

Juno, f. Junona.

Jupiter, m. Jupiter, Gjove.

Just, Justus, m. Justo.

Justine, f. Justina, Pravdoslava.

Justinian, Justinianus, m, Justinian,
Upravda, Pravdoslav.

Justinus, m. Justin.

Juvenal, m. Mladen.

Kaliste, f. Kalista, Lěpa.

Kalistus, m. Kalisto, Lěpoje, Lěposav.

Karl, m. Karlo, Dragutin, Dragoilo.

Karischen, n. Karlica, Karlić.

Karoline, f. Karolina, Dragoila, Dra-
ginja.

Kaspar, m. Gašpar (fam. Gašo).

Katherine, f. Katarina (fam. Kata,
Kate).

Käthe, f. Käthchen, n. Katica, Katičica.

Konrad, Kunz, Kurt, m. Konrad.

Kunigunde, f. Kunigunda.

Latus, m. Veselin, Veselko.

Lătitia, f. Vesela.

Laura, f. Laura, Lavra.

Laurentius, Lorenz, m. Lovrěnac (fam. Lovro, Lovre, Lovrić).

Laurentia, f. Lovrěnica.

Lazarus, m. Lazar (fam. Lazo, Laze).

Leander, m. Leandro.

Lene, f. Lenchen, n. Jela, Jele, Jelica.

Leo, m. Lav.

Leonhard, m. Leonardo, Linarto.

Leonore, f. Eleonore.

Leopold, m. Lavoslav, Leopoldo
(fam. Poldo, Polde, Poldić).

Liborius, m. Liborij, Liborio, Liborie.

Lieschen, n. Lizika.

Livius, m. Livij, Livio, Livie.

Lorenz, f. Laurentius.

Lotte, f. Lottchen, n. Karolina, Dra-
goila.

Lothar, m. Lotar.

Louise, f. Ludovika.

Lucanus, m. Lukan.

Lucas, m. Luka.

Lucia, f. Lucia, (fam. Luce, Luca).

Lucian, m. Lucian, Lućian.

Lucius, m. Lucij, Lucio, Lucie.

Lucretia, f. Lukrecia.

Ludchen, n. Ludovičica.

Ludmilla, f. Ljudmila.

Ludolf, m. Ludolfo.

Ludovica, f. Louise.

Ludwig, m. Ljudevit (fam. Lujo, Luje).

Lycurg, m. Likurgo.

Macarius, m. Makarij, Makario, Ma-
karie, Makaria.

Magdalene, f. Mandalěna, (fam. Man-
da, Mande, Mandica).

Magna, f. Velika.

Magnus, m. Velićko.

Malachias, m. Malakia.

Marcell, m. Marcelo.

Marcus, m. Marko.

Margarethe, f. Margarěta, Margita,
Marga.

Marie, f. Maria (fam. Maca, Mara,
Mare).

Mariechen, n. Marica, Maričica.

Martha, f. Marta (fam. Martica).

Martin, Märten, m. Martin, Davorin,
Davroslav.

Martiana, f. Davroslava.

Mathias, Mathis, m. Matia (fam.
Mato, Mate, Mata, Matko, Matić).

Mathilde, f. Matilda.

Matthäus, Matthes, m. Matej.

Maurus, m. Mavar.

Mauritius, m. Mavricij, Mavricio,
Mavriciè (fam. Mavro).

Marentia, f. Maksencia.

Marenz, m. Maksenac.

Maximilian, m. Maksimilian (fam.
Makso, Makse).

Maximiliana, f. Maksimiliana (fam.
Maksa, Maksica).

48 *

Algarbien

759

E

Athen

Algarbien, n. Algarbia; —ier, m. Algarbinac; —ierin, f. Algarbina; —isch, adj. algarbinski; — adv. algarbinski, po algarbinski, na algarbinsku.

Algier, n. Algër; —er, m. Algëranin; —erin, f. Algërkinja; —isch, adj. algërski; — adv. algërski, po algërski, na algërsku.

Almiffa, n. Omiš; —er, m. Omišanin; —erin, f. Omiškinja; —er, adj. omiški.

Alpen, (die), Alpe (planine.)

Alpisch, Alpinisch, adj. alpinski; —adv. alpinski, po alpinski.

Altsohl, n. (Ung.) Zvolen.

Amerika, n. Amerika; —ner, m. Amerikanac, Američanin; —nerin, f. Amerikanka; —nisch, adj. amerikanski; — adv. amerikanski, po amerikanski, na amerikansku.

Amselfeld, n. (in der Türkei), Kosovo (polje); —er, m. Kosovac; —erin, f. Kosovka, Kosovkinja; —er, adj. kosovski.

Amsterdam, n. Amsterdam; —er, m. Amsterdamac; —erin, f. Amsterdamka; —er, adj. amsterdamski.

Ancon-a, n. Jakin; —itaner, m. Jakinjanin; —itanerin, f. Jakinkinja; —itaner, adj. jakinski.

Angermannland, f. Ingermannland.

Andalusien, n. Andaluzia; —ier, m. Andaluzac; —ierin, f. Andalužkinja; —isch, adj. andaluzki; —adv. andaluzki, po andaluzki, na andaluzku.

Anden, (die), Ande (planine).

Anhalt, n. Anbalat.

Anspach, n. Anaspah.

Antillen (die), Antile.

Antiochien, n. Antiokia; —ier, m. Antiok; —ierin, f. Antiokinja; —isch, adj. antiočki.

Antivari, n. Bar; —er, m. Baranin; —erin, f. Barkinja; —er, adj. barski.

Antwerpen, n. Antaverpa.

Apennin-en, (die), Apenine (planine); —isch, adj. apeninski.

Apulien, n. Pulja; —ier, m. Puljanin; —ierin, f. Puljanka; —isch, adj. puljski.

Aquitanie, n. Akvitania; —ier, m. Akvitanac; —ierin, f. Akvitanka; —isch, adj. akvitanski.

Arabien, n. Arabia, Arapska (zemlja); —er, m. Arap, Arapin; —erin, f. Arapkinja, Arapinka; —isch, adj. arapski.

Arcadien, n. Arkadia; —ier, m. Arkadjanin, Arkad; —ierin, f. Arkadianka, Arkadka; —isch, adj. arkadski.

Arbe, f. (Insel und Stadt), Rab; was zu — gehört, rabski.

Archipel, Archipelagus, m. Arkipelag; die Inseln des Archipels, ar kipelažki otoci, otoci od Arkipelaga.

Armenien, n. Jermania, Jermenska (zemlja); —ier, m. Jermenin; —ierin, f. Jermenka; —isch, adj. jermenski.

Arragonien, n. Aragonia; —ier, m. Aragonac; —ierin, f. Aragonka; —isch, adj. aragonski.

Asien, n. Azia.

Asiat, m. Azianin, Azianac; —in, f. Azianka, Aziankinja; —isch, adj. azianski.

Assyrien, n. Asiria; —ier, m. Asirianin; —ierin, f. Asirianka; —isch, adj. asirski.

Astorien, n. Asturia; —ier, m. Asturianac; —ierin, f. Asturianka; —isch, adj. asturski.

Athen, n. Atena; —er, m. Atenja-

Böhme

761

Bulgar

Bohm-e, m. Čeh; —en, n. Česka (zemlja); —in, f. Čehinja; —isch, adj. česki.

B von-ien, n. Bolonja; —ier, m. Bolonjanin, Bolonjez; —ierin, f. Bolonjezka; —ier, adj. bolonjski, bolonjezki.

Bošn-ien, n. Bosna; —ier, m. Bošnjak; —ierin, f. Bošnjakinja; —isch, adj. bosanski.

Boſporuſ, m. Bospor.

Boſen, n. Bolsan.

Bordeaux, n. Bordo.

Brabant, n. Brabancia; —er, m. Brabantjanin; —erin, f. Brabantkinja; —isch, adj. brabanatski.

Brandenburg, n. Brandibor; —er, m. Brandiborac; —erin, f. Brandiborka; —isch, adj. brandiborski.

Brasilien, n. Brezil, braziljska zemlja; —ier, m. Brasiljanin; —ierin, f. Brasiljka; —isch, adj. brasiljski.

Braunschweig, n. Brunſvig; —er, m. Brunſvižanin; —erin, f. Brunſvižkinja; —er, adj. brunſvižki.

Brazza, (Inſel), f. Brač; einer von—, Bračanin; eine von —, Bračkinja; zu — gehörig, brački.

Bregenz, n. Bregenca; —er, m. Bregenčanin; —erin, f. Bregenačkinja.

Breisach, n. Brisak.

Breisgau, n. Brizgava; —er, m. Brizgavljanin; —erin, f. Brizgavljanka; —er, adj. brizgavski.

Bremen, n. Brema; einer von —, Bremljanin; eine von —, Bremkinja; zu — gehörig, bremski.

Breslau, n. Breslava; —er, m. Breslavljanin; —erin, f. Breslavkinja; —er, adj. breslavski.

Bretagne, f. Bretanja; —er, m. Bretanjac; —erin, f. Bretanjka; —isch, adj. bretanjski; —adv.

bretanjski, po bretanjski, na bretanjsku.

Briefen, n. (Ung.) Brezno.

Brittanien, n. Britania.

Britt-e, m. Brit, Britanin; —in, f. Britanka; —isch, adj. britski, britanski.

Brügg-e, n. Bruž; —er, m. Bružnin; —erin, f. Bružkinja; —er, adj. bružki.

Bründl, n. Brinj, Brinje; einer von —, Brinjaniu; eine von —, Brinjka; zu — gehörig, brinjski.

Brünn, n. Běrno; —er, m. Běrnjanin; —erin, f. Běrnkinja; —er, adj. běrnski.

Brüſel, n. Bruselj; —er, m. Bruseljanin; —erin, f. Bruseljka; —er, adj. bruseljski.

Budweiß, n. Budějovice.

Budweiß-er, m. Budějovčanin; —erin, f. Budějovkinja; —er, adj. budějovački.

Burgund, n. Burgundia; —er, m. Burgundjanin; —erin, f. Burgundkinja; —er, adj. burgundski.

Buccar-i, n. Bakar; —aner, m. Bakranin; —anerin, f. Bakarka; —aner, adj. bakarski.

Buccarizza, n. Bakrac; einer von —, Bakračanin; eine von —, Bakračkinja; zu — gehörig, bakrački.

Budua, n. Budva; einer von —, Budavljanin; eine von —, Budavljanka; zu — gehörig, budavljanski.

Bukarest, n. Bukurešte, Bukreš; —er, m Bukrešanin; —erin, f. Bukreškinja; —er, adj. bukreški.

Bulgar, m. Bugarin; —in, f. Bugarkinja; —ien, n. Bugarska (zemlja); —isch, adj. hugarski; —adv. bugarski, po bugarski, na bugarsku.

Konstanz

→

767

⊗

Liffa

Kraljevkinja; — adj. kraljevački.

Konstanz, n. Kostanac.

Kopenhagen, n. Kodanj; einer von —, Kodanjanin; eine von —, Kodanja; zu — gehörig, kodanjski.

Kopreiniz, n. Koprivnica; —er, m. Koprivničanin; —erin, f. Koprivničkinja; —er, adj. koprivnički.

Korbavien, n. Kèrbava.

Korinth, f. Corinth.

Krain, n. Kranjska (zemlja); —er, m. Kranjac; —erisch, adj. Kranjski; — adv. kranjski, po kranjski, na kranjsku.

Krainburg, n. Krajn.

Krakau, n. Krakov; —er, m. Krakovljanin; —erin, f. Krakovkinja; —er, adj. krakovski.

Kremſier, n. (in Mähren), Kromeriż.

Kroat, m. Hèrvat; —in, f. Hèrvatica; —ien, n. Hèrvatska (zemlja); —isch, adj. hèrvatski.

Kreuz, n. Križevac, Križevci (gen. Križevacah); —er, m. Križevčanin; —erin, f. Križevkinja; —er, adj. križevački.

Kronstadt, n. Brašov.

Krumau, n. (in Böhmen), Krumlava.

Kulpa, f. Kupa; zur — gehörig, kupski; das —gebiet, —thal, Pokupje; ein Bewohner des —gebietes, Pokupac; eine Bewohnerin des —gebietes, Pokupka; zum —gebiet gehörig, pokupski.

Kuttenberg, n. Kutna gora.

Laak, n. (in Krain), Loka.

Laas, n. (in Krain), Lož, Lože.

Laasß, n. (in Böhmen), Ledec.

Lacedämon, n. Laćedemon, Šparta; —ier, m. Laćedemonjanin, Laćedemonac; —ierin, f. Laćedemonka; —isch, adj. lakonski; laćedemonski; — adv. lakonski, la-

ćedemonski; po lakonski; na laćedemonsku.

Lagosta (Inſel), die, Lastovo (otok).

Laibach, n. Ljubljana; —er, m. Ljubljanac; —erin, f. Ljubljanka; —er, adj. ljubljanski.

Laitha, f. (Fluß), Litava.

La Manche, f. Rukav; Canal de la Manche, rukavski kono (těsno more).

Landsberg, n. (Steiermark), Pod četěrtkom.

Landstraß, n. (in Krain), Kostanjevica.

Lapp-e, m. Laplandez; — in, f. Laplandezkinja.

Lappland, n. Laplandia.

Lappländer, f. Lappe.

Lappländisch, adj. laplandezki.

Laufiß, f. Lužica; —er, m. Lužicanin; —erin, f. Lužičkinja; zur Laufiß gehörig, lužički.

Leipzig, n. Lipsko, Lipiska; —er, m. Lipštanin; —erin, f. Lipskinja; —er, adj. lipski.

Leitmeriz, n. (in Böhmen), Litoměrice.

Lemberg, n. Lavov; —er, m. Lavovljanin; —erin, f. Lavovkinja; —er, adj. lavovski.

Leſtina (Inſel), die, Hvar; einer von —, Hvaranin; eine von —, Hvarkinja; zu — gehörig, hvarski.

Libethen, n. (in Ungarn), Lubjetova.

Licca, f. Lika; —ner, m. Ličanin; —nerin, f. Ličkinja; —ner, adj. lički.

Lieſland, n. Lüſlandia.

Lieſländ-er, m. Lüſlandez; —erin, f. Lüſlandezkinja; —isch, adj. lüſlandezki.

Liffa (Inſel), die, Vis (otok); einer von —, Višanin; eine von —, Viškinja; zu — gehörig, viški.

Mecca

S 769

S

Neufaß

Mecca, n. Meka; —ner, m. Mečanin; —ner, adj. mečki; —nerin, f. Mečkinja.

Medina, n. Medina; einer von —, Medinjanin; eine von —, Medinkinja; zu — gehörig, medinski.

Medien, n. Media.

Medier, m. Medjanin; —in, f. Medkinja.

Medisch, adj. medski.

Meißen, n. Mišnice (gen. Mišnicah); einer von —, Mišničanin; eine von —, Mišničkinja; zu — gehörig, mišnički.

Meleta (Insel), die, Mliet (otok); einer von—, Mlietjanin; eine von—, Mlietkinja; zu — gehörig, mlietski.

Michelskätten, n. (in Krain), Velesovo.

Minorca (Insel), die, Minorka.

Miskolz, n. (in Ungarn), Miškovac.

Mittelaften, n. srědnja Azia.

Mittelländisches Meer, n. srědozemno more.

Mitterburg, n. Pazin.

Modena, n. Modena; einer von —, Modenjanin; eine von —, Modenkinja; zu — gehörig, modenski.

Modern, n. (in Ungarn), Modra.

Mohr, m. Maur, Moro; —enland, n. Mauritania; —in, f. Maurkinja, Morkinja; —isch, adj. maurski.

Moldau, f. Moldavia, Karabogdanska, Bogdanska (zemlja); —er, m. Moldavac, Bogdan, Karabogdan; —erin, f. Moldavkinja, Bogdanka, Karabogdanka; —isch, adj. moldavski, bogdanski, karabogdanski.

Moluckische Inseln, die, Moluci, gen. Molukah (otoci).

Monte maggiore, n. Učka.

Montenegró, n. Cèrnagora; —iner, m. Cèrnogorac; —inerin, f. Cèrnogorka, Cèrnogorkinja; —inisch, adj. cèrnogorski.

Montona, n. (in Истрии), Matun.

Montpreis, n. Planina.

Morea, f. Morea; einer von —, Medreanin; eine von —, Morejkinja; zu — gehörig, morejski.

Morgenland, n. iztok; —länder, m. iztočanin; —länderin, f. iztočkinja; —ländisch, adj. iztočan.

Moskau, n. Moskva; —er, m. Moskov, Moskvanin; —erin, f. Moskvanka, Moskovka; —er, adj. moskovski.

Moskovit, m. Moskovié; —in, f. Moskovka, Moskovkinja; —isch, adj. moskovski.

Mosel, f. Mozela; zur — gehörig, mozeoski.

Mötting, n. (in Krain), Motnik.

München, n. Monakov; —er, m. Monakovljanin, Monakovac; —erin, f. Monakovka; —er, adj. monakovski.

Murinsel, f. Medjumurje.

Nanking, n. Nankin; einer von —, Nankinjanin; eine von —, Nankinkinja; zu — gehörig, nankin ski.

Narenta, f. Neretva; —iner, m. Neretvanin; —inerin, f. Neretvanka; —inisch, adj. neretvanski.

Narona, n. Norin; einer von —, Norinjanin; eine von —, Norinkinja; zu — gehörig, norinski.

Nassensuß, n. (in Krain), Mokronog.

Nazaren-er, m. Nazaretjanin, Nazaranin; —erin, f. Nazaretkinja, Nazarenka; —er, adj. nazarenski.

Nazareth, n. Nazaret.

Neapel, n. Napulj.

Neapolitaner, m. Napulitan; —erin, f. Napulitanka; —isch, adj. napu litanski.

Neudegg, n. (in Krain), Mirna.

Neufaß, n. Novisad; —er, m. Novo-

49

Neusiedel

770 &

Palermo

sadjanin; —erin, f. Novosadkinja; —er, adj. novosadski.

Neusiedel, n. (in Ungarn), Nižider.

Neuschl, n. Banjska Bistrica.

Neustadt, n. Novoměsto.

Neutra, n. (in Ungarn), Nitra.

New-York, n. Novi Jorak; —er, m. Novojorčanin; —erin, f. Novojor-kinja; —er, adj. novojorački.

Niederlande, die, Nizka zemlja.

Niederlande-er, m. Nizozemac; —erin, f. Nizozemka; —isch, adj. nizozemski.

Nikolsburg, n. Mikulov.

Nil, m. Nio (gen. Nila); zum — gehörig, nioski.

Niffa, n. Niš; einer von —, Nišanin; eine von —, Niškinja; zu — gehörig, niški.

Nona, n. Nin; einer von —, Ninjanin; eine von —, Ninkinja; zu — gehörig, ninski.

Nordamerika, n. sěverna Amerika; —ner, m. sěverno amerikanac; —nerin, f. sěverno amerikanka; —nisch, adj. sěverno amerikanski.

Nordische Völker, die, sěverni puci, narodi, sěverani, sěverci.

Nordsee, f. sěverno more; zur — gehörig, sěvernomorski.

Normandie, f. Normandia. [manka.

Normann, m. Norman; —in, f. Norm.

Normannisch, adj. normanski.

Norweg-en, n. Norvegia; —er, m. Norvežanin; —erin, f. Norvežkinja; —isch, adj. norvežki.

Nowgorod, n. Novigrad (ruski); nischnei —, dolnji Novigrad; einer von —, Novogradjanin (ruski); einer von nischnei —, Dolnjo-novogradjanin (ruski).

Nürnberg, n. Nurimberak; —er, m. Nurimberčanin; —erin, f. Nurimberkinja; —er, adj. nurimberski.

Oberlaibach, n. Verhnika.

Obrovazz-o, n. Obrovac; —er, m. Obrovčanin; —erin, f. Obrovkinja; —er, adj. obrovački.

Dedenburg, n. Šopron; —er, m. Šopronac; —erin, f. Šopronka; —er, adj. šopronski.

Oder, f. Odra; zur — gehörig, odarski; Frankfurt an der Oder, o-darski Frankobrod.

Desterreich, n. Austria; —er, m. Austrianac, Austrianin; —erin, f. Austrianka; —isch, adj. austrian-ski.

Dsen, n. Budim.

Dsner, m. Budimac; —in, f. Budimka; — adj. budimski.

Dlműz, n. Olomuc; —er, m. Olomučanin; —erin, f. Olomučkinja; —er, adj. olomučki.

Oranien, n. Orania.

Orkadische Inseln, die, Orkadi (otoci).

Orleanß, n. Orlean.

Orlean=er, m. Orleanin; —erin, f. Orleanka; —isch, adj. orleanski.

Oršova, n. Oršava, Eršava; einer von —, Oršavac; eine von —, Oršavka; zu — gehörig, oršavski.

Osmanisches Reich, n. osmanlinska carevina.

Ossero (Insel), die, Osor (otok).

Ostindien, f. Indien.

Ostsee, f. Š. Baltisches Meer.

Ottomanische Pforte, f. otomanska porta.

Padua, n. Padova; —ner, m. Padovac; —nerin, f. Padovkinja; —ner, adj. padovski.

Pago (Insel), die, Pag (otok); einer von —, Pažanin; eine von —, Pažkinja; zu — gehörig, pažki.

Palästina, n. Palestina; zu — gehörig, palestinski.

Palermo, n. Paleram.

Preuße

772

8

Scardona

Preuße, m. Prus; —in, f. Pruskinja;
—en, n. Prusia, Pruska (zemlja);
—isch, adj. pruski.

Pyrenäen, die, Pireneje (planine),
planine pirenejske.

Raab, n. Gjur; —er, m. Gjuranin;
—erin, f. Gjurinja; —er, adj.
gjurski.

Radgersburg, n. Radgona.

Radmannsdorf, n. (in Krain), Rado-
lica.

Raguſa, n. Dubrovnik; — vecchia,
Captat; —ner, m. Dubrovčanin;
f. Dubrovkinja; —ner, adj. du-
brovački.

Rakoniß, n. (in Böhmen), Rakovnik.

Rann, n. (in Steiermark), Brěžci
(gen. Brěžacah).

Rappoltstein, n. Rapolstin.

Ratſchach, n. (in Krain), Ráteče.

Regensburg, n. Ratisbona; —er, m.
Ratisbonac; —erin, f. Ratisbonka.

Reichenberg, n. (Böhmen) Liberk.

Reifniß, n. Ribnica; —er, m. Ribničanin; —erin, f. Ribničkinja; —er, adj. ribnički.

Resciutta, n. Běla.

Rhein, m. Ren, Rajna; zum — ge-
hörig, renski, rajnički; —thal, n.
renska dolina.

Rhodus (Inſel), die, Rod.

Rhodiser, m. Rodjanin; —in, f.
Rodjanka, Rodkinja; — adj. rod-
ski.

Rhone, f. Rodan; zur — gehörig,
rodanski.

Riesengebirge, n. Kèrkonose.

Riga, n. Riga.

Risano, n. Risan; einer von —,
Rišnjanin; eine von —, Rišnjanka;
zu — gehörig, rišnjanski.

Rohitsch, n. Rogatac; Sauerbrunnen
bei —, Slatina (štajerska).

Rom, n. Rim.

Röm-er, m. Rimljanin; —erin, f.
Rimljanka; —isch, adj. rimski.

Rosenau, n. (Ungarn), Rožnava.

Rothes Meer, n. cèrljeno, cèrveno
more.

Rußland, n. Rusia, Ruska (zemlja).

Ruff-e, m. Rus; —in, Ruskinja; —
isch, adj. ruski.

Saaz, n. (Böhmen), Žatac.

Sabioncello, n. Peljesac, Rát.

Sachſ-en, n. Saksonia, Saska (zemlja); —e, m. Sas; —in, f. Saskinja.

Sajo, m. (Fluß in Ungarn), Slana.

Salona (Stadt), n. Solin; einer von
—, Solinjanin; eine von —, So-
linka, Solinkinja; zu — gehörig,
solinski.

Salona (Fluß), f. Jadar; zur — ge-
hörig, jadarski.

Samarit-er, m. Samaritanin, Samaritanac; —erin, f. Samaritanka; —anisch, adj. samaritanski.

Saracen-e, m. Saracen; —in, f. Saracenka; —isch, adj. saracenski.

Sardinien, n. Sardinia.

Sard-e, m. Sardinjanin, Sardinac;
—in, f. Sardinka; —isch, adj.
sardinski.

Sau, Save, f. Sava; zur — gehörig,
savski; das —gebiet, Posavina;
ein Bewohner des —gebietes, Posa-
vac; eine Bewohnerin des —gebie-
tes, Posavka, Posavkinja; zum —
gebiet gehörig, posavski.

Savohard, m. Savojanin; —in, f.
Savojka, Savojkinja.

Savohen, n. Savoja; zu — gehörig,
savojski.

Scardona, n. Skradin; zu — gehörig, skradinski; der Wasserfall von —, skradinski slap; einer von —, Skradinjanin; eine von —, Skradinkinja.

Udine

775

Zweibücken

Udine, n. Vidam.

Ukraine, f. Ukrajina; einer aus der —, Ukrajinac; eine aus der —, Ukrajinka; zur — gehörig, adj. ukrajinski.

Ungar, m. Ugrin; —in, f. Ugarka; —n, n. Ugarska (zemlja); —isch, adj. ugarski, vgl. Magyar.

Beglia, f. (Insel und Stadt), Kèrk; einer von —, Kèrčanin; eine von —, Kèrčinja; zu — gehörig, adj. kèrčki.

Benedig, n. Mletci (gen. Mletakah).

Venetian-er, m. Mlečanin; —erin, f. Mletačinja; —isch, adj. mletački.

Verbenico, n. Vèrbnik; einer von —, Vèrbničanin; eine von —, Vèrbničinja; zu — gehörig, vèrbnički.

Vereinigte Staaten von Nordamerika, sjedinjene dèržave sèvernoamerikanske.

Veröz-e, n. Věrovitica; —er, m. Věrovitičanin; —erin, f. Věrovitičinja; —er, adj. věrovitički.

Besuv, m. Vezuvij; zum — gehörig, adj. vezuvijski.

Versailles, n. Versalje (gen. Versaljah); einer von —, Versaljanin; eine von —, Versaljinja; zu — gehörig, versaljski.

Bilach, n. Bělak.

Virginien, n. Virginia; —ier, m. Virginac; —ierin, f. Virginka; —isch, adj. virginski.

Bistnada, n. (in Иstriен), Višnjana.

Waizen, n. Vac; —er, m. Vačanin; —erin, f. Vačinja; —er, adj. vački.

Wallach, m. Vlah, Karavlah; —ci, f. Vlaška, Karavlaška (zemlja); —in, f. Vlahinja; —isch, adj. vlaški, karavlaški.

Varasdin, n. Varaždin; —er, m.

Varaždinac; —erin, f. Varaždin ka; —erisch, adj. varaždinski.

Warschau, n. Varšava, Vèršava; —er, m. Varšavljanin; —erin, f. Varšavka, Varšavkinja; —er, adj. varšavski.

Weichsel, f. Visla; zur — gehörig, vislanski.

Weichselburg, n. (in Krain), Višnja gora.

Weißenfels, n. (in Krain), Běli kamen.

Weißkirch, n. (in Böhmen), Hranice.

Weißkirchen, n. (im Banat), Běla Cèrkva.

Westindien, f. Indien.

Westfal-en, n. Vestfalia; —er, m. Vestfalac; —in, f. Vestfalka; —isch, adj. vestfalski.

Wittingau, n. Kalov.

Wien, n. Beč; —er, m. Bečanin; —erin, f. Bečinja; —er, adj. bečki.

Wieselburg, n. (in Ungarn), Mošonj.

Wippach, n. (in Krain), Vipava.

Zara, n. Zadar; —vecchia, n. Biograd (morski); —tiner, m. Zadarnin; —tinerin, f. Zadarka, Zadarkinja; —er, adj. zadarski.

Zembla nova, f. Nova zemlja; einer von —, Novozemac; eine von —, Novozemka; zu — gehörig, adj. novozemski.

Zeng, n. Senj; —er, m. Senjanin; —erin, f. Senjka; —er, adj. senjski.

Zilli, n. Celje; einer von —, Celjanin; eine von —, Celjka; zu — gehörig, adj. celjski.

Zips, n. (in Ungarn), Spiš.

Zirina (Insel), f. Dèrvenik.

Znaim, n. Znojmo.

Zweibrücken, n. Dva mosta; einer von —, Dvomoštanin; eine von —, Dvomostinja; zu — gehörig, adj. dvomostanski.