BAILO

155

BAJAM

goravi, za malu djecu, kad još ne mogu upravo
da idu, nego tako pijuž. — Postaćem je dem. od
bahati; isporedi bahtati.

BAILO, m. tal. bailo, legatus, poslanik. xvi
rijeka. isporedi balije. Neka i vaš bailo uzna.
Starine 10, 8.

BAINSKO SELO, u. vidi Bansko selo.

BĀĪR, m. ripa, brijcy, obala. Od tur. bajyr,
střměn. u naše vrijeme, između rječnika samo u
Vukovu. pišu i bajir Na bajiru. Sr. Nov. 1868. 199.

BAIZICA, f. neki matir al morski. L. Zore, rib. 22.

BAJ. m. 1. upravo vika, a po noj zlo, nesreća,
u kojoj se ciče, ejulatus, res adversae. samo u
jednoga pisca xvi rijeka. postańa tamna; može
biti da je vaj, promijenirsi v na b. Ki no toku
baju nas pridati napi, krvi tuje žaju, svoju pivši,
zapi. M. Marulić 52. naštampano je vaju, ali na-
pomenuto da u starijim izdanima stoji baju. —
ista riječ može biti da u i ocom primjeru:
Pakal je nih mijo... Jere u tom stahu u vike
vapiju, baju vazda zvanu, skubu, ter se biju. M.
Marulić 117. gdje riječi, baju vazda zvanu! može
biti da su rečene o, stanu'. — 2. incantatio, ba-
jane. samo na jednom mjestu prošloga vijeka.
Komu baj, tomu vaj, bajalici bio kravaj. Poslov.
danić. 48. — 3. u zagoneci o žiru, iza šaj (koje
vidi): Šiga miga boga moli da joj šaj baj vrat
slomni, da šiga miga rahat bude (svirne i žir).
Nar. zag. nov. 202.

BĀJA, m. vidi Bajo. Dolazi od xiv vijeka. Popš
Baja. Glasnik 27, 292. Baja. S. Novaković, pom. 44.
Između Baje kneza i popa Janka. Prot. sab. mag.
29. Kad to vidi mladna adnađ Baja. Nar. pjes. vuk.
3, 559. Baja Manojlović. Rat 342.

2. BĀJA, f. hup bauk. u naše vrijeme, između
rječnika samo u Vukovu. Ne idi u tu travu, uješće
te baja. N. Dučić.

3. BĀJA, f. vidi abajija, od kaje je i postala
okrušvi se sprijeda i u sredini sažečvi se. samo
u Vukoru rječnika, gdje se napomne da se govori
u Dalmaciji.

4. BĀJA, m. hyp. brat. u Slavoniji. M. Mesić.
isporedi bato, bača.

5. BĀJA, f. ravoš u Bačkoj. pomiše se prije
našega vremena, između rječnika samo u Vukovu.
Baja. S. Novaković, pom. 124. Iz Baje. Norini,
prip. 58. 59. Baja. Sem. prav. 1878. 29.

BĀJAC, Bājca, m čovnjek iz Baje. samo u Vu-
kovu rječnika.

BĀJĀČ, bajáča, m. incantator, bajalac, bahor-
nik. Akcenat ostaje łakav je u gen. sing.; samo
se mijena u roc. sing. bajāču, i roc. pl. bajāči;
zadni je slog dug u gen. pl. bajāča. — Dolazi od
xvii rijeka, u rječnicima ga nema osim Vukora.
— Korijen cidi kod bajati. — Privari ji (davao)
po ovi hudi svoji bajalicami i bajači. I. Ančić,
vrata 2, 4, 82. Nosiše ga na bajače, da ga obaju.
Nar. pjes. vuk. rječ. 12b Što bajalica ili bajač
govori kad baje. Vuk, rječ. 16b. Bajač govori dałe.
M. Đ. Milićević, živ. 2, 53. Koja (aspidja) ne čuje
glasa bajaju, vraćaju, vještu u vračańu. Đ. Da-
ničić, psal. 58, 5. Ako ujede zmija prije bajańa,
ništa ne će pomoći bajač. Đ. Danićić, prop. 10, 11.

BAJAČA, f. mjesto kod Svilajnice u Srbiji.
Čajir u Bajači. Sr. Nov. 1878. 460.

BAJÁČICA, f. incantatrix, bajalica, bahorica.
— Zadati je slog dug u gen. sing. bajáčicé, instr.
sing. bajáčicôm, a oba zadna u gen. pl. bajáčicâ.
— U naše vrijeme; u rječnika nijednom. Vješte
bajačice. Đ. Danićić, naum 3, 4.

BAJÁGA, vidi bajagi. J. Bogdanović.

BAJÁGI, quasi, kao, tobežo. turski bajagy, obično,
prosto, u naše vrijeme, u rječniku ni jednom. vidi
bojagi. Jer ga svaki prstom ubode u pleći, u prsi
i de ko može, kao bajagi da ga je orao ukłunuo.
V. Vrčević, igre 18.

BAJAGIĆ, m. selo u Dalmaciji blizu Sińa.
Schem. spal. 1862. 10.

BAJAKIĆ, m. prezime. u naše vrijeme. D. Avra-
mović, sv. gora. 256.

BĀJALAC, bajaoora, m. incantator, bajajač, bajac,
bahornik. Akcenat ostaje, samo su u gen. pl.
oba zadna sloga duga: bajalacā. Dolazi od xvii
rijeka, i toga rijeka s nepromijenim 1 na o u
oblicima u kojima se sada mijena, i tada je drugi
slog dug: bajālea; sa o mjesto 1 ima Stulić. Iz-
među rječnika dolazi samo u Stuliću (, qui fabu-
latur'). — Korijen cidi kod bajati. — Svi čara-
nanici, bajaleci (, bojalci'), Surkaveci, gataoci, sve su
sluge djavaoske. I. Ančić, ogl. 69.

BĀJALICA, f. incantatrix, bahorica, bajarica,
bajarica. Akcenat ostaje, samo je još zadni slog
dug u gen. sing. bajalicē. instr. sing. bajalicēom,
i oba zadna u gen. pl. bajalicā. — Dolazi od xvii
rijeka, a u rječniku nema ni jednom osim Vukora.
— Korijen cidi kod bajati. — Ne viruju u boga
čaratanici. nego u čari, bajalice i koji sumle što
godi od vire. I. Ančić, vrati 2, 4, 26. Privari ji
(davao) po ovi bajalicami i bajači. 82. Kano je
u bajalica zivanje. 27. Andeli su pakleni svi čara-
nanici i bajalice. I. Ančić, ogl. xxii. čaratanice,
bajalice, gatalice. 46. Privaraju priproste kano
vrači i bajalice. S. Margitić, fala 177. Ne viro-
vati ni cigankam ni bajalicam. 285. Grih je viro-
vada je nijesu lažlivi oni nauci, koji se daju od
vrača, od ciganki i od drugih bajalica. I. Grli-
čić 32. Bajalice, občinači, vražalice, hudobnići,
svi takovi naricaju dugе sreće и godišta. J. Ka-
vaņin 470. Draže su vam babe bajalice neg mo-
litve Marije divice. L. Ļubuški 32. Uteku se
caralicam, čarovnikom, bajalicam. J. Filipović,
prip. 1, 250. Nikoji se k čarovnikom i bajalicam
utiču, od nih likarije i pomoć ištu, to jest od
istoga djavlja. A. Kanižić, bogoć 480. Koji od
vračara i vraćarice ili ti bajalice viće ustraži.
I. Velikanović, upuć. 3, 104. Vračare i bajalice
ne imaju se nikako podnositi. J. S. Rełković,
kuć. 372. Persijanci k nima poslaše svoje helčije,
babe bajalice i čarataré. M. A. Rełković, sabr. 33.
Komu baj, tomu vaj, bajalici bio kravaj. Poslov.
dan. 48. Razbole se kupus na slanini, k němu
zovu proju bajalici, proja baje, kupusa nestaje.
Nar. pjes. vuk. 1, 533. Kad videše sluge, svi se
od straha i od cuda prepadoše и pobjegoše kazu-
jući caru, dok i sam car vide, i brže boje opet
za bajalicu, a ona mu odgovori da lijeka ne zna
nikakoga, nego da druge bajalice doবাই. Car
po tom hodaše na mnoge bajalice. Nar. prip. vuk.
146. Što bajete kao bajalice, ali babe kad u bob
vračaju? P. Petrović, vijen. 67. Kad bajalica u
veće beleži travu, da je u jutru iskopa, ona go-
vori. M. Đ. Milićević, živ. 2, 30. Bajalica sedne
kod praga u kuću, pa kažiprstom desne ruke udara
u palac i u onaj do maloga prsta, govoreći. 42.

BAJÁLÓ, m. vidi bajáv. samo u Vukovu rječ-
niku.

BĀJALOVIĆ, m. prezime; od bajalo; u naše
vrijeme. Łubomir Bajalović. Rat 320. gdje gdje se
uzima kao da je postalo posmijeha radi. V. Bogi-
šić, zbor. 17.

BĀJAM, m. vidi badem, od koga će biti i po-
stao. Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika

BAJAMOV

156

BAJČETINA

u Belinu (457) i u Vukovu, (gdje se pomilic da je Vuk čuo u Crnoj gori). — a) drvo: Kano bajami ali ti praskve, koje brzo procvatu, ali ako dune vitar, na ti čas izgube cvijet. S. Margitić, fala 149. U Mostaru procvali bajami. Nar. pjes. vuk. here. 121. — b) rod: Metni malo razlaza trave, ili kolik bajam kozlaca. J. Vladmirović, lik. 32. Biše plod učinila to jest bajame zrile. A. Kačić, kor. 93. Ľupinu od oraha, od bajama, od lišnaka. M. Dobrećiš 398. Puna sitnica bajama, među nju orah (mješec i zvijezde). Nar. zagon. nov. 129. Bajamgorki, slatki, mekiš, amara, sativa, fragilis. B. Sulek, ms. 8.

BĀJAMOV, adj. vidi bademov. smole bajomave isuši „ peći. J. Vladmirović, lik. 36.
BĀJAMSKĪ, adj. vidi bajamov. samo u Belinu rječniku (457a).

BAJANAC, Bajanca, m. ņeko mjesto u Srbiji u okrugu smedererskom. Niva u Bajancu. Sr. Nov. 1864. 481. Vinograd u Bajancu. 1873. 127.

BĀJĀNĒ, n. incantatio. — Dolazi od xvii vijeka; a u rječniku samo Vukovu. — Gonetaņa, koja se čine po bajuņi ili po lijeņatu ptica. S. Matijević, isp. 47. Metati ždrbi s ugovorom djavaoskijem, kako se čini u čari, u bajuņu, gjesh jest smrtni. 48. Ako bi činio, ali ufao u čarke ali u bajaņa. P. Posilović, nasl. 108. Od duha paklenoga koju pomoć iskat po čarkah, vraćajuņu, bajuņu. I. Ērlićiš 33. Ove su vrste čarke i bajuņa okolo imaņa i krava... grablama k sebi potežući, nike rči govoreći, konce motajući od drva od drva. F. Lastrić, ned. 324. Ovo je bajaņe, čaraņa i zaslipleņe. Đ. Rapić 169. Virujući u različita bajaņa i gataņa. A. Kačić, razg. 102. Svo vrste čaraņa i bajaņa. I. Velikanović, upuć. 1, 428. Uza svako se bajaņa uzima ili strući bosjaka, ili srp, ili nož, češał, čen bela luka, zrnce soli, itd. M. Đ. Milićević, živ. 2, 30. — metati se na bajaņe, t. j. dati se kao na kakuću bajati: Ma se sveta čelad ne meču na bajanja, nego prokleta i od djavala privarena. U. Ančić, vrat. 2, 4, 27. — što se želi bajuņem ukloniti, može biti u gen. s prijedl. od: Ja ću pustiti na vas zmije, od kojih nema bajaņa. D. Danićić, jer. 8, 17.

BĀJARICA, f. vidi bajalica. Dolazi prošloga vijeka u jednoga pisca; u rječniku nema ni jednom. Draže su pam babe bajarice neg molitve Marije divice. T. Babić 30.

BĀJAT, adj. turski bajat, star; govori se o čemu što nije skorašne nego kvarno od duga stajiņa, vetus, non recens. samo u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. isporedi bajatan. Bajat hleb. Vuk, rječ. 12b. — u pjesmi i o ledima koja su mnogo podnijela: Tale junak bajatijeh leda. Nar. pjes. juk. 438.

BĀJATAN, bājatna, adj. vidi bajat, od čega je i postalo. Samo u Vukovu rječniku: bajatno meso.

BĀJATI, bājêm, impf. incantare; isporedi baboriti. — Akcenat se mjeņa samo u imperativu cijelom: bāj; na prvom slogu bez promjene, a drugi je dug osim praes. još u cijelom imperf. bājāh; u aor. 2 i 3 jed. bājā; part. praes. bājūći; part. praet. act. bājāv, bājāvši; part. praet. pass. bājān. Dolazi od xv-xvi vijeka: vidi dalet pod 1 prvi primjer; nema ga Vrančić ni Mikaļa ni Bella ni Voltijsi, a ima Bjelostjenac, Jambresić, Stulić (u koga je „fabulas narrare‘), Vuk. — Korijen bha udarati, zujati, mrmlati, saptati.

1. neprelazno: a) bez i čega čega bi se ticalo bajaņe: Gdi je Čirče vražala, i gdje se rijet more da je judi stvarala u zvijeri od gore, i gdi je bajala i gdi je svom oblasti pod zemljom vladala pakljene propasti. M. Vetranić 2, 172. Nike žene

koje baju, čaraju i na mnogo načina vraguju. I. Ančić, vrata 2, 4, 82. Nauče bajati, te im rešeto se okreće. F. Lastrić, ned. 324. Proja baje, kupusa nestaje. Nar. pjes. vuk. 1, 583. Što bajalica govori kad baje. Vuk, rječ. 16. Što bajete kao bajalice? P. Petrovic, vijen. 67. — b) nad kim: Sve su sluge djavaoske, prem da govore molitve dobre nado nemoćnom čeladju bajuć. I. Ančić, ogl. 70. Zovu bajavice te im baju... nad bolesniči. F. Lastrić, ned. 324. — b) kod koga: Zovu bajavice te im baju kod dice „bešici. F. Lastrić, ned. 324. — d) komu: Koji se utječete k rečenim namisnikom djavoskim da vam baju i čaraju. F. Lastrić, ned. 323. Pa mu doveli bajalicu da mu baje. Vuk, rječ. 12. On dođe da mu baje. M. Đ. Milićević, živ. 1, 97. Bajem Pavlu da mu bude lek. 120. Ovako deci baju. 104. Ovako baje onome kome su veštice naudile. 118. Kad koga boli po srcu, onda mu ovako baju. 2, 61. komu čim: Dici čaraš a i uglenem bajěš. M. A. Rełković, sat. 61. komu u dlan: Viruju cigankama kad im u dlan baju. F. Lastrić, ned. 324. — e) od čega: Baba ovako baje od uroka. M. Đ. Milićević, živ. 1, 105. Od micine ovako baju. 110. Od hala baju ovako. 119. — f) oko čega rukom: Govori bajalica kad lijevom rukom baje oko kake boletice. Vuk, posl. 109. — u prenesenom smislu „oko čega bajati“, kao baviti se oko čega tajno, truđeci se dobiti ga: Generali na dukate daju, kim Slavonci oko vina baje. S. Stefanac 15.

2. prelazno: a) objekat samo riječ što s dat. i prijedlogom k: K ovoj sitvi mlogi štošta baju. J. S. Rełković, kuć. 119. — b) ranu: Kad zmija ujede, bajalica baje ujedeno mesto govoreć. M. Đ. Milićević, živ. 1, 114. — c) komu uroke: Bajuci deci uroke. M. Đ. Milićević, 1, 104.

3. sa se: pasivno: baje se čelade: Jesu li bajali oli se činili bajati. A. Kadčić, bog. 248. baje se boletica: Vručom (repom) oblaše se vrat i baje se ovako. M. Đ. Milićević, živ. 2, 49. i rječi koje se govore bajući: Bajalica dode i obaje basum, koja se obično baje od uroka. M. Đ. Milićević, živ. 1, 84.

BĀJAVAC, bājāvca, m. vidi bajalac. samo u Jambresćevu rječniku (gdje je kajawski bajavec). Akcenat ostaje kakak je u gen. sing., samo u gen. pć. nije drugi slog dug nego oba zadna: bājavacā.

BĀJAVICA, f. vidi bajalica, s kojom je i u akcentuaciji jednaka. dolazi prošloga vijeka; između rječnika samo u Jambresćevu. — Kojeno se utječete bajavicam da vam nad dicom divje molitve govore. J. Banovac, pred. 102. Maloumni utječu se k bajavicama. F. Lastrić, ned. 324. Bajavica nije zla govorila, nego molitvice. 324.

BAJĀZAT, m. vidi Bajazit.

BAJĀZET, m. vidi Bajazit.

BAJĀZIT, m. turcko ime muško, koje glasi i Bajazat i Bajazet. isporedi Pajazit. — a) sa i pred t: od xiv vijeka. Caru Bajazitu. Spom. sr. 1, 223. — b) sa a pred t: xvi vijeka: Sultans Bajazat. Mon. serb. 545. — c) sa e pred t: od xvii vijeka. Car Bajazet. I. Gundulić 567. Bojeći se Bajazeta. J. Kavaņin 191.

BĀJČE, Bājčeta, negda Bājžete, n. hyp. Bajo. Dolazi prije našega vremena u sada nije u običaju. S. Novaković, pom. 43.

BĀJČETA, m. ime muško, postalo od imena Bajče, koje vidi. dolazi i prije našega vremena, između rječnika samo u Vukovu. S. Novaković, pom. 43.

BĀJČETINA, f. selo u Srbiji u okrugu krajujevačkom. K. Jovanović, reč. 117. i brdo kod

BAJŠA

158

BAKAMITI

BÂJŠA, f. selo u Bačkoj. spomiņe se i prije
našega vremena. S. Novaković, pom. 123. Sem.
prav. 1878. 29.

BAJJÛNÊT, bajunéta, m. fr. baionnette. isporedi
bajon. u naše vrijeme. Dočeka ih dvanaest sol-
data pod mušketim i pod bajunetim. Nar. pjes.
juk. 513. Stade klepet noža i paloša, bajuneta,
sabje i hangara. Nar. pjes. vuk. 5, 344. — i pušku
na kojoj je bajunet zovu tako: Da su kadri mladi
Crnogorci na militar carski udariti i s puškama
plosramit' lubarade, s noževima puške bajunete.
Nar. pjes. vuk. 5, 326.

BAJUNÉTA f. vidi bajunet. U soldata nigda
kuće nema, kuća mu je siňa kabanica, . bajuneta
kučna podumenta. Nar. pjes. mar. 198.

BAJUŠIĆ, m. prezime, koje dolazi prošloga vi-
jeka u jednoj pjesmi. Sreća bješe izn'jela dunda
Đura Bajušića. Nar. pjes. bog. 219.

BAJZ, m. neki krupan šaren grah tačkas u
Međumurju. u jednoga pisca našega vremena. B.
Šulek, im. 8. može biti od maj. bajsz, brk.

BAK, m. dens sermone infantium, zub u male
djece. samo u Vukovu rječniku, gdje se dodaje: po-
najviše se govori pl. bâci; tako žene tepajući
zovu zube u male djece, kad in počinu nicati.
mjesto bak govori se i bauk i baučak, a u Boci
i vučići'. — Postačem može biti sažeto bauk.

1. BÂK, m. taurus, bik. — Akcenat u gen. pl.
bâkâ. — Dolazi od XVI vijeka (najprije u Vran-
cićiju rječniku) a u rječenicima svijem osim Da-
ničiće (a u Bjelostijenčevu se dodaje da se govori
u Dalmaciji a u Vukovu da je Vuk čuo je Li-
vatskoj). — Postaňa tamna se u zna je u li-
umetno mjesto ‒ ili stoji od postaňa; može biti
da je od kor. bhak (od bha) udarati, silnu biti.
isporedi bakati, bakjati, baknuti, i bačva (scupae)
bakovit, bákoňa. — a) u pravom smisłu:
Ka dvima bisnim bakom ju vezaše. F. Vrančić,
ziv. 6. Storogi bakovi, kim slike reč ne vin. D.
Baraković, vil. 305. Bak svezan... izgubi svoju
naglost. M. Radnić 348. Obijesni junci i baci. I.
Dordić, salt. 64. Kojaše bake i ostale živine ne-
razložite. Besjede krst. 195. Gdi bak laza ne opazi,
odma pod plašt ne ulazati; al vratnice kada sinu,
siva goveda škode sinu. V. Došen 91. Vi pomamni
bludni baci! 109 — b) znak na nebu od zivjezda,
taurus. Bella 724a. isporedi bika.

2. BÂK, turski bak, gledaj, imperativ od bak-
nak, gledati. dolazi od prošloga vijeka kad se
kazuje kako Turci govore, kao gle. Bak, reč tur-
ska: gledaj. J. Rajić, boj 45. Bak. Vuk, nar. posl.
324. isporedi baka.

BAKÁ, f. hyp. bába. Akcenat se mijena u voc.
sing. báko, u voc. pl. bâke; a samo je i drugi
slog dug u gen. sing. bákê, instr. sing. bákôm,
gen. pl. bákâ. — Dolazi od prošloga vijeka, iz-
među rječnika samo u Vukovu. — a) za staru
ženu: Slušajte bake i svi pripresti! A. Kanižići,
uzroci 166. Naođaše se tada u Jeruzolimu jedna
baka proroćica, imenom Ana. F. Lastrić, ned.
37. Što kukave bake rađe. V. Došen 165. Ne-
moj mislit da te baka vara. M. A. Rełković,
sat. 60. Za što je svakom milije gledati lepu ne-
vestu nego kašlavu baku. D. Obradović, sav. 52.
Daćemo ti staru baku. Nar. pjes. vuk. 1, 187.
Pomizi bog, bako! Nar. prop. vuk. 55. — b) za
očinu ili materinu mater: Ja ću tebe, bako, sje-
tovati. Nar. pjes. vuk. 2, 480. Je l' mi zdravo
mati stara moja, stara majka još i stara baka?.
Nar. pjes. juk. 55. — c) za svekruv: Nek se baka
pazi da ju snaša i ne sgazi. V. Došen 157. Na-
redi da za sobom ostavaju klasje neka bi lašne

vriću nakupila (Noemina) i svojoj baki ponila.
A. Kačić, kor. 142. — d) za punica: A Komnen
se u punice svrati, baki dade od zlata jabuku.
Nar. pjes. juk. 88.

1. BÂKA, turski bakâ, gledaj, gle! isporedi 2
bâk. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vuk-
ovu. Baka more Petre kapetane! Pjev. crn. 157.
— može imati uza se gen. kao gle, u čudu: Baka
replije! Nar. posl. vuk. 11.

2. BÂKA, glas žabli, u zagoneci o žabi: Nešto
hoda po putići u zelenu kaputići, zube dreći,
oči peći, i još čini: baka, baka. Nar. zagon. nov. 50.

BAKÂLÎČ, m. prezime, koje dolazi u početku
našega vijeka, može biti od arap. bakâja, ostali,
ostali a životu, ostatak od čega god. Luku Ba-
kajlića. Prot. šab. mag. 73.

BÂKÂL, bakála, m. arap. bakkâl, trgovac koji
prodaje koje šta što je za jelo (sir, maslo, med
itd.), caupo, condimentarius. Od prošloga vijeka,
između rječnika samo a Vukovu Bakali i lončari.
D. Obradović, bas. 377. — dolazi i kao nadimak:
Todor Bakal. Bud. spom. glasn. II. 3, 73. I kakav
je Bakal Milosave. Nar. pjes. vuk. 4, 244.

BAKÂLÂČ, bakaláča, m. vidi bakal, ali se go-
vori pogrdno kao čifa. u naše vrijeme, između
rječnika samo u Vukovu (gdje se napomiine da se
govori u Bačkoj). Bakalači kolo vode, a paori
glede. Nar. pjes. vuk. rječ. 13a.

BAKÂLÂJ, bakalája, m. tal. baccalá i bacc-
lare, gadus morhua, nem. stockfisch. isporedi
bakalar i bakaj. u naše vrijeme, između rječ-
nika samo u Vukovu (gdje stoji da je někaka
morska riba i da se govori u Boci). Svaka riba
voda a bakalaj vojvoda. Nar. posl. vuk. 276.

BAKÂLÂR, bakalára, m. vidi bakalaj, u naše
vrijeme. Bakalari, gadoidei. J. Pančić, ribe 160.
Bakalar: o němu zagonetka: Dug dugonja mrtv
leži: kod nas mu je rep a glava u Misir. Nar.
zagon. nov. 4. tako se zove i u hrvatskom primorju.

BAKÂLITI, bàkâlîm, impf. cauponam exerc-
cere, raditi bakalsku radńu. u naše vrijeme. Po-
ceo je nešto bakaliti. J. Bogdanović.

BÂKÂLKA, f. žena bakalova. samo u Vukovu
rječniku.

BÂKÂLNICA, f. taberna condimentarii, bakal-
ski dućan. samo u Vukovu rječniku.

BAKÁLOV, adj. što pripada bakalu. samo u
Vukovu rječniku.

BAKÁLOVIĆ, m. prezime; po ocu bakalu. D.
Avramović, sv. gora. 253.

BÂKÂLSK1, adj. što pripada bakalima, što
je onako kao u bakala. u naše vrijeme, između
rječnika samo u Vukovu. Bakalski dućan. Vuk,
rječ. 13a.

BAKÂŁÂR, bakalára, m. vidi bakalaj. u naše
vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu (,riba
posołena, baccalá, merluzzo, asellus salitus'). Pri-
hvati se i on bakalara. Dubrovnik 1870. 23. Go-
vori se i u Hercegovini. N. Dučić.

BAKÂLÊNE, n. radňa bakalska. isporedi ba-
kaliti. Baš mu bakałeňe ne ide u ruku. J. Bog-
danović.

BÂKAM, m. turski bakam, varzilo; crvena boja
kajom Turkićima mažn lice i nokte i obrve. u naše
vrijeme. Na ń udara bakam i bjelilo. Nar. pjes.
vuk. herec. 13. Diže s lica bakam i bjelilo. 36. I
udrila bakam na obrve. 164.

BAKAMITI, bàkamîm, impf. mazati bakamom.
— sa se refl.: Ne b'jeli se i ne bakami se. Nar.
pjes. vuk. herec. 158.

BAKANET

159

BAKLAČA

BAKANET, m. *ńeka vodena ptica u Dalmaciji.*
M. Pavlinović.

1. BÁKAR, bàkra, m. turski bakyr, mjed, eu-
prum. Od prošłoga vijeka, između rječnika u Vol-
tigijinu, Stulićevu i Vukovu. Podavaše od ruda
bakra, olova. E. Pavić, ogled. 132. Kako će ba-
kar u zlato pretvarati. D. Obradović, p. 240.
Bakar i gvožde zaŕdava. J. Rajić, pouč. 1, 4b.
Il od bakra il kositra bile. J. S. Rełković, kuć. 291.
— prošłoga vijeka na jednom mjestu gen. sing.
bakara: Osvojiše topove mnoge i šatore, .. bakara,
masla. Glasnik 20, 10.

2. BÁKAR, Bàkra, m. grad u hrvatskom pri-
morju, tal. Buccari; pomine se od XIII vijeka, iz-
među rječnika samo u Vukovu. Iz Bakra plovan.
Zak. vinod. 55. Crikvi s. Marije pod Bakrom.
Mon. croat. 64. U Bakru, knežije vinodolske gradu.
F. Glavinić, cvit. 229. Bakar. Schem. segn. 1871. 60.

1. BÁKARAC, Bakarca, m. selo u hrvatskom primorju blizu Krajevice. Schem. segn. 1871. 61. Pregled 6.

2. BAKARAC, Bakarca, m. nadimak, u početku našega vijeka. Jovi Bakarcu. Prot. šab. mag. 189.

3. BAKARAC, bakarca, m. baccharis L. u
djēnoga pisca našega vremena, u koga je kajkavski
bakarec. B. Šulek, im. 8.

BÁKÁRAN, bàkârna, adj. vidi bakren. Dvori
su mu od suhoga zlata, na avliji bakarna kapija.
Nar. pjes. srem. 98.

BAKÁRICA, f. mala daska, ,može biti za to
tako navzana (u Dalmaciji) što se najviše od
Bakra dovozila'. M. Pavlinović.

BAKARIJA, m. tursko ime muško. I onoga
starog Bakariju. Bos. prija. 1, 39.

BAKARLI, adj. turski od bakar, vidi bakren.
u jednoga pisca prošloga vijeka. ne mijena se po
oblicima. Bakarli lonaca. I. Zaničić 16. Mangura
bakarli pinez. 246.

BAKÁRLIJA, f. stapia, stremen, uzenėdija, ba-
kraciška. Od tur. bakarli; vala da je najviše bi-
vala od bakra, te je po tome tako navzana. Do-
lazi u nase vrijeme, između rječnika samo u Vu-
kovu. Bije něga oštetu bakarlijom. Nar. pjes. vuk.
2, 459. Ūdara ga tumbak-bakarlijom. 2, 560. Obje
noge niz vranca opruži, te u zlatne vrže bakar-
lije. 3, 28.

BÁKARSKÍ, adj. što pripada Bakru. Zakon
bakarski. Mon. croat. 165. Strane bakarske. D.
Baraković, vil. 253.

BAKÁRUŠA, f. tintinnabulum aeneum, ba-
krenio zvono što se veženica na vola na drugo ž-
vineno. isporedi što je venica, bronza, ili klepa-
tuša. Samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da
se govori u Srijenu).

BÁKAT, bâkta, m. vidi kod bahat, m.

BAKATI, impf. increpare. samo u jednoga
pisca XVI vijeka, samo u infinit. — Postašem
može biti od kor. bhak (od bha), lupati, vikati,
karati; isporedi bakłati, baknuti, i bàcati, i bàk
(bik). — Bakat ili pokarati prigrišajuštih. Š. Bu-
dinić, sum. 157.

BAKČA, f. vidi bašča.

BÁKČINA, f. augm. bakča. vidi kod báščina.

1. BÁKETA, f. tal. bacchetta, šibika, prut, štап,
palica, baculum, isporedi bakita. — Od prošłoga
vijeka, između rječnika samo u Vukovu (gje stoji
da se govori u Risnu, i s akc. bàketa, koji ne će
biti dobar). Bi od mnogih zazvan jezik baketom
ili šipkom. S. Margitić, fala 255. Starom Joku
srebrnu baketu. Nar. pjes. vuk. kovč. 109. Kad

ko do smrti bude kakav starješina u opštini,
kaže se (u Risnu): umro pod baketom. Vuk,
kovč. 109.

2. BÁKETA, m. ime muško; postašem od imena
Báko, koje samo nije u običaju a koje je moglo
postati od imena od kojega je i Bajo; isporedi
Baković. — Ali ne će Baketa hajduće. Nar. pjes.
juk. 576.

BAKÉTINA, f. augm. bàka. u naše vrijeme, u
rječniku ni jednom. Kažu mu da je opet ona ba-
ketina došla. Nar. prip. bos. 1, 98.

BAKI, tursko ime, vidi Bakija.

BÁKICA, f. dem. bàka. Krezubica. Bakica! viče
se djetetu kad mu se mijeňa zub. Ł. Kovačević.

1. BÁKIĆ, m. prezime; moglo bi biti od bàka
(baba), ali će prije biti od muškoga imena Baka,
koje samo ne dolazi a koje je moglo postati od
imena od kojega je i Bajo (vidi kod Bajo); ispo-
redi Baković. Od xvi vijeka. Va leto 1552 razbi
Hadum-baša Ugre i Petra Bakića na Segedinu.
Starine 9, 89. Vojvoda Bakić hoteći Unu prepluti
u noj utonu od velike života težine. P. Vitezović,
kron. 153. Biskup Vrančić priča da je noćio u
kući Bakića u selu Livadiri (u Srbiji). M. Đ. Mi-
líčević, srb. 1055. — sada je to prezime dosta ri-
jetko, ali se opet nahodi. Svetozar Bakić. Šem
prav. 1878. 36. D. Bakić. 46. Bakić. Boca 25.

2. BAKIĆ, m. selo u Slavoniji u podžupaniji
vivoričkoj. Schem. zagr. 1875. 151. Pregled 111.
isto će biti, koje se pominiše i prije vijeka vremena
samo po imenu. Bakićt. S. Novaković, pom.
123. — u Srbiji u okrugu kragujevačkom ima
mjesto pod nivama i vinogradima koje se tako
zove: Vinograd u Bakiću. Sr. Nov. 1865. 47. Niva
u Bakiću. 1865. 47. 1866. 124.

BÁKIČEV, adj. što pripada Bakiću. Venčac,
brdo na zapad od Kragujevca, ima na vrhu svome
neke stare zidine, za koje narod priča da su bili
Bakićevi dvori. M. Đ. Milićević, srb. 231.

BAKIJA, m. muško ime tursko Baki, koje ostaje
tako turski bez promjene od oblicima kad ima za
sobom kakav predikat, n. p. aga, inače mu se do-
daje nastavak te buca Bakija. a) bez nastavka: I
tu nađe Zvizdić Baki-agu. Ogled. Sr. 186. — b)
s nastavkom: I Bakija od Dizdarevića. Nar. pjes.
vuk. 4, 435. — u jednoga pisca prošloga vijeka
dolazi i kao ime hrišćaninu, ali ne će biti me nego
nadimak u značenju istoga turskoga imena, a to
je ostali, koji je ostao u životu. Bakija Pakošćac-
nac. A. Kačić, kor. 486.

BÁKIN, adj. što pripada báki. u naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukovu. Žeko poje u Sr-
biji u okrugu valjevskom zove se Bakino poje.
Sr. Nov. 1872. 925. — Bakina dušica, vidi
bina dušica kod babin. B. Šulek, im. 8. iz Sr-
pskoga arkiva za celokupno lekarstvo. U Bio-
gradu 1875.

BÁKIONICA, f. selo u Srbiji u okrugu užič-
kom. K. Jovanović, reč. 156.

BÁKIONIČANIN, m. čojek iz sela Bakionice.
M. Đ. Milićević.

BÁKIONIČÁNKA, f. žensko čełade iz sela Ba-
kionice. M. Đ. Milićević.

BÁKIONÍČKÍ, adj. što pripada selu Bakio-
nici. Opština bakionička. K. Jovanović, reč. 156.

BÁKITA, f. vidi baketa pod 1. dolazi samo XVI
vijeka. Bakitu zlatu u ruku svoju vazam. Alek-
sandr. jag. Starine 3, 274. Prijal si bakitu gospo-
diņu od zgar, da po božjem svitu narediš svaku
stvar. M. Marulić 242. Ne trpiše mu bakitu. 319.

BAKLAČA, f. *ńeka krupna kruška, u jednoga*

BAKLAJA

160

BAKRAČ

pisca našega vremena, koji veli da se govorи u
Makarskoj. B. Šulek, im. 8.

BAKLAJA, m. ime muško u šašivoj pjesmi;
bicе izmišleno Tad se oni spomihaše, što će
koji na pir donit: stari Joja torbu loja, a Baklaja dva
tri jaja. Nar. pjes. mar. 204.

BAKLAŽA, f. turski baklawa, neka pita zali-
vena rastopfenim šečerom ili medom, placentae
genus. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u
Vukovu. Da će rući... medenih baklava. J.
Rajić, boj 94. Večerati šečerli baklavu. Nar. pjes.
vuk. 1, 384. Zgotovila gospodske ponude - dul-
baklavu u zlatnoj tepsiji. I, 569.

BĀKĻA, f. facula, luč, zubła. od tal fiaccola.
— Akcenat u gen. pl. bākļā, a samo je i zadni
slog dug u gen. sing. bakļē, instr. sing. bākļōm.
— Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u
Bjelostijenčevu (taeda, facula contusa), u Jambre-
sičevu (taeda), u Votižijinu (lampe, licht), u Stu-
lićevu (facula). isporedi vakļa. — Duplir kako
bakļu. D. Rapić, 330. To je ule i misto baklaja;
bakļu jami, jer kući ne vaļa. Bakļa iskri kud
goder se nosi, i mlogi š ne sažgan kruha prosi.
J. S. Rełković, kuć. 104.

BĀKĻĀNE, n. contentio, bahtaņe, bočeņe. ispo-
redi bakļati. — Dodija mi već bakļaņe sa djecom,
reče mati, koja ima mnogo djece. J. Bog-
danović.

BĀKĻATI, bāklām, impf. versare, contendere,
blaterare. — Samo u naše vrijeme. — Postaņem
u pravo od bakati (koje ridi) ali i s drugim zna-
čenima koja korijen uzima: udarati, a po tom i
baci i lupati, brbļati, vikati, svadati se. — 1.
neprelazno: blaterare, brbļati, lupati. Ne slušaj
što bakļa dite. M. Pavlinović. — 2. Sa se: a)
refleks.: se versare, vrtjeti se, prevrtati se, bacati
se. Bakļati se u posteji. M. Pavlinović. — b)
recipr.: contendere, bahtati se, bočiti se: Kada
tako mater od mnogo djece upita šta radi, ona
odgovori: ništa, u vijek se sa djecom bakļam. J.
Bogdanović.

BĀKĻE, bākļā, f. pl. sudovī u kojima se nosi
mlijeko, po najrše na magarcu. u naše vrijeme u
Srbiji. V. IIič. može biti od sr. lat. bacca, baccha-
rium (vas aquarium). isporedi bakvica.

BAKNUTI, baknem. Dolap capere, lucrari, zahva-
titi, zadobiti, dobiti. Dolazi samo u jednoga pisca
xvi vijeka i u Stuličevu rječniku (gdje je ,aliqid
alici clam elargiri' kao i bahnuti, čemu nema
potvrde). — Korijen bhak (od bha), udarati, ti-
cati, hvatati, uzimati; isporedi băcati. — Pre-
lažno: A: Dao mu je otac pe(t) tisuć dukata,
tako ih on i trafiga ovdı u Rimu u galantinami
siņorami. B. Za vjeru božju, je li ga gdje peču
da i mi što godi baknemo uza ń? 2. Sa držić 277.

1. BAKOČ, m. neka planina u pjesmi: U Bakoču
visokoj planini, tu imade zeleno jezero, u jezuru
nesita aždaja, koja ždere koće i junake. Nar.
pjes. petr. 2, 323.

2. BAKOČ, m. prezime, koje obično pišu Bakča
(Starine 5, 283b), porodici koja se pisala mažarski
Erdodi. U jednoga pisca xvii vijeka. Tomaš Ba-
koč biskup zagrebački, jeršek ostrogonski, zide
grad biškupski zagrebački. P. Vitezović, kron. 135.

BAKOČEV, adj. prezime, u naše vrijeme. Kupih
nivu u Spužana u Osmana Martinova i u Jure
Bakočeva. Starine 10, 262.

BAKOČI, m. pl. selo u Boci kotorskoj. Šem.
boko-kot. 1875. 19. pogrješka će biti Bakoći. Re-
pert. dalm. 1872. 39.

BAKŌČITI SE, bàkōčim se, impf. reluctanti,

prepiruši se otimati se. Postaņa vidi kod bakļati
se. U naše vrijeme u Dalmaciji. Uhvatili su
ga u tuđoj muci, pa se bakoći da nije. M. Pav-
linović.

1. BÁKOŇA, m. homo validus, potens. u naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje je
samo ,velik gospodin, magnus dominus'). Posta-
nem će biti od bàk, u značeńu kao jak, silan. a)
o jaku čovjeku. Kad se bacaju kamenu, onda će
reći po neki: daj de onome bakońi da baciju jed-
nom. Ł. Kovačević. — b) o veliku gospodinu. On
je veliki bakońa. Vuk, rječ. 13a.

2. BAKOŇA, f. u pjesmi kao da je neka planina: Da sam sedam činio megdana pod Bakońom na połu zelenom, sedam turskih odsijeko glava, sanio ih k vami u Kotare. Nar. pjes. mar. 70.

BAKORIČKA, f. prezime ženi, xvi vijeka. Kmetica Jele Bakorička udova. Mon. croat. 276.

BÁKOTIĆ, m. prezime; od muškoga imena Ba-
kota, koje samo nije u običaju a koje je postalo
od Báko, koje također nije u običaju a moglo je
postati od imena od kojega je Bajo (vidi kod
Bajo). isporedi Baković. — Dolazi od prošloga
vijeka: Ignacija Bakotića. A. d. Kosta 1, vi. Ba-
kotić. Schem. segn. 1871. 88.

BÁKOV, adj. taureus, bikov, bičji. u Stuličevu
rječniku. — toga će značenja biti i u zagoneci o
sjenu: Sav svijet prođoh, a bakovu kožu ne
mogoh. Nar. zag. nov. 205. u istoj se zagoneci
mjesto bakovu zagovori i dabrovu. isporedi dabrov.

BÁKOVAC, Bákôvca, m. u hrvatskoj krajini
selo blizu Kosîna, i dva blizu Perušića, od kojih
se jedno zove Veliki Bakovac. Schem. segn. 1871.
26. 40. 41.

BAKOVČICE, f. pl. selo u Hrvatskoj blizu Ko-
privenice. Bakovčice. Schem. zagr. 1875. 161. Pre-
gled 135.

BÁKOVIĆ, m. prezime; od imena Báko, koje
samo nije u običaju a koje je postalo od imena
od kojega i Bajo (vidi kod Bajo). Baković. J.
Kavaćin 135. I doziva Bakovića Laza. Nar. pjes.
vuk. 4, 398. M. Baković. Schem. bosn. 1864. xx.
Beg Baković. Zemłop. bos. 142.

BAKOVINĂ, f. viburnum lantana L. i salix
vitellina. B. Sulek, im. 8. isporedi bikovina, od
koje će biti prekrojena prema baku (biku).

BAKÒVIT, adj. 1. vidi bikovit. od prošloga vi-
jeka, između rječnika samo u Vukovu. Kako
žarko opočine sunce, sažećemo bakovite junce.
A. Kačić, razgov. 145. Oli voliš bakovita junca
oli mršavu bakruv. Magaz. dalm. 1851. 87. — 2.
tuberosus, ne jednak ili prav nego gdje god deblj:
Ni ovom mjestu ostao je obruč bakovit, t. j. deblj,
nadignut. P. Đordević, u Srbiji. — 3. o piću koje
zaudara, male olens; također u Srbiji. Bakovito
vino. P. Đorđević.

BAKOVO, n. selo koje je bilo xiv vijeka blizu
Lesnova i rijeke Zletove, koja utječe u Bregalnicu
više Štipa. Glasnik 13, 298. 27, 290. 291. Dani-
čić 1, 22. — Postaņa neznana najviše za to što
se ne može znati je li a dugo ili kratko.

BÁKRA, f. vidi bakra. U naše vrijeme. Posta-
nem od bakar (toga postaņa radi isporedi bronz).
Kad sam ušao unali, ne nađem ništa drugo
nego jednu poveliku bakru, lonac, zdjelu i něko-
liko žlica. G. Zelić 241. Daj malo vode u bakri i
brkăču da napravim čorbu. Nar. prop. vrč. 137.
Naša bakra u nebo zjala. Nar. zag. nov. 4.

BÁKRÁČ, bakráča, m. turski bakraĝ, kotao
(osobito od bakra, ali po němu i drugi), ahenum.
Dolazi od xvii vijeka, između rječnika u Mika-

BAKRAČAC

161

BALA

łinu (gdje najprije dolazi), a Belinu (159a), Bjelostijenčevu, Stuličevu i Vukovu. Dok se bakračć pospini. V. Došen 15. Evo domačice s punim bakračem varena boba. Nar. prip. vrc. 151. Evo jada: medi se žir; burgijaša nema, pa devojke lupaju bakrače (luteći se što nema prosaca). M. Đ. Milićević, već 353.

BAKRÀČAC, bakráčca, m. dem. bakrač. samo u Stuličevu rječniku.

BAKRÀČIĆ, m. dem. bakrač. samo u rječnicima Belinu (159a), Stuličevu i Vukovu.

BAKRÀČLÍČ, m. prezime; biće po ocu koji je kovao bakrače. U nekih Bakračlića u užičkom okrugu videh čitulu u kojoj ima 1 vladika, 5 kaluđera i 9 sveštenika. M. Đ. Milićević, živ. 1, 63.

BAKRÀČLIJA, f. vidi bakarlija. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Udara ga oštrom bakračlijom. Nar. pjes. vuk. 2, 140. A zelenku dizgin popustost, i pokaza zlatnu bakračliju. 3, 241. Vatio ga bakračlijom sjajnom. 4, 409. Pade junak niz końa dorata, zveknuše mu prazne bakračlije. Ogled. sr. 396.

BAKRÁR, bakrára, m. faber aerarius, venditor aerarius. samo u Stuličevu rječniku. isporedi kazanžija.

BAKREN, adj. cupreus, od bakra, jeden. Od prošloga vijeka, između rječnika u Stuličevu i Vukovu. Nike su u sudovma bakrenim i vrilomu uju kuvali. A. Tomišić 340. Oko dvora bakrena avlija. Nar. pjes. vuk. 2, 622. Bakreno zvono što se veže na vola. Vuk, rječ. 13a.

BAKRÈNÂR, bakrenára, m. vidi bakrar. samo u Stuličevu rječniku.

BÁKRENICA, f. vidi bakrač. M. Pavlinović. — Od bakren.

BÁKRENÎK, m. fodina aeris. samo u Stuličevu rječniku, za koji će po svoj prilici biti načineno.

BAKRĚNAČA, f. što god (n. p. puška) okovano rdavim srebrom kao bakrom, res argento viliori munita. samo u Vukovu rječniku, gdje se dodaje da se govori u Kotoru.

BAKRŘGÍNSKÎ, adj. fabrorum aerariorum. od tur. bakyrğy, faber aerarius, kazanžija. u naše vrijeme. U Sarajevu bakrģinski esnaf. V. Bogišić, zbor. 500.

BAKRI, Bakara, m. pl. ņeki izvor u Hercegovini. Schem. herec. 1873. 17.

BAKRICA, f. dem. bakra. Ako ima bakrice dvije tri. Magaz. dalm. 1868. 164.

BAKRIŠTE, n. fodina aeris. isporedi bakrenik. samo u Stuličevu rječniku, gdje ima i bakrištvo i istom značenju, oboje bez sumne načineno za rječnik.

BÁKSUM, quasi, kao, tobože, tokorse, bojagi. od arap. mahzen, čisto, prosto, upravo. prošloga vijeka. Jok vala im služi misto nije, baksum kano zlamenovat hoće. M. A. Rełković, sat. 34.

BAKŠAJ, m. prezime, xvi vijeka, u Varaždinu. Kneza Ivana i Petra Bakšaja (,Baxaya'). Mon. croat. 287.

BAKŠI, prezime maćarsko xvi vijeka. Ubi Bali baša Bakši Mihaila podb Havalomb. Glasnik 10, 277. Daničić 3, 553.

BAKŠIĆ, m. prezime, xvii vijeka. Trudom Petra Bogdana Bakšića. P. B. Bakšić, razm. 1.

BAKŠIM, m. selo u Hercegovini blizu Mostara. Schem. herec. 1873. 154.

BÁKŠIŠ, m. turski bahšiš, dar. u naše vrijeme. Marko s ječe arapske junake, pa sve glave pred

I

cara iznosi, a car Marku bakšiše poklańa. Nar. pjes. vuk. 2, 365. Ne bi l' Janku ugrabito glavu, da u cara uzima bakšiša. 2, 323. Jovo ńozi lijep bakšiš dava, darova joj sviljen marama. Nar. pjes. vuk. herec. 219. — tko zasluži bakšiš, kaže se da je „za bakšiša": Ja dva vrana, dva po bogu brata! obadva ste, mladi, za bakšiša. Nar. pjes. vuk. 3, 563. — „na bakšiš donijeti što' donijeti želeći dobiti bakšiš: Nije junak nikoliko, veće mrtve odsijeka glave, i pred tebe na bakšiš donosi. Nar. pjes. vuk. 2, 365.

BÁKTAȚI, băkćem, vidi bahtati.

BÁKTIJEVICA, f. planina u Hercegovini u Neretvi. S. Novaković, oblasti 78. 79. isporedi Batijevica.

BAKUK, m. santolina chamaecyparissus L. u jednoga pisca našega vremena, koji veli da je čuo u Dalmaciji, a od ńega i u drugoga. Čas. čes. muz. 1852. 2, 46. B. Šulek, im. 8.

BAKULIĆ, m. prezime, na kraju xvi vijeka. Radoslav Bakulić. Spom. sr. 1, 20.

BÁKUŁA, f. alburnum, beł, bjelika, na drivetu (osobito hrastovu i cerovu) do kore, od prilike s tri prsta debelo. Samo u Vukovu rječniku. Postańa neznana. — Bakuła je bełja od pravoga dvreta i prije istruhli od ńega. Vuk, rječ. 13a.

BAKUŁAR, m. notoxus Geoffr. u jednoga pisca našega vremena. J. Słoser, kor. 582.

BÁKUNDRAC, vidi kod kundrac.

1. BÁKVA, f. statio jaculantium saxa, ono mjesto gdje se staje nogom kad se meće kamena. Samo u Vukovu rječniku. Postańa može biti istoga kojeja je băcati. isporedi bakati, bakłati. — isporedi badalo 2.

2. BÁKVA, f. svaki novac starinski koji ne ide zove se tako u Hercegovini. N. Dučić. isporedi bapka, od koje može biti da je i postala.

BAKVAČA, f. pyrus pompejana. B. Šulek, im. 9. isporedi batvača, mjesto koje može biti da je zlo napisano.

BÁKVICA, f. 1. drven vodeni sud, modii genus. isporedi žban, čobańa, u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje se dodaje da se govori u Šumadiji). Postanem će biti od sr. lat. bacca. isporedi bakle. Nategne bakvicu studene vode. M. Đ. Milićević, zlosel. 290. — 2. u jednoga pisca prošloga vijeka kao da je bokvica, može biti stamparskom griješkom. Sliza, bakvice, lišća od praske kuvaj. J. Vladmirović, lik. 14.

BÂL, bâla, m. vidi bao.

1. BÁLA, m. ime muško; dolazi xi vijeka u spomeniku latiniski pisanu, a xiii vijeka u spomeniku pisanu narodnim jezikom, između rječnika samo u Daničeviće. — Od koristo od koga je bajati. isporedi Balislava. ‚Balla'. F. Rački, doc. 132. Bala. Mon. serb. 12.

2. BÁLA, f. tal. balla, breme, tovar, deńak, naramak, fascis — Akcenat se mijeňa u gen. pl. bâlâ, a samo je i drugi slog dug u gen. sing. bâlê, instr. sing. bâlöm. — Dotazu od xvi vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu i Vukovu (gdje se dodaje da je Vuk čuo u Crnoj Gori). — Jaoh si ve moja leda! Teške ti tjehu one bale; prikiđoše me. M. Držić 340. Postaše joj sinci kesešije, dočekuju bale i trgovce. Nar. pjes. juk. 90. Ne da proći bali trgovačkoj. 536. Da razbijaš bale i tovare. 605. Kroz koju je išlo mnogo natovareni końa s velikim balama sijena. Magaz. 1868. 58. Bala drva, pruća, žila. Vuk, rječ. 13b.

11

BALA

162

BALASİN

3. BALA, f. stipa pennata L. koviće. — u jednoga pisca našega vremena, koji veli da se govorivi u Istri. B. Šulek, im. 8.

1. BALÀBAN, m. turski balâbân, velik i ptica bukavac, vodeni bik. — a) značći velik dolazi kao muško ime tursko, od xv vijeka, između rječnika samo u Daničićecu. Balabanь begъ. Spom. sr. 1, 43, 132. Pod vezijerom Balabanom. I. Gundulić 448. — u jednoj se pjesmi naziva tijem ime-nom jedan junak u službi mletačkoj, koji se u istoj pjesmi naziva i Baleša i Bale (isporedi Balčko): Pod hrim sjedi silan Balabane. Nar. pjes. petr. 2, 288. — dolazi i kao nadimak mjesto prezimena: Mijailo Balaban. Rat 224. — b) značći rečenu pticu (ardea stellaris) dolazi u naše vrijeme u zagoneci o čunku i tkańu: Balaban bukće kroz zeleno bučje. Nar. zagon. nov. 241. i kao pogrda kokoto u jednoj pjesmi i iz ne u Vukovu rječniku: Iš kokote balabane. Nar. pjes. vuk. 1, 193.

2. BALÀBAN, m. nazeba, kihavica, gravedo, povitua. — može biti od pers. pâlâvun, cijediti. — Samo u Vukovu rječniku.

BALÀBANOVAC, Balàbanôvca, m. neko mjesto pod vivama i livadama i srezu velačarskom u Srbiji. Glasnik 19, 99. gdje se dodaje: ,kazuju da je nekad tu ubijen neki Turčin'. Vała da mu je bilo ime Balaban, pa se po nemu prozvalo to mjesto. Bašta u Balabanovcu. Sr. Nov. 1872. 797. i u okrugu čačanskom u selu Negrišorima. Ł. Kovačević.

BALÀBANOVIĆ, m. prezime Turčinu; po ocu Balabanu. Sestrića Balabanovića. Pjev. crn. 34. A. hřu (kulu) gradi Balabanoviću. Ogled. sr. 88.

BALABRA, vidi balatra.

BÀLAČKO, m. ime nekom junaku troglavu u pjesmi, iz koje je i u Vukovu rječniku. isporedi Balaban i Baleša. — Ovde ima u Đelanu gradu, ima jedan Balačko vojvoda, ... na Balačku jesu do tri glave. Nar. pjes. vuk. 2, 151. 52.

BÀLAČKOV, adj. što pripada Balačku. Pred něg' baci Balačkovu glavu. Nar. pjes. vuk. 2, 154.

BALAD, m. acorus calamus L. u jednoga našega vremena. B. Šulek, im. 8. isporedi palud, babad, idirot.

BALADOR, m. tal. balladore, ballatojo, trijem, porticus, podium. isporedi balatura. u jednom spomeniku xvi vijeka. Balador v crkve. Mon. croat. 321.

BÀLAGA, f. vidi balega; isporedi baloga, u jednoga pisca prošloga vijeka. Balage od živina i marve pokupi. I. Jablanci 29. Načiša ne od kravje balage. 191.

BALAJIN BROD, m. selo manastira Ravanice u Srbiji xiv vijeka, bez sunne sudašnji Balajinac u okrugu čuprijskom. Mon. serb. 198. — Balajin je od korijena od kojega je i muško ime Bala, koje vidi.

BÀLAJINAC, Bàlajińca, m. dea sela u Srbiji: a) jedno u okrugu čuprijskom, srezu despotovačkom. K. Jovanović, reč. 181. isporedi Balajin brod. — b) drugo u okrugu topličkom, srezu dobročkom. Sr. Nov. 1879. 176. dolazi prošloga vijeka zapisano u gen.: ot Balanice. Glasnik 49, 12. po tome bi nom. bio u to vrijeme Balanica, ako je dobro zapisano i ako se ne može čitati Balajince, koje bi mogao biti acc. pl. mjesto nom. zadržan i u gen.

BÀLAJINAČKÎ, adj. što pripada selu Balajineu. Balajinačka opština. K. Jovanović, reč. 181.

BALAJITSKÎ, adj. prezime, u naše vrijeme. D. Avramović, sv. gora 241.

BALAKATI, impf. blaterare, brbłati, govoriti

koje šta. Samo u jednoga pisca prošloga vijeka. — Od kor. bha, od kojega je bajati. isporedi Bala. — Imaj oči za moć plakat, al ne jezik za balakat. J. Kavaņin 81.

1. BALAM, m. vidi bunika. samo u Stulićevu rječniku (dens caballinus') i u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 9. isporedi balan, blen.

2. BALAM, m. nadimak, koji dolazi kao prezime; u naše vrijeme. Trajilo Balam. Rat 371.

BALAMBAT, m. u zagoneci o čunku u tkańu, u kojaj mjesto balambat dolazi i balaban (vidi balaban): Balambat bakaše kroz bijele bašče. Nar. zagon. nov. 240.

1. BÀLAN, m. ime muško, upravo hyp. od Bala; xiv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (3, 553). Glasnik 15, 289. Mon. ragus. 1, 269.

2. BALAN, m. a) vidi bunika. Čas. čes. muz. 1852. 2, 47. B. Šulek, im. 9. — b) sedum telephium L. isporedi babin tobolac. B. Šulek, im. 9. ,anagira cacavus, fava inversa'. Čas. čes. mus. 1852. 2, 46.

BALANČAN, m. vidi patlićan. u jednoga pisca našega vremena, koji stavla kao ime oblik ,balančane'. B. Šulek, im. 9.

BALANĐA, f. vidi balčak. samo u rječnicima Bjelostiјenčevu, Jambrišćevu i Voltiјijinu: u prva dva stoji ,balangya' a u trećem ,balanja'. — Po-stańa neznana.

BALANĜA, f. vidi patlićan. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 9.

BALANICA, f. vidi kod Balajinac.

BÀLANOVAC, Bàlanôvca, m. selo u Srbiji u okrugu kneževačkom. K. Jovanović, reč. 113.

BÀLANOVAČKÎ, adj. što pripada selu Balanovcu. Balanovačka opština. K. Jovanović, reč. 113. Balanovačka rijeka. Glasnik 19, 291.

BÀLANOVIĆÎ, Bàlanovîćá, m. pl. selo na potutoku Peļešcu. Schem. ragus. 1876. 45.

1. BALÀNTIć', m. tudicula, nekaca małica. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Postała neznaná. Balantić čipkarski, spitzenklöpfel. A. Hajdenak 51.

2. BALANTIĆ, m. prezime, koje dolazi prije našega vremena; može biti da je samo nadimak pa dolazi mjesto prezimenja i da je jedna riječ sa prednjom pomenutom pod 1. Stepani Balantićs. S. Novaković, pom. 44.

BALÀNZÀÑE, u. alucinatio, trabušneće, bułažneće, buncane. u jednoqa pisca prošloga vijeka. Postała tamna: može biti od tur. bulamnak, meсти se; z bi moglo biti mjesto s iza u. isporedi bulazniti. Pripovidase da duše idu iz tila u tilo i druga balanzaňa ovim prilična. A. Kačić, kor. 372.

BALARDIĆ, m. prezime, u jednom spomeniku xvi vijeka. Knezom Jurkom Balardićem. Mon. croat. 227.

1. BÀLAS, m. sr. lat. balassus, tal. balasso, fr. rubis balais. dolazi xv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Broketa jedna zlata s jeđenim balasomis veličem. Spom. sr. 2, 50. U sredi jedanı balası a okolo 5 perala. Mon. serb. 498.

2. BALAS, m. prezime, koje dolazi u naše vrijeme. Schem. segn. 1871. 48. 65.

BALÀSÊT, balaséta, m. mali balas dolazi xv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Vršbu jedne pećice zlate jedanı balasetı. Spom. sr. 2, 74.

BALÀSÎN, balasina, m. mali balas. dolazi xv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Sb se-

BALAŠ

163

BALDIC

damš balasť i še žest balasinovš. Spom. sr. 2,
50. 56. Balasinevš. 72.

BALAŠ, m. ime muško; dolazi xv vijeka. Po-
staņem muže biti od imena Bala. — Pop Balaš,
prmancer sešnike crikve. Mon. croat. 132.

BĀLAŠAĦĀRMAT, m. varošica u Ugarskoj ne
daleko od Budima. Šem. prav. 1878. 35.

BALATI, balam, impf. tal. ballade, igrati, ple-
sati. XVI i XVII vijeka. Ali tako bala. N. Dimi-
trović 99. Neka se ne uče balat ni kantat isprazno.
I. Držić, nauk gond. 73.

BALĀTĪN, Balatīna, m. jezero u Ugarskoj, koje
Maģari zovu Balaton (koje je promiješeno u Ba-
latin) a Nijemci Plattensee, oboje od slovenskoga
blato. Dolazi od XVII vijeka, između rječnika u
Mikaļinu, Bjelostijenčevu i Vukovu. Zovu ga i
Balatino jezero i Gavanovo jezero. Dosta (n. p.
novaca) ka' i Balatina. Nar. posl. vuk. 68.

BALĀTINO JĒZERO, n. vidi Balatin. u naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. Na dvoru
mu stvorite Balatino jezero. Nar. pjes. vuk. 1, 132.

BALATOM, m. vidi Balatin. od maġ. Balaton.
Od XVII vijeka, između rječnika samo u Rjelosti-
jenčevu. U kloštru sv. Andraša blizu Balatoma
vode. P. Vitezović, kron. 76.

BALATRA, f. samo u jednoga pisca prošloga
vijeka dolazi kao ćešto čim se udara, i to u instr.
sing. i samo u jednom mjestu, te se nom. i ne
može za cijelo znati; a na drugom mjestu dolazi
sa b mjesto t, te će jedno ili drugo biti pogrješka.
Pratižija, ki ga prati, balabrom ga zalopati. J.
Kavaņin 419. Zla vozara, balatrom ki ga ograva.
404.

BALĀTŪN, Balatūna, m. vidi Balatin. samo u
jednoga pisca našega vremena. od maġ. Balaton.
— Pripovijedaju da se u jezeru Balatunu... vide
zidine od Gavanovijeh dvora. Vuk, nar. pjes. 1, 132.

BĀLATURA, f. porticus, trijem, podstrešje.
isporedi balador, s kojim je jednoga postaņa. U
seoskijeh kuća po Lici obično se produći krov
nad glavnijem vratima za jedan ili dva šva ispod
najdoņega kutněg šva, pa što je tako pkriveno
ono se i sa strane ogradi, a iznutra se lijevo i
desno metnu klupe, te se tu sjedi kao u hladu
pri letnoj vručini. To je balatura. Ima kuća u
kujih je balatura svuda u naokolo, te se tu drži
koje šta a i kutuća brvna čuva balatura od zla
vremena. J. Bogdanović.

BALĀURA, m. riječ koja se govori ukora radi
u Srbiji. Pravi si balaura. Odlazi, balaura jedan
I. Kovačević.

BĀLAV, adj. mucosos. od prošloga vijeka, iz-
među rječnika samo u Vukovu. — Od bāle, bālá.
— a) o čeļadetu: Balava ona stara, .. prjeko rila
koj je bara. J. Kavaņin 11. Babo balava! I. Ve-
likanović, prik. 12. On (mladožena) ne jeđe čorbu
sa rezancima da mu ne bi djeca balava bila, ne
jede ni nevjesta. Vuk, živ. 314. Ako (trudna žena)
jede puževe, biće joj dete balavo. M. Đ. Miliće-
vić, živ. 1, 77. — b) o životiņi: Na kulašu końu
balavome. Nar. pjes. vuk. 3, 235. Puž balavi. V.
Došen. 4. Latini će izgubiti duše, jiduć zabe i
balave spuže. A. Kačić, razgov. 153. Krasno
momče ka' balavo somče. Nar. posl. vuk. 160. —
c) o čemu drugome, što je urblano balama: Ba-
lavu bradu. V. Došen 90.

BĀLAVAC, bālâvca, m. mucosos. akcenat kakī je
u gen. sing. taki je i u ostalījem oblicima. samo se
u gen. pl. mijēna: bālavācā. — a) balavo dijete
muško, puer mucosos. od prošloga vijeka, između
rječnika samo u Vukovu. Čovik protiva bogu ba-

lavac. V. Došen IV. Hoče da se udvori balavcima.
M. Đ. Milićević, zlosel. 16. — b) spuž go, limax.
samo u Belinu rječniku (445b). isporedi slinavac,
golac, golić. — c) riba koja se zove i bodlivi gr-
geč, acerina vulgaris Cuv. J. Pančić, ribe 66. —
u drugih i druga, koja se zove i zet, gasterosteus
aculeatus. G. Lazić 77. Vuk, rječ. 13b. — d) neka buba, monotoma Herbst. u jednoga pisca našega vremena. J. Šloser, kor. 1, 309.

BĀLĀVČĀD, f. coll. balava djeca. B. Mušicki.

BĀLĀVČE, bālâvčeta, n. balavo dijete. Što si
ti? Balavče jedno. D. Obradović, živ. 101. Nije
pravo da svako balavče toliki dio zemlje dobije.
V. Bogišić, zbor. 332.

BĀLAVICA, f. mucosa. akcenat ostaje na prvom
slogu, samo je i zadni dug u gen. sing. bālavicē,
instr. sing. bālavicom, a oba zadna u gen. pl. bā-
lavīcā. — a) balava djevojka, puella mucosa. samo
u Vukovu rječniku. — b) neka riba morska, koja
se zove i slinka. L. Zore, rib. 18.

BALAVNICA, f. stipa pennata, kovile. isporedi
3 bala. u jednoga pisca našega vremena, koji do-
daje da se govori u Istri. B. Šulek, im. 481.

BALBUT, m. neka vinova loza. u jednoga pisca
našega vremena, koji dodaje da se govori u Dal-
maciji. B. Šulek, im. 9.

BĀLČA, f. vidi baoča.

BĀLČAG, m. vidi balčak, u jednoga pisca pro-
sloga vijeka. Balčag joj se sjaje od kameņa. J.
Krmptić, mal. 6.

BĀLČAK, m. turski barčak i balčak, držak u
mača i u sabłe a i u kopła, capulus. Akce-
me se mijena samo u gen. pl. bālčākā. — Od
prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu.
isporedi baoča i barčak. — u mača i u sabł:
Krvave joj ruke do ramena i svijetla sabła do
balčaka. A. Kačić, kor. 165. Krvave im ruke do
ramena i zeleni mači do balčaka. Nar. pjes. vuk.
2, 308. I izbi mu sabłu iz balčaka. 2, 408. Na
sabłu si tri balčaka zlatna. 2, 340. Povadiće to
drago kameńe, udarat' ga sabłam u balčake. 2,
201. Na balčaku aleni kamen dragi. 3, 345. — u
kopła: I za balčak kopłe uhvatio. Nar. pjes. petr.
2, 542.

BALDA, m. ime muško xiv vijeka u jednom
spomeniku: nekiko ih se spomiņe u istom spo-
meniku, neki i s prezimenom. Balda Glasnik
15, 291. 294. Balda Laletić, Rusinović, Prvosla-
lić. 290. 296 Biće hyp. od Baldovin, koji također
dolazi u istom spomeniku; a može biti i od Bal-
dasar. isporedi Balde i Baldo.

BALDAČIĆ, m. prezime. xv vijeka. Juraj i
Martini Baldačići. Mon. croat. 72.

BALDAKĪN, baldakina, m. tal. baldacchino,
umbella; isporedi nebo, sjenica. od XVII vijeka,
između rječnika u Mikaļinu, Bjelostijenčevu.
Jambrešićevu. Noseči ombrelu ili baldakin. B. Ka-
šić, rit. 68.

BĀLDASĀR, m. Baltassar. isporedi Baltasar.
Baldasara. A. Kalić 34.

BĀLAŠĀR, m. Baltassar. izporedi Baldasar.
Baldašar krał. J. Banovac, prip. 27. 176. Balda-
šara. 176. A. Kalić 51.

BALDE, Baldeta, neġda Baldete, n. ime muško,
hyp. Baltassar. u jednom spomeniku xii ili xiii
vijeka. Balde Grīgurović (dubrovčanin). Mon.
serb. 7. isporedi Baldo.

BALDIĆ, m. prezime po ocu Baldi. Schem. spal.
1862. 27.

*

BALDO

164

BALJA

BÁLDO, m. *ime muško*, *hyp*. Baltassar. Baldo i Pasko zovu me. Dubrovnik 1868. 250.

BALDŌVĪN, Baldovina, m. Balduinus. XIV vijeka. Baldovinb Dultšinb. Spom. sr. 2, 9. Kaznacī Bāldovinb. Mon. serb. 104. Baldovinb. Glasnik 15, 289. 290. 291. 293. 297. 298.

BÁLE, bālá, f. pl. mucēs, isporedi sline. — Akcenat kaki je u nom. ostaje i u ostalījām oblicīma osim gen., gdje je kako je zabīleženo. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stuličevu i Vukovu. — Postašia još tamna: može biti od korijena bhar, vrtjeti, bacati, od kojega i bara i blato. — Bale zmija pakleni. J. Banovac, pripov. 209. Koliko puta na sopole ili ti bale iz svoga nosa tekuće rukom svojoj otare. D. Rapić 355. Sopolina i bale prigrsne. Turl. blago, 2, 130. Poče bacati bale ali ti sline iz usta. A. Kačić, kor. 168.

1. BALE, Baleta, iegda Balete, n. ime muško, koje dolazi u jednom spomeniku na servšetu xiii ili u početku xiv vijeka; biće hyp. od Bala, koje vidi. Bale Jeksa arsmenīs. Mon. serb. 64.

2. BÁLE, m. hyp. Balaban. Mrtav Bale n połu široku. Nar. pjes. petr. 2, 241.

BÁLEGA, f. stercus pecorum. isporedi balaga, baloga, gabelina. Dolazi od XVII vijeka, između rječnika u Mikaļinu (gdje najprije dolazi, fīmus bovillus?) i u Vukovu. — Postanīem od bāle, bālá. — Prem da sunce zrakama svojima dotiče dubre i balegu, nihovim smradom i nečistoću ne mači se. D. Rapić 98. Namaži vraćevu jamu kravłom balegom. Z. Orfelin 113. Uzmi žuči volovske s balegom. J. S. Rełković, kuć. 48. Sinuo kao balega ispod snijega. Nar. posl. vuk. 285. Balega n. p. goveđa, košnska, ovčja. Vuk, rječ. 13b.

BALĚGÁŇE, n. cacatio pecorum. samo u Vukovu rječniku.

BALĚGÁŘKA, f. vidi pliska, motacilla. B. Musicki.

BALĚGÁŠ, balegáša, m. úka buba, aphodius Illig. u jednoga pisca našega vremena. J. Šloser, kor. 344. 354.

BALĚGATI, balěgām, impf. stercus facere. isporedi balega, u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Kad se polazi kud s košnem, pa koń mokri, nije dobro, a kad balega, dobro je. M. D. Miličević, živ. 67.

BALEGOVAC, Balegovca, m. selo u Bosni kod Dubice. Schem. bosn. 1864. 32.

BÁLEJ, m. brdo u Srbiji u okružu krajinskom: Vino rodi na Baleju. M. D. Miličević, srb. 1000

BÁLÉK, m. vidi balijek.

BALEKATI SE, vidi kod balijekati.

BALĚNA, f. balaena, kit; isporedi balina. Dolazi od XVII vijeka, između rječnika samo u Bjelestojenčevu. Jona staja tri dni u trbuhu jedne ribe imenom balene. P. B. Bakšić 201. Proždrt od ribe balene. I. Ancić, vrat. 2, 4, 114. Od criva balene. J. Radojević 7. Elefanti i balene. J. Kavaņin 456. Ovoji Job reče od ribe koja se zove balena. J. Filičević, prip. 1, 483.

BÁLENČE, bālēnčeta, u. vidi balavče, ali se gorori o djctetu, osobito ženskom, kad se hoče samo da kaže da je vrlo mlado. U Lici da kbro tvoj mladu devojku prosi, a roditeći je nijesu radi dati, oni reku: mi bismo ti je dali, ali je ona još balance. J. Bogdanović.

BALENDA, f. u zagoneci o tiki: Turih ploču u more, a more trakule, a trakule valende, valende balende, a balende junici. Nar. zag. nov. 221.

BALÉNIN, adj. balaenae. U trbuu baleninu imade pribivalište uzdano. M. Radnić 294.

BALENKA, f. úka vinova loza grožda crna krupna zove se i balenta i valenka. P. Bolić 1, 38.

BÁLENOVIĆ, m. prezime; od imena koje samo ne dolazi a koje je postalo od imena Bala. isporedi Balinović, Bajenović. XVII vijeka. Juriša Bajenović od Seňa. P. Vitezović, kron. 200.

BALENSKA DRAGA, f. selo u hrvatskoj krajini otočkoj kod Jablanca. Schem. segn. 1871. 21.

BALENTA, f. vidi balenka. P. Bolić, 1, 38. — druga je balenta bijela, natik na smederevku. P. Bolić, 1, 52. balenta. B. Šulek, im. 9.

BALESTAR, balestra m. machina jaculatoria, ballista, ballistarium, tal. balestra, balestro. Dolazi XV vijeka, između rječnika samo u Daničiću (grijeskom, balestra'). isporedi balištar, bnestra, bačestar. — Oružija i balestri prihodili su i prihode u Kotors. Spom. sr. 113.

BALEŠA, m. hyp. od Balaban. Ustaj gore, Baleša vojvoda. Nar. pjes. petr. 2, 239.

BÁLETA, m. ime muško; od starijega imena Bale, gen. Balete (koje vidi). Pecirep i stari Baleta. P. Petrović, vijen. 13.

BÁLETIĆ, m. prezime; po ocu Baleti. Svome kmetu Baletiću Baju. Nar. pjes. vuk. 4, 385. Jedno je Baletić Vukota. Pjev. crn. 3. 9. Gleda Simo Baletiću Rada. Ogled se 96.

BÁLEŽĚNÉ, n. radia koja se nevješto radi. isporedi baležiti. u naše vrijeme u Lici. Kani se ņegova baležena; uzmi pravog čovjeka, pak ga draže plati. J. Bogdanović.

BÁLEŽICA, f. dem. balega. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. — dolazi i kao nadimak i šałivoj pjesmi: Kako su negde sreli Teša Baležicu. Vuk, nar. pjes. 1, 1824. xxv.

BÁLEŽINA, f. vidi balega. samo u Mikaļinu rječniku, gdje je u znaceu kao i balega. isporedi baložina.

BÁLEŽITI, bāležīm, impf. inscienter facere, raditi nevčešto. u naše vrijeme u Lici. A. Kako taj majstor radi? B. Nikako, samo baleži. J. Bogdanović.

BÁLGÁK, m. vidi balčak. prošloga vijeka. Sabja mu se bješe u balčaku prilomila. Nar. pjes. bog. 219.

BÁLI, tursko ime, koje dolazi XVI vijeka, a koje pisa i Bališ. Bali baša. Glasnik 10, 277.

BÁLICA, m. ime muško, hyp. od Bala. u jednom spomeniku na servšetu xiii ili u početku XIV vijeka. Mon. serb. 60.

BALIČEVAC, Baličevca, m. selo u Srbiji u okružu topličkom, srezu dobričkom. Sr. Nov. 1879. 176.

BALIĆ, m. prezime, koje dolazi u naše vrijeme a biće od imena Bala, koje sada nije u običaju. Tada rece Balić Milutine. Nar. pjes. vuk. 4, 386. Balić. Schem. spal. 1862. 27.

BALIČEVÍČ, m. prezime; XVI vijeka. Fran Baličević. Norini 55. 77.

BALIĆI, m. pl. selo koje je bilo XVI vijeka ugdje blizu Seňa. Z Balić. Mon. croat. 183. 187. 188. 191.

1. BÁLJA, f. poruga Turčina i Turčin sełak. — Akcenat se mijena u gen. pl. bālījā, a samo je i zatuji sleg dug u gen. sing. bālije, i instr. sing. bālijōm. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu (gdje je samo u prvom od rečena dva značčena: Turca per contumeliam).

BALIJA

165

BALKA

— Postaņa neznana. — a) za porugu mjesto Turčin: Od Dunaja tanene kalije a od Save ohele balije. A. Kačić, razgov. 144. Osamdeset imade balija, sve pune oholi balija. 171. Alija i balija dva brata. Ne posl. vuk. 9. Ne balija što je zdrava Marija. 355. A ostale od krajine Turke nejmamo ih prebit' ni za koga, ne proklete bosanske balije prebijajmo svakog po za vepra. Pjev. crn. 22. Ovo su ti bosanske balije. Ogled. sr. 95. Da bi tko god, ne bih ni žalio, već balija Biščanin Alija; tri put jeste bio za vezira a sada je mula u Saraj'vu. Nar. pjes. juk. 184. Pašalije kao i druge balije to jedva dočekaju. Nar. prip. bos. 43. — b) Turčin selak: Gradski Turci preziru balije. Magaz. dalm. 1851. 21. Balija, prosti Turčin, selak. Nar. pjes. juk. 617.

2. BALIJA, m. ime tursko muško. isporedi Bali. dolazi dodamo drugom imenu xvi vijeka. Ese Balija čauš baša. Mon. serb. 554.

BALIJE, m. vidi bailo. nominativ nema potverde. xvi vijeka. Izgna carb poklisari bnetičkago balija. Glasnik. 10, 276.

BĂLJEK, m. ludibrium, rug. -ije- stoji po južnom govoru, a dolazi i -e izvan istočnoga govoru u Dalmaciji (vidi dače i primjeru). — Od prošloga vijeka. — Postašem od korijena od koga je bajati, koji vidi. isporedi balakati, balijekati. — Gdi će se ním podruguivati, smijati balijek činiti drugi vojnici. F. Lastrić, ned. 73. Eto ruga i baleka. M. Pavlinović, razli. spisi 212. — i čelade kojema se rugaju: Pravi si balek. M. Pavlinović.

BALIJĚKATI, bāliječmě, impf. jocari, deridere, eludere, šaliti se, podsmijevati se, rugati se. -ijestoji po južnom govoru, u zapadnom je -i, dolazi i -e osim istočnoga govoru u Dalmaciji. — Od xvi vijeka. — Postašem od korijena od koga je bajati (koje vidi); isporedi balakati, balijek. — 1. neprelazno: šaliti se: Niki spati se kladoše, niki peti, niki surlati, niki čudno balikati. P. Zoranić 26. — 2. sa se: a) ludibrio esse, metati se na vidi: Nemoj se balekati. M. Pavlinović. — b) ludibrio habere, rugati se: u instr. stoji onuj komu se rugaju: Oni se baleču mnom. M. Pavlinović.

BALIJĚTINA, f. augm. balija. samo u Vukoru rječniku.

BALIL, m. tursko ime. isporedi Bali. Bališ begš. Łętop. šaf. 83.

1. BĂLIN, adj. što pripada Bali (isporedi Bala). xiv vijeka. Balini synovi. Mon. serb. 564.

2. BĂLIN, m. ime muško; xiv i xv vijeka. postaņem od imena Bala, koje vidi. -i- ne stoji mjesto ě. — Balinš. Glasnik 24, 245. Balinš Starčićš. Spom. sr. 1, 101.

BALIŅA, f. vidi balena. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Mikaļinu (tako sa i nije samo u zapadnom govoru). Kako to jest bio Jona u utrobi baline. N. Raņina 45. Stvori bog baline velike. Bernardin 57. Oslobodio si Jonu iz crijeva baline. M. Divković, nauk 125b. Kako je bil Jona u trbuhu baline. I. Bandulavić 37. Baline privelike. I. Akvilini 41. Baline po morskom su prostoru. A. Vitalić, ist 352. Da ga proždre riba balina. J. Banovac, pred. 83. Kako bi Jona u utrobi baline. J. Matović 59.

1. BALINAC, Balinca, m. ime muško; hyp. od Bālin. xiv vijeka. Balinšća. Glasnik 24, 245.

2. BĂLINAC, Bālīnca, m. a) selo u Srbiji u okrugu kneževačkom. K. Jovanović, reč. 113. — b) selo u hrvatskoj krajini u glinskom protopopi-

jatu. Šen. prav. 1878. 72. — Postašem od adj. Balin.

BALINCI, Balinaca, m. pl. zaselak blizu sela Voćina u Slavoniji u podžupaniji virovitičkoj. Pregled 111. piša u nom. i Balince. Schem. zagr. 1875. 153.

BĂLÎNČE, bālînčeta, n. dijete balija. u jednoj pjesmi. Hajd' otale, indinsko bālince; ... nisam svoga lica odgojila da ga ližu indinske balije. Nar. pjes. juk. 392.

BĂLINOVAC, Bālīnōvca, m. 1. selo u Srbiji u okrugu topličkom. Sr. Nov. 1879. 176. Postašem od adj. Balinov, koji ne dolazi a koji je od imena Bālin. — 2. prezime: Pavle Balinovac. D. Avramović, sv. gora 207.

BĂLINŌVCI, Bālīnovāčā, m. pl. dva sela: gorni i doți Balinovei u Srbiji u okrugu vraškom. Sr. Nov. 1879. 175. 176. mještani dočega govore i u nom. Balinovce.

BĂLINOVIĆ, m. 1. prezime, po ocu Balinu, na sersčetku xni ili u početku xiv vijeka. Trije synove Balinovići. Mon. serb. 59. isporedi Balenović, Baļenović. — 2. selo u Srbiji u okrugu vraševkom. K. Jovanović, reč. 100.

BALISK, m. vidi bosilak. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 9. teško je vjerovati da nominatir tako glasi kako je stavjen.

BALISLAVA, f. ime žensko; xiv vijeka u spomeniku latinski pisanu, i to s prijedlogom de mjesto prezimena, koje bi glasilo Balislavić: Petrus de Balislava. Mon. rag. 1, 56. koga je bajati.

BALISTRILIĆ, m. prezime; xvi vijeka; pišu ga i Banistrilić, koje vidi. Prmanciru splickomu, Dujmu Balistriliću. M. Marulić 3.

BALIŠTAR, balištra, m. vidi balestar. xvi vijeka. Četiri sto koćnik balištri ubiše. Aleksandr jag. Starine. 3, 241.

BALIŠTRAR, m. ballistarius. xiii vijeka. Mikula sin Petra balištrara. Mon. croat. 317.

BĂLITI, bālīm, impf. mucum emittere. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (salivare, inepte loqui) i u Vukoru (muco maculari, muco maculari flendo).

I. neprelazno: 1. bacati ili puštati iz sebe bale: a) u obće: Ako boli u grlu, obzinu parče hleba tri puta rekavši: pseto balilo, a mene bolelo! I to bace psetu. M. D. Milićević, živ. 2, 50. — b) govoreći: Kad govorila, tamo ona prskala i balila, te te ne mogli judi slušati. Nar. prip. vuk. 177. — c) plačući: pogrdno se kaže mjesto plakati: aa) bez i čega čega bi se plač ticao: Ne će radit, neg za kućom bali. M. A. Rełkovit, sat. 76. Plače, bali, dere se. J. Rajić, boj 116. — bb) za čim se tako plače, može stajati u instr. s prijedlogom za (kao i uz plakati): Jošter čovik ne bi ni žalio, ni za troškom tliko balio, da ne čine drugačijeg kvara. M. A. Rełković, sat. 83. — 2. inepte loqui, govoriti koješta, bałezgati, samo u Stulićevu rječniku.

II. prelazno: muco maculare, balama brłjati. a) u pravom smislu: u Vukoru rječnika, ali bez primjera. objekat ne izrečen: Ko mora simo tamo vali, al' igra od harat sad grli sad bali. M. Kuhačević 159. — b) s balama izbacićivati, bluvati, rigati, eructare. Da ondu baleje proklete vaše srditosti vas s neba muše upale. J. Banovac, vasagosl. 304.

BALKA, f. stipa pennata L. koviće. isporedi bala. u jednoga pisca našega vremena, koji dođaje da se govorii u Istri. B. Šulek, im 9.

BALŠA

167

BALVAN

xiv ih xv vijeka. Balsanov korenъ rastlčei. Stare 10, 102.

BÂLŠA, m. ime musko, dolazi xiv i xv vijeka, izmedu rječnika samo u Damčiću. postaćem od imena Bala (koje sidi) i promjenom glasa l na o dolazi xv vijeka. Balša duka drački. Mon. serb. 177. Knezu Baoši. 248. Baoša Sracimčerović. 326. — u jednoga pisca prošloga vijeka kao prezime mjesto Balšić: Stipan Balša pade. J. Kavatini 185.

BÂLŠIĆ, m. prezime; po ocu Balši, xiv vijeka; izmedu rječnika samo u Damčiću. Da gredu na Zetu na Balšiće. Mon. serb. 168. Balšiću. 183.

BÂLŠIN, adj. što prepada Balši. Nizъ Pšini do sredba balšine hiive. Glasnik 24, 245. S vojskomb balšinomb. Spolu. sr. 1, 173

BÂLŠOVA GRÀDINA, f. zidine od Žabłaka k istoku na glavici više blata. zore se i Baoševa gradina. samo u Vukoru rječnika.

1. BÂLTA. f. tarski balta, sjekira, rojnička sjekira, securis militaris. Od xvi vijeka, izmedu rječnika u Bjelostijenčeru (securis militaris') i u Vukoru (sjekira', s dudatkom da se rijetko govoriti.) — a) sjekira rojnička di abojna: Balte, bati, strijele, oklopja. I. Kanavelić. iv. 6. O unkašu baltu okovanu. Nar. pjes. vuk. 4, 299. A čašu balte pogubili. Nar. pjes. petr. 3, 15. Još mi niko nije doskočio ni mejdana baltom nadturio. 3, 171. — b) ni rojnička niti kak druga sjekira u prarom smislu nega u prencsenom smislu šeło druga u postorici: Ja govorim, a on ni u baltu. Nar. posl. vuk. 107. — c) dolazi kao nadišmak mjesto prezimena od prošloga vijeka. Ilija Balta šajkaš. Bud. spom. glasn. n. 3, 77. P. Balta. D. Avramović, sv. gora 264. Šem. prav. 1878. 2:3.

2. BALTA, f' pelta, mali štit. samo u Bjelostijenčeru rječnika. — postaćem može biti od lat. pelta, grč. πέλη.

BÂLTA-BËRILÒVCI, Bâlta-Bëriločava, m. pl. selo u Srbiji u okružnog pirotskom, sreznu nišarskom. Sr. Nov. 1879. 175. mjestani gorore i u nom. Berilovce.

BÂLTÁNE, n. caesio, tučeće baltom. samo u Vukoru rječnika.

BÂLTASÁR, m. Baltassar. isporedi Baldašar, Baltazar, Baltazar. Da je krajevao Baltasar u Sabi. F. Lastrić, test. 62.

BÂLTATI, bâltâm, impf. caedere, tući baltom. samo u Vukoru rječnika.

BÂLTAZAÄR, m. vidi Baltasar. Baltazare. J. Kavańin 448. Jelačić Baltazar. Vuk. nar. pjes. 2, 653.

BALTAZARIĆ, m. prezime. xvi vijeka u spojeniku latiniski pisani: Ioannes Balthazarych. Starine 5, 281.

BÂLTAŽÁR, m. vidi Baltasar. XVI vijeka. Baltazar Hobetić. Mon. croat. 252.

BALTICÁNSKÍ, adj. balticus. u jednoga pisca prošloga vijeka. Ime mu je more baltičansko. Nadod. 10.

BÂLTIĆ, m. prezime; od nadimka Balta (vidi 1 balta). J. Baltić. Schem. bosn. 1864. viii. Radivoje Baltić. Rat 383. isporedi Baotić.

BÂLTIĆ, Bâltića, m. pl. seoce u Bosni blizu Rogatice. Glasnik 21, 301. 316. 22. 49.

BALTOVIĆ, m. prezime. u naše vrijeme. D. Avramović, sv. gora 260.

BÂLUČÊNE, n. vidi klěčáne. isporedi balučiti. Ł. Kovačević.

BÂLUČITI, bâlučim, impf. vidi klěčati. Ł. Kovačević. isporedi baluk pod 2.

BÂLUČKA, f. trava koja se na nekim mjestima zore i pupa, allium vineale L. Vuk, rječ. 13b. J. Pančić. flora biogr.² 392. — samo u naše vrijeme, izmedu rječnika samo u Vukoru. — postaćem će biti od baluk (koji vidi). — Djeca ovu travu kašto i jedu, ali često i bjuju od ne. Vuk, rječ. 13b. — Balučka, allium vineale L. i muscari i gagea i colchicum. Čas. čes. muz. 1852. 2, 46. Balučka, allium vineale L. i pancerium maritimum L. i muscari comosum Mill. B. Šulek, im. 9. — Balučka crjena, bulbus esculentus, crna, allium ehamae-moly. L.; divja, colchicum L.; pasja, muscari comosum Mil.; velika, scilla maritina L.; maňa, pancerium maritimum L. B. Šulek, im. 9.

BÂLUGA, f. dra sela u Srbiji, jedno u okrugu radničkom a drugo u čačanskom. K. Jovanović, rečn. 147. 167.

BALÚGÎGÎ', m. prezime, po ocu, balugģiji (ribaru). u naše vrijeme.

BALÚGGIJA, m. ribar. od tur. balykčy, ribar. — prošloga vijeka. Evo smo balugģije od Novoga. Nar. pjes. bog. 196.

BÂLUK, m. 1. ribja trara, cocculi indi. u naše vrijeme, izmedu rječnika samo u Vukoru, gledje se i tumači kako je starleno. — Od tur. balyk, riba, balyk otu. ribja trara. Baluk, menispermum coculus L. B. Šulek, im. 9. — 2. vidi klěča, šara po tkaću. u Srbiji. Ł. Kovačević. postaća može biti istoga, a tako načarano što je može biti nalik na mrežu, tur. balyk-agy.

BALUKA, f. muscari comosum Mill. B. Šulek, im. 9. isporedi baluča.

BÂLUKAT, m. vidi baluk (trara). samo u Vukora rječnika i iz nega u jednoga pisca. B. Šulek, im. 9.

BÂLÛN, balúna. m. pila, lopta. isporedi balon. od xvii vijeka, izmedu rječnika u Mikałinu i Bjelostijenčeru. Igrati na lopte ili na balun. A. Komulović 18. Glave velike i okrugle kaono balun. N. Palikuća 3. Igra se s plaštom na baluna. Poslov. danić. 31.

BALUNČIN, m. ardea egyetta, ptica koja se tako zore u Dubrovniku. M. Vodopić, Slovinac 1880 31.

BALUŠEVIĆ, m. prezime; xiv vijeka; od imena koje ne dolazi a koje je postaćem od imena Bala. — Doja Balušević. Glasnik 24, 273.

BALÛŠINA, f. angm. bale. prošloga vijeka. Neka ona voda i balušina gre na dvor. J. Vladmirović, lik. 15. Ona gorkost činiće ići balušine. 30.

BALÛŠINAC, Balušînca, m. něko mjesto blizu Niša. U Balušincu. Rat 60.

BALUŠKA, f. tofielda Huds. Šloser-Vukotinović, flora 1107. colchicum autumnale L. i colchicum bivonae Guss. i muscari comosum Mill. B. Šulek, im. 9. baluška mala, muscari racemosum Mill.: vela, muscari comosum Mil. B. Šulek, im. 9. isporedi balučka, baluška.

BÂLUŠKÎ, adj. sela Baluge. Ňiva u połu baluškom. Sr Nov. 1875. 460.

BÂLVAN, m. idolum, trabs. — Akreenat se mjeća u gen. pl. bâlvânâ. — Dolazi od xvii vijeka, izmedu rječnika u Mikałinu (solea), u Bjelostijenčeru (gredja) i u Vukoru (veliki direk kao gredja. trabs). — isporedi bolvan. — Postaņa neznana: najviše se misli da je tuđa riječ i to od tatarškoga balaban. velik.

1. idolum; isporedi bolvan. samo u nekih pi-

BALVANČIĆ

168

BAŁUŠKA

saca XVII *rijeka*. Mnozi kipi, idoli i balvani padoše na tle. B. Kašić, is. 19. Poklašnuha se i takim inim balvanom poganim. 96. Balvana ili idola razmrvi onoga. F. Glavinić, cvit 78. Krive nasljudujući balvane. 25.

2. trabs, greda: prednje je značene prešlo u oro po tome što su balvani pomenuti pod 1 stajali kao stupori ili na stuporima stajali. — a) u pravom smislu: balvan, greda koja se stavja pod duvar. Mikała 10a. Ne bi li bilo sve jedno da ove balvane i one grede budu sve redom u okolo upravo stavili? Đ. Rapić 199. — b) u rinograda zemla između drije brazde, kojom se u jesen zagrce čokoće a u pročeće se s šega odgrce. isporedi banak. Da se što je moguće veći balvani između brazda naprave. P. Bolić 1, 221. Pored čokota na balvanu iskopaj rupu. 1, 137.

3. mjesto u Srbiji i užičkom okrugu na građini prema Hercegovini, na kom je straža građina. M. Đ. Milićević, srb. 724.

4. dra sela: gorni i doți Balvan, koje se pominu prije našega vremena, sada nepoznata. S. Novaković, pom. 123. isporedi Bovan.

BALVANČIĆ, m. justara kod sela Koške u Slavoniji u podžupaniji osječkoj. Pregled 100.

BALVANSKĪ, adj. idolorum. u jednoga pisca XVII *rijeka* i u *rječniku* Bjerlostijenčecu. isporedi bolvanski. Niki popi balvanski rekoše. F. Glavinić, cvit. 55. Stvar ne biše draga popom balvanskim. 416.

BÁLVANSTVO, n. idololatrija, u jednoga pisca XVII *rijeka* i u *rječnika* Bjerlostijenčecu. ispored bolvanstvo. Židovi prignuti na balvanstvo. F. Glavinić, cvit 324.

BÁLZAM, m. vidí balsam. od XVII *rijeka*. Križmu činiti od balzama. I. Anečić, vrat 2, 4, 209. Veće ugodna od balzama. P. Posilović, nasl. 73. Balzam išteni se ako ne stoji u sudu veoma čitu. M. Radnić 432. Ule brez balzama. A. Bačić 287. Ule od masline i balzam. J. Banovac, razg. 217. Balzam zlamenuje miris dobra glasa i pošteća. M. Dobretić 53. — u prenesenom smislu: Z balzamovsvo svoje pridrage krvi hoti spasiteł ozdraviti rane duše tvoje. M. Radnić 336.

BÁLŽAM, m. vidí balsam. prošloga vijeka. Mira-se priminjuje žalamu i drugim pomastima mirisavim. F. Lastrić, test. 350 Uputiše se s balžamom i drugim mirisavim pomastima jutros rano, da pomažu prisveto tilo. F. Lastrić, od 212. Miša se s ovim voskom balžam. J. Filipović, prip. 3, 266.
BÁŁ, m. planina a Bosni blizu Prijedora. Vuk, rjeć. 14a. isporedi balast.

BAŁA, m. ime muško. XIV *rijeka*. od korijena bha, od kojega je i ime Bala i bajati. Baja. Glasnik 27, 1122.

BAŁARDIĆ, m. prezime, xv *vijeka*. Martin Bałardić iz Seńa. Mon. croat. 60.

BÁŁAST, adj. capite nigro, crne glave, n. p. vo, koza, u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. postaňa tamna: može biti od kor. bha, sjati. — Sva goveda balašta kući idu (drva kad se nose za ogrjev). Nar. zagon. nov. 46.

BAŁAV, adj. vidí balast. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Bałavi, nigriceps. J. Šloser, kor. 455.

BAŁCI, m. pl. nico mjesto, koje se pomoće prije našega vremena samo po imenu. S. Novaković, pom. 123.

BAŁÈMEZ, m. tormentum majus, velik top. od tur. bal-jemez-topu, top što ne jede međa, tako nazvan iz uzroka nepoznata (po mišljuh A. Pa-

ćića). — Akcenat se mijeňa u gen. pl. bałêmēzā. — U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. — Koji čuva tope bałemeze. Nar. pjes. vuk. 2, 542. Sve bałemeze bałemeza viče, a lubarda lu-bardu doziva. 4, 251.

BAŁENOVIĆ, m. prezime. xv *rijeka*, između rječnika samo u Dančićuć (gdje se griješkom (Balenović)). Mladoši Balenovići (Balenović'). Spom. sr. 2, 106. talijanski se pisalo ,Balenovniček'. Spom. sr. 2, 105. — isporedi Balinović.

BÁŁĚNE, n. muci emissio. isporedi baliti. samo u Vukoru rječniku.

BÁŁĚSKA, f. někała ptica kao mala patka. samo u Vukoru rječniku, gdje se dodaje da se govorí u Crnoj Gori.

BÁLEVAC, Bâlêvca, m. a) selo u hreatskoj krajini otočkoj blizu Korenice i Zavała. Schem. segn. 1871. 43. Šem. prav. 1878. 63. — b) u Srbiji dea sela jedno u okrugu biogradskom a drugo u čaćanskom. K. Jovanović, reč. 95. 171.

BÁŁEVAČKĪ, adj. što pripada selu Bałercu. Opština bałevačka. K. Jovanović, reč. 171.

BÁŁEVIĆ, adj. prezime. u naše vrijeme. Vučko Bašević. Rat 390.

BÁLEVO BŘDO, n. brdo blizu Novoga Pazara. Rat 193.

BAŁÈZGÂNE, n. ineptiae, blućeće. isporedi bajezgati. samo u Vukoru rječniku.

BAŁÈZGATI, bałezgām, šimp. inepiret, govoriti koješće bez prilike, blutiti. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se govorì u Rusnu). — Postašem može biti od kor. bha, od koga je bajati. isporedi balakati, balijekati, bałuzgati.

BAŁICI, selo u Hercegovini blizu sela Sujice. Schem. herec. 1873. 194. je li i u gen. c ili je k, nijis, se moglo doznati.

BAŁĪGATI, baļgām, šimp. vidí bajezgati. u naše vrijeme u Dalmaciji. Svitina bałiga, t. j. svašta bunca. M. Pavlinović.

BAŁIN, m. adj. prezime; u naše vrijeme. Dimitrije Bałin. D. Avramović, sv. gora 230.
BAŁKE, Bałaka, f. pl. selo u Dalmaciji bliza Krušna. Repert. dalm. 39.

BÁŁKO, m. ime muško, upravo hyp. Bała. prije našega vremena. S. Novaković, pom. 44.

BÁŁKOVAC, Bálkôvca m. selo u Srbiji u okrugu kragujeračkom. K. Jovanović, reč. 116. isporedi Bałko.

BÁŁKOVAČKĪ, adj. što pripada selu Balkovcu. Opština bałkovačka. K. Jovanović, reč. 116.

BÁŁKOVČANIN, m. čovjek iz sela Bałkovca. M. Đ. Milićević.

BÁŁKOVČANKA, f. žensko celuđe iz sela Balkovca. M. Đ. Milićević.

BAŁKOVICA, f. nico mjesto pod nivama u Srbiji u okrugu kragujeračkom. Nîva u Bałkovici. Sr. Nov. 1871. 673. 1873. 907. 1875. 3.

BÁŁOTA, m. ime volu. samo u Vukovu rječniku (gdje se veli da je Vuk čuo u Grbłu). isporedi balast.

BAŁUČKA, f. narcissus pseudonarcissus L. B. Sulek, im. 9.

BAŁUHAT, adj. rotundus, okrugao. samo u Stuličenu rječniku.

BAŁUHAV, adj. vidí baluhat. samo u Stuličenu rječniku.

BAŁUŠKA, f. vidí balučka (od koje će biti i postala). allium, muscari, gagea, colchicum. Čas. čes. muz. 1852. 2, 46. — allium pallens L. i gagea

BANDIĆI

172

BANGOVLASKA RIJEKA

BANDIĆI, Bāndīcā, m. pl. selo u Crnoj Gori. N. Dučić, Glasnik 40, 19.

BANDIJERA, f. tal. bandiera, zastara, barjak, vexillum. — Od xvi vijeka, između rječnika u Eijelostijenčevu (bandera) i u Vukoru (gdje se napomuže da se gorori u primorju). Z bjeljezi i z bogatijemi bandijerami. Zborn. 75b. Prije će užeći i sebe i mire neg li se određe od zlate bandijere. M. Vetranić 1, 219. Ukazati mu bandijeru i stijeg pod kom su hodili. M. Orbin, zrc. 93. Podignu standao i bandijeru od čistoće. I. Držić, nauk gond. 408. Pod bandijerom svete crkve. V. Andrišević, dev. 52. Vije li mu bandijera. Nar. pjes. vuk. 1, 263. — pogrješka će biti bandijerna: Vidje nositi jednu bandienu kovanu. M. Divković, zlam. 12b. — ije- uzima se kao da je po južnom gororu mjesto č, te u zapadnom gororu glasi ı: Pod negovim cesarskim stigom i bandirom. A. Kašić, is. 11. Nav ima zastave ili bandire. F. Glavinić, evit 449. Bandire trepeću. J. Radojević 13. Budući skupljaena sva vojska zajedno, dvigoše bandire, standarde najedno. Oliva 28. Svoje barjake ili bandire uzvišše. A. Vitalić, ist. 232. — po tome i sa -e-: bandera u Bjelostijenčevu rječnika, a tako govore i u hreatskom primorju. J. Bogdanović.

BANDINO SELO, n. selo u hreatskoj krajiņi blizu Sluņa. Šem. prav. 1978. 68. drugi ga pišu Bandinovo selo. Razdjeł, kraj. 28.

BANDINOVO SELO, n. vidi Bandino selo.

BANDĪRA, f. vidi bandijera.

BANDISATI, vidi kod bandižati.

BANDITI, bāndīm, pf. proscribēro, izgnati, prognati. od tal. bandire. isporedi bandižati. Dołazi od XVI vijeka, između rječnika samo u Vukovu a i u čemu samo part. praet. pass. bānden (čemu se dodaje da se gorori oko Sluńa). Ako ih ne bi moga' u ruke imati, da će ih banditi i stanić im potriti. Starine 10, 13. Da vas koga pravda bandi za koje pomaŕkaće, od stra' biža'u u drugu krajevinu. J. Banovac, razgov. 149. Cesar uze im svu baštinu a recene Jugoviće bandi, oli ti istira pod izgubljeće glave da više oni ni ņiović nikada ne imadu se natrag povratiti. Norini 39. Koji budu banditi i istirani iz vilaeta. M. Dobretić 534. Banden je čovjk koji se skrivio pa ne će sudu da ide, nego živi prema vlasti kao hajduk, samo što ne čini nikome ništa. Bandać čovjk živi u svome selu i kod svoje kuće radi svoje domaće poslove, nego je jednako tako na oprezu da slabo kad smije i spavati u kući. Vuk, rječ. 14b.

BANDIŽA, f. skitna, vagatio; upravo izgnanstvo, exsilium, ali u tom smislu ne dolazi. Od bandižati. U naše vrijeme, ‚Otišao dak u bandižu', reče se u Lici kad ne otide u školu nego u pole, gdje se s drugom djecom igra cio dan pa u veće dođe kući kao da je bio u školi. Bandiže četi bi-vaju. J. Bogdanović

BANDIŽÁNAC, bandižánca, m. proscriptus, exsul, izgnanik. samo u Bjelostijenčevu rječnika (gdje je kajkavski bandižanec). — Od bandižati.

BANDIŽÁNE, n. proscriptio. samo u rječnicima Bjelostijenčevu i Jambrešičevu. isporedi bandižati.

BANDIŽATI, bandižám, pf. impf proscribere, izgnati, prognati. Od tal. mlet. bandizar. isporedi banditi, bandeškati, bantižati. — Akcenat se mjeňa u part. praet. pass.: bāndižán. — Dolazi od XVI vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu, Voltilijinu i Vukovu (u kom je samo part. praet. pass. bāndižán, čemu se dodaje da se gorori u Poci).

1. prelazno, pf.: Ne mogući imat me u ruke,

bandiža od države. bnetača devet inih zločinac. Starine 10, 13. — u jednoga pisca xvi vijeka naštampano po rukopisu poznijem u naše vrijeme, bandisan' bez sumne je pogrješka: u rukopisu stoji s: Da vo sam, bandisan' van patrije moje. M. Marulić 153.

2. neprelazno, impf., ježati od škole, ići u bandižu (vidi bandiža). Moj se dak već naučo bandižati. J. Bogdanović.

BANDJËRÂS, bandjerša, m. koji nosi bandišan, zastarenik, barjaktar. u naše vrijeme. samo po zapadnom gororu sa i mjesto je (vidi bandijera). Pred sefatima: Prvi ide bandiraš. V. Bogisić, zbor. 223.

BANDJËRICĂ, f. dem. bandijera. samo u Mikafinu rječnika i to po zapadnom gororu sa i mjesto je (vodi bandijera). Bandirica koja kaže vjetar navrh kuće. Mikała 781b.

BANDO, Bandola, m. selo u Bosni blizu Travnika. Schem. bosn. 1864. 80. — složeno ban i do.

BANDOLE, neki izvor u Hercegovini; samo mu ime bliže nepoznato. Schem. herceg. 1873. 17.

BÂNDULA, m. nadimak muški. Vuk, odgov. na laži 30.

BANDULAVIĆ, m. prezime. XVII vijeka. Po fra Ivanu Bandulicuškoj aninu. I. Bandulići 1. B. Kašić, rit. XVIII. isporedi Bandulić.

BANDULIĆ, m. prezime, po ocu nadimkom Banduli. od prošloga vijeka: jedan pisac toga vijeka piše tako Bandularica: Ivo Bandulića poslanice i vanjilja prini. J. Kavahin 126. Gdjekoji su moga oca zvali Bandulićem. Vuk, odgov. na laži 30.

BANDUNIT, bandůnám, pf. ostaviti, zapustiti, napustiti, relinquere. od tal. abbandonare. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (zaboraviti', čemu se dodaje da samo u Vuk čno u Paštrovićima). Kada, bane, tamo dodeš, ti ne nemoj bandunati. Nar. pjes. vuk. 1, 92.

BANDÛR, bandúra, m. vidi pandur. XVII i XVIII vijeka. Deli-Vuk s bandurima do kuće nih doprati. J. Palmotić, dubr. 176. Ufati od bandura turski arambašu. A. Kačić, razgov. 293.

BANDÚRICA, f. kula u kojoj su banduri. isporedi pandurica. prošloga vijeka. To su tvoji šar-rampovi, bandurice. J. Kavahin 327.

BANDUSKA, f. crocus, safran. samo u Stuličevu rječniku. isporedi benduska, brnduša.

BANDUZATI, vidi bandižati. u jednom pismu pisanu na kraju XVI ili u početku XVII vijeka, u kom se z piše i za ž, te se može čitati i bandužati, ali i u može biti pogrješka mjesto i. Koji je banduzan' od vaše države. Starine 10, 16.

BANESTRA, f. vidi balestar. XVI vijeka. 400 kočniki banestrami ubiše. Aleksandr. novak. 29.

BANETOV, adj. vidi banov. od hyp. bane, baneta, koje samo ne dolazi. Banetove sluge. Nar. pjes. ist. 2, 72.

BANFI, prezime maćarsko mjesto Banović. XVI vijeka. Kneza Ivaniša Banfi. Mon. croat. 251.

BĂNGAV, adj. vidi bagav, s kojim je i potstaňa istoga. samo u Vukovu rječnika. Bangav koń. Vuk, rječ. 14b.

BĂNGOV LÄZ, m. neko mjesto u Srbiji u čačanskom okrugu. M. Đ. Milićević. isporedi Bangovlaska vijeka.

BANGOVLÁSKÁ RÍJÉKA, f. rijeka koja utječe u Ibar u Srbiji. M. Đ. Milićević, srb. 646. od mjesta koje se zove Banov̌lav laz.

BANI

173

BANIĆ, Banić, f. pl. selo u Konarlima. Akkenat
kaki je u nom, taki je i u accus., a u ostaljem
oblicima kao u gen. samo što drugi sloj nijr
dug: Banića. Pomine se od xv vijeka, a toga je
vijeka bio još starti loc.: Baneh: U Baneh. Mon.
serb. 443. to je selo i sada. Schem. ragus. 1876. 33.

BANIĆA, f. ducis uxor, dux femina, domina.
— Akkenat se mijena u gen. pl.: banića, a samo
je i zadati sloj dug u gen. sang. banić, i u instr.
sang. banićin. — Dolazi od xv vijeka, a između
rječnika u Belini (13a, 581b), Bjelostijenčen, Stu-
ličen, Vukorn i Daničicen. — isporedi bân.

1. žena bana držaenoga gospodara (idi bân pod 1) ili kći mu: samo u jednoga pisca o takim gospodama u drugi naroda: Sveta Ludmila, krajinje tej banica. J. Kavašin 302. Banica od Polonije. M. Zoričić, zrc. 88. Banica od Brabance. 86.

2. žena bana koji stoji pod držarom gospodar-
rem (vidi bân pod 2): u Bosni, Dalmaciji, Hr-
atskoj, Slavoniji: Banica Anka (žena bana Vuk
Vakeća i Bosni). Mon. serb. 274. Spom. sr 1,
85, 2, 49. Od Mosora banica gospoja. A. Kačić,
razgov. 263 Ko ufatni mladu udovice, Mašarkinu,
od Srima banica. 16 Bora tebi od Zadra banici'
Nar. pjes. juk 75. Banica je u zelenoj baciža (žena
bana Zadranina). Nar. pjes. vuk. 3. 414. i u srp-
skoj državi u pjesmama: A moje sam dvore ostav-
vio i banicu јуби Ikoniju (žena bana Milutina).
Nar. pjes. vuk. 2. 173 u Ugarskoj: Jelu sadi er-
dějska banica. Nar. pjes. vuk. 1, 442.

3. u opću gospođa kakea je pod 1 i pod 2 a
koga god naroda (vidi bân pod 3): Dostojna bi
hoditi na pir s krajičani i štovana biti meju ba-
nicami M. Marulić 38. Za svoju majku obraše
Skolastiku dvanaes česarica, peset i jedna krajića
a broj bez broja o knegišna, hercegovica, banica,
gospoda. I. Đoradi, ben. 51.

4. žena di djerojka koju se hoče da pokaže po-
storača nazira se banica, kao gospoda (kod toga
načačena Vuk u rječniku dodaje da se tako govorи
braću tvoju, na banice mile sestre. Nar. pjes.
vuk. 1, 90. Al banica Vaskova Danica sama nosi
devet geferdara. Ogled. sr. 121. Zdrava banica
domačica. Nar. pjes. vuk. here. 355. Hod'te deo,
hod'te k vatri, da se malo ogrijete, dokle masa
banica domaćica pripravi rucku što god. Nar. prip.
vr. 34. Pozlati, devere, ako hoće da ti dan
ovaku banica. Vuk. kove. 78. Najela se gladuica
pa se nazvala banica. Nar. pl. vuk. 187.

5. a značenju koje je pod 4 dodaje se drugim
rječnima kojima je izrečeno gospodstro one o kojaj
se govorari, kao gospođa (isporedi bân pod 5): tako
dolazi samo uz rječi kraća u pjesmi. Kraju, svetli
kraju! krajeć banice! Nar. pjes. vuk. 1, 97.

6. a značenju pod 1, 2 i 3 može još se dodati i
gospođa. Gospođa banica Anka. Spom. sr. 2, 49.
Da li znade gospođa banica. Vuk. nar. pjes. 2, 61
ili još kod gospođa.

7. planina u Srbiji u negdašnoj požeškoj na-
hijr. Vuk, rjec. 15a. pod nom se pomine crka
Ježevica, a ona je blizu Čačka. Pod Banicom
crkvu Ježevicu. Nar. pjes. vuk. 2, 169 isporedi
ježevica.

8. voda u Liet, koja izvure iza Gospića k jugu
oko tri sabata i kod Grača ponire. Vuk, rjec. 15a.

9. neko selo, koje se pomine prije našega ere-
mena samo po imenu, i to tako da se može čitati
i Baćica. S. Novaković, pom. 123.

10. u hrvatskom primorju srebru norac sadašni
od 10 norčica, a prije šega i drugi koji je od
prilike toliko erijedjo, zore se i banić.

11. šeka pšenica u Dalmaciji. B. Šulek, im. 481.

BANITI SE

BANIĆANIN, m. corjek iz sela Banićine. M.
D. Milićević.

BANIĆANKA, f. žensko čelade iz sela Baničine
M. D. Milićević.

BANIĆEVAC, Baničeva, m. selo u Slavoniji u
podšupaniji požeškoj i drugo i Hrvatskoj u pod-
šupaniji krizačkoj. Schem. zagr. 1875. 41. 179.
Pregled 93. 69.

BANIĆIN, adj. što pripada banici, u naše cri-
jeme, između rječnika samo u Stuličeru. Pravo
ode dvoru banicinu. Nar. pjes. vuk. 3, 499. Za
tim vadi dare baničine. Nar. pjes. juk. 311.

BANIĆINA, f. 1. planina u Srbiji u Šumadiji
između negdašne mahije kragujacače i smede-
reveske. Vuk, rječ. 15a. — 2. selo u Srbiji u okrugu
smederevskom. K. Jovanović, reč. 150.

BANIĆINSKÎ, adj. što pripada sela Baničini.
M. D. Milićević, isporedi banički.

BANIĆKÎ, adj. što pripada sela Baničini. isp-
redi baničinski. Opština banička. K. Jovanović,
reč. 150.

BANIĆ, i BANIĆ, m.

1. prezime, dolazi od xim vijeka; u prea se tri
primjera može čitati i Banić; za akkenat se samo
u dva posleđina primjera može kazati kakar je;
u pošledjem je (kako jaraju) Banić, a u onom
pred tim biće Banić, jer je nastampano, Bannić
(isporedi Banić i Banićević), je li prezime u svi-
jem primjerima što, t. j. jednoga postaja, ne
može se razabrati; u starijima moglo bi biti od
ban (upravo od adj. bani, ali i upima i u poz-
nijima moglo bi biti i od imena od kujega je hyp.
Banko, koje vidj. — Berislavl Banić. Mon. serb.
33. Paval Banić. Mon. croat. 44. Jurku Baniću.
122. P. Banić. P. Vitezović, kron. 99. A. Kačić,
kor. 126. No ga ćera Baniću Nikola. Nar. pjes.
vuk. 4, 393. Banić. Schem. segn. 1871. 93. Schem.
spal. 1862. 27. Schem. zagr. 1875. 258. Banić (Ban-
nića). Schem. bosn. 1861. tx. Mijailo Banić. Rat 323.

2. banor sin, banorić: u jednoga pisca prošloga
vijeka: Banić Desa budću hrsten bio mloga dobra
jeste ucinio. Nadod. 188.

3. u hrvatskom primorju srebru norac sadašni
od 10 norčica, a prije šega i drugi koji je od
prilike toliko erijedjo onuda izgocaraju starinski
banic, a to je banić, isporedi banica pod 10.

BANIĆEVIĆ, m. prezime, a naše vrijeme. Sa
Tresnjeva od Baničevića. Nar. pjes. vuk. 4, 509.
I ubije Banićevića Sava. 4, 513. Kneževića i Ba-
ničevića. Ogled. sr. 187.

BANIĆI, Banića, m. pl. selo na moru ne da-
teko od Dubrovnika kod Slanoga. Schem. ragus.
1876. 37.

BANIJA, f. 1. vidi banovina: Budimir kraj
razdili orsag u dele i banije. P. Vitezović, kron.
59. — 2. selo u Hrvatskoj blizu Karlowa. Schem.
zagr. 1875. 81.

BANISTRA, f. vidi brnestra, žuka. — i- staji
po zapadnom gororu. Dolazi od xvi vijeka. Imam
klišće, bradvu i konop i banistre suhe još snop.
P. Hektorović 161. na istom mjestu a drugom
rukopisa staji s mjesto s. Banistra. Čas. ces. muz.
1852. 2. 46. B. Sulek, im. 9.

BANISTRILIĆ, Banić Balistrilić. Dujmu Ba-
ništrićlić. P. Hektorović 24.

BANIΤΙ, bânîm, impf. vidi banovati. samo a
Stuličer u rječniku.

BANIΤΙ SE, bânîm se, impf. superbire, se
efferre, se ostentare, jactare se, ponositi se, dičiti
se, razmetati se, hrditi se, — akkenat kaki je u
praes. taki je u impf. cijelom: bânâh se, u 2 i 3

BANTITI

176

BAŇA

toga je značenja u rječnicima Ijelostijenčevu i Jambresičevu. To je drugi put što ste me u bantu metnuli. P. Brantner. — b) globa, mulcta; u rječnicima Belini (551a) i Stuličevu, predviđe je značene preslo u ovo. Tko je platio bantu, upasti u bantu; pjenezna banta. Bella 551a. Navrgoše na me piineznu banta. A. T. Blagojević, kin. 77. Svaki se prijestup i neposluh kazni globom koju zovu banta. V. Bogišić, zbor. 337.

BANTITI, bantim, vidi bantižati. samo u Stuličevu rječniku.

BANTÍŽÁNE, n. vidi bandižaše. samo u Jambresičevu rječniku.

BANTÍŽATI, bantižâm, vidi bandižati. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (6a), Jambresičevu i Stuličevu (u kom je ‚bantisat‘ od tuda što je zlo čitano u drugima).

BÂNTOVÂNE, n. molestia, vexatio, impedimentum, dosađivane, zabralane, smětane. Dolazi od xv vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu (6b), Jambresičevu i u Voltišijinu (u sva tri samo kajkavski bantuvani). Možite imite prezviš vsakoga bantovanja. Mon. croat. 56.

BANTOVATEL, m. vexator, koji bantuje. prošlo vijeka. Jedinomisalno da se držite suproti bantovateja. Bud. spom. glasn. II. 3, 121.

BÂNTOVATI, bântujem, impf. molestare, impedire, dosađivati, vrijedati. Dolazi od xv vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu, Jambresičevu, Voltišijinu (u sva tri kajkavski bantuvati), Stuličevu i Danišičevu. — Prelazno: Budi ti milosts zapoviděti tomuj člověku da našěmi štete ne i da ihne bantuje. Spon sr. 1, 81. Ni nigdor bantovan ni brižen. Mon. croat. 224. Nimamo ga bantovati i usilovati v negovom baglu. 256. Siromaha Petra bantujete izradi Jovanova dugovanja. Starine 11, 98 Pijan človik sladko spava, kojega ne boli glava; komu glava pak bantuje, i gazdu i vino psuje. P. Vitezović, evit 56.

BANTUZA, f. vas quoddam vitreum, neki staklen sud. Od sr. lat. pandox, gulosus. samo jednoga pisca xvijeka. Znaš sudе caklene, bantuze ke zovu: vazam jednu, stavi na golu put tvoju, ne će je ni nigdar čut;.. da ako li lana užgavši staviš tuj, napuni se mesa. P. Hektorović 14.

BÁNUTI, vidi bahnuti.

BANZATI, banzam, impf. pronunciare, oglasirati, objavljivati. od sr. lat. bannisare, bannizare; isporedi bandižati. samo u jednom spomeniku xvi vijeka. Moju vas, dajte mi plačara, neka banza po zakonu po mistu noseći upisane zemlje (koje se prodaju). Mon. croat. 189.

BÂN, adj. vidi banov. dolazi xii vijeka, između rječnika samo u Danišičevu. sada nije u običaju, nego se još drži u mjesnijem imenima, kao Baņa Luka, koje vidi na po se. Ja dijak bań pisah siju knigu poveљiv baņovs. Mon. serb. 2.

BÂN, m. vidi baņa. samo u jednoga pisca xvii vijeka i u Mikaļinu rječniku. postaņa nije istoga koga je baņa, nego je od bagno. isporedi baņo. a) u pravom značenju: Baņ. Mikala 9b. 222a. Sloboditi od muka od purgatorija, koje trplaše u jednom baņu. M. Orbin, zrc. 121. — b) selo u Dalmatijiji bližu Zadra, tal. Bagno. Schem. jadr. 1876. 39.

BÂN DVÔR, m. selo koje je bilo u négdašnoj zupi, koja se zvala Bočači, u primorju prema otoku Rabu. F. Rački, doc. 88. isporedi bań adj. i Bańedvorac.

BÂNĂ, f. balneum. isporedi kupeł, kupalo. — Akcenat se mijeňa u gen. pl. bânâ, a samo je i

drugi stog dug u gen. i instr. sing.: bâne, bâhom. — Dolazi od xiv vijeka (vidi 2 i 3), između rječnika u Bjelostijenčevu (labrum balneatorium, balneum), Vukovu (balneum) i Danišičevu. — Poštajem može biti od kor. bha, sijati, grijati; ali se i sumia je li rječ postačem slovenska, te se poredi s šem. wanne i sa sr. lat. banna (cistae species).

1. mjesto gdje se čelad kupa: Ako viđiš (u snu) da se u baņi baņaš, toj prilikuje razbrzctvo. Zborn. 133. Da pode u baņu tvo je šugav da se obaņa. Starine 10, 94. Stvori tvo, ko je u baņa likarija bolesnikom. S. Margitić, fala 93. Voda vručijeh baņa. Živ. is. 168. Šest mjeseci sve narodne baņe onim su khigama zatoplavali. D. Obradović, bas. 175. Tko uječu u baņu, trebuje da se oznoji. Poslov. danić 134. Turci k baņi, a bule iz baņe. Nar. pjes. vuk. 1, 568. Ti je zovi u baņu na vodu 3, 295. U Jerusalimu kod Ovčijeh vrata ima baņa. Vuk, jov. 5, 2. Baņa brestovačka, kulinska, ribarska, vrnačka u Srbiji. M. Đ. Milićević, srb. 874. 706. 708. 782. 874. aleksinačka, vidi pod 3.

2. kupaņe, u prenesenom smislu: Darovavšše jemu baņu krištenja. Danilo 12. Spase nas barhom prerodeņa. Vuk, tut. 3, 5.

3. mnoga se mjesta zovu tako: a) u Boci kotorskog manastir blizu Risa. Vuk, rječ 15a. Šem. bol-kot. 1875. 11. — b) u Dalmaciji na moru kod Slanoga selo. Schem. rag. 1876. 38. — c) u Bosni seocu kod Fojnice. Schem. bosn. 1864. 41. — d) u Hercegovini aa) na Limu više sastavka negova s Uvcem selo i manastir; zove se i Baņani, koje vidi. Blizu Limu je manastir Baņa s crvkom sv. Nikole. I. Ruvarac, godišnica 2, 250. isti pisac misli da je to isti manastir koji se od početka xii vijeka pisao crkva ili manastir sv. Nikole u Dabru (vi Dsbri) i najprije bio igumanija a poslije stolica episkupu dabarskom. 250-53. vidi Dabar; isporedi bański. — bb) manastir s crvkom sv. Đurđa, koji se od početka xii vijeka pisao crkva ili manastir sv. Đurđa u Dabru (vi Dsbri), a xvii vijeka Biobuška Baņa. Glasnik 40, 155. bio je, takože sumite bližu onogu pomenutoga pod aa., bežođer na Limnu, ali niže sastavka negova s Uvcem na mjestu gdje se sada selo na karti ‚Budo‘ i potok ‚zabanski‘ (jamačno zabaņki) pod ‚Ibarelim Brdom‘; vidi još biobuški i Dabar. — cc) mjesto na putu između Novoga Pazara i Zvećana pod sadašnje Mitrovice) u jednoga pisca xvii vijeka, sada na karti ‚Bansko‘. isporedi Baņska. Za tri dni tu ostaše u Pazaru da počinu. Nu četvrta kako zora zrak objavi, podraniše, ite se u Baņu priko gora od Rogozna uputiše. Idu naprijed gdje se staje Ibar rijeka i Sitnica, rječan grad im s desna ostaje. J. Palmotić, dubr. 177. — e) u Srbiji šest mjesta: aa) u okrugu aleksinačkom, srezu baškom; Vuk je naziva varoš. Vuk, rječ. 15a. sada se piše varošica. K. Jovanović, reč. 93. po okrugu u kom je zove se i Aleksinačka Baņa. M. Đ. Milićević, srb. 781. — bb) selo u okrugu kragujevačkom, srezu jaseničkom. K. Jovanović, reč. 119. — cc) selo u okrugu kruševačkom, srezu Jošaničkom. K. Jovanović, reč. 132. — dd) selo u okrugu i srezu niskom. Sr. nov. 1879. 175. — ee) selo u okrugu vraškom, srezu pěinskom. Sr. nov. 1879. 176. pominje se od xv vijeka, ako se održi što se dokazuje da je kod ne razbio Turke Nikola Skobalić: 1454 ubi Turke u Baņe. Łetop. šaf. 78. S. Novaković, nov. brd. 87. — ff) selo u okrugu toplićkom, srezu jablaničkom, s pridjевom Ravna; vidi Ravna Baņa. — f) ne daleko od Prizrena k sjeveru a od Štimle k zapadu: pominje se xvij vijeka i prvi je put zapisana u množini

BAŇÁ LÚČICA

177

BAŇÁNE

s dodatkom da je u Suhogrlu: Baňe u Suhogrlu. Mon. serb. 564. istoga se vijeka pomine u jednini takoder s dodatkom da je u Suhogrlu i da je od ne isao put u Kostre: U Suhogrlje... podi putmi, koji grede odbi Baňe u Kostrsčis. Mon. serb. 123. istoga se vijeka pomine da je, z Baňom, medio katun Guncati, a taj se katun pomine izatkauna Blačana (Blatčane) i mjesta Blaca (Blatce), za koje se veli da mn je isla međa na put pričrveni i se Duhja. Glasnik 15. 290. 291. na putu iz Prizrena a Stimlu i sada su dra Duhja (na karti .Dulje') i Blace (na karti .Placa'), a malo na zapad od tijeh mjesta stoji i Baňa: po tome ne će biti sumne da je to Baňa koja se spomine u trećem primjeru. u istom spomeniku, u kom se spomine ta Baňa i katun Guncati koji je s njoj medio, spomine se za tijem katunom katun Kostrčani i mjesto Kostre, i za n se veli da mu je međa isla od Pagaruša na Praskovo (Glasnik 15. 295). ta Pagaruša ne će biti drugo nego mjesto koje je blizu rečene Baňe zapisano na karti .Bagaus'; a po tome je blizu Baňe bio i Kostre: a što je u Kostre isao put od Baňe, koja se spomine u drugom primjeru, po tome će i ta Baňa u drugom primjeru biti ista: a što se za Baňu u tom primjeru veli da je u Suhogrlu u isto se rei i za onu u prrom primjeru, po tome će i Baňa u prrom primjeru biti ista: što u prcom primjeru dolazi u mn Baňe, po tome se može misliti da su bile drije: ne dalako od rečene Baňe kjerovi ima mjesto zapsano na karti, Baňe: to može biti jedna od driju, koje su obje izrečene u prrom primjera množinom Baňe. — g) blizu Skopla: pomine se xiv vijeka, ali u pl., i to u loc.: Crkvk sv. Nikity u Baňah. Mon. serb. 79. ali će im nom, biti .Baňane', koji se pomine ta: koder kod Skopla a i sada su ondje na karti; cidi Baňani pod 4. — h) blizu Prilpa i manašiva Treskareva, pomine se xiv vijeka, a sada njih pomnata: Niva u Baňu. Glasnik 11, 135. može biti da su bile drije jedna do druge, pa se za to tako kažr. — i) blizu Stipa pomine se xiv vijeka selo Baňa s dodatkom da joj međa ide prezbr Bratešku rkuć i nad Obleševo. Glasnik 24. 268. oba su ta mjesta i sada na Bregalnici više Stipa: kod nih je i rijeka koja utječe u Bregalnici, samo nema na karti imene rijeci. ista je Baňa biti u drugom spomeniku, u kom se ne može o njoj donati nista više nego da je blizu Stipa: Sv. vračeve konš Baňe. (Glasnik 24. 254. — k) blizu Jedreneta: sultan Bajazit pisa na Baňe godine 1485 zaporjest da se trqoračke kluge dubrovačke vjeruju po Rumeliji. Mon. serb. 535. da je ta Baňa kod Jedreneta, treba misliti po tome što se Bajazit rečene godine bavio u Jedrenetu (Hammer, gesch. d. osm. reich. 2, 630). — l) prije našega vremena pomine se samo po imenu Baňa vešiga. S. Novaković, pom. 124. a to može biti mjesto u Ugarskoj koje se maćarski zore Nagy Bánya. 4. coda koja izvire iz pecine u selu Petriči u Srbiji u całeveskom okrugu i utječe u Kolubaru s desne strane. Vuk, rječ. 15. Vodenica na reci Bańi. Sr. Nov. 1866. 475.

BÂNÂ LÛÇICA, f. selo u Bosni pod planinom Zecom kod Fajnice. u jednoga pisca našega vremena koji piše bauna, o čemu vidi kod Baňa Luka. Glasnik 20, 267. 22. 12. 19.

BÂNÂ LUKA, f. grad i varoš u Bosni na Vrbasu. baňa je adj. od bân, kao banov: vidi bân. — dolazi od xvni vijeka. Osami stotin bojnjehudi Baňe od Luke sobom vodi. J. Palmotić, dubr. 5. Iz Baňe Luke. Starine 10, 18. V. Andrijasević, dev. III. Norini, prip. 27. Baňa Luka. S.

I

Novaković, pnm. 124. 6r cu biti putu Baňu Luku. Nar. pjes. bog. 287. S Baňe Luke dva brata Pašića. Nar. pjes. vuk. 3, 263. Onrče bego u Baňoj Luci. Nar. pjes. vila 1866. 274. U Baňoj Luci. T. Kovačević, bos. 66. Baňa Luka. Zemłop. bos. 46. Vuk, rječ. 15a, Schem. bosn. 1864. 45. Glasnik 22, 49. — Ijednačućući je s turskim stozenim riječima neka piša u tuko da im baňa ostaje bez promjene po oblicima: od prošloga vijeka: Na Baňaluku. S. Stefanac 18. Od Baňaluke. Zemłop. bos. 47. — Nčki ne razumijući riječi baňa pišu mjesto ne i gorove što im se čini da razumiju bajnja: od prošloga vijeka: Kod Bajne Luke. P. Katančić, fruct. 47. Od lijepe šeher Bajne Luke. Pjev. ern. 101. Odmetnu se odmetnica Mara preko Bajne Luke u ajduke. Nar. pjes. vuk. 1, 483. U Krajini a u Luci Bajnoj. 3, 533. po tome u Vukovu rječnika i Baňa Luka i Baňa Luka.

BÂNÂ SËLA. n. pl. selo u Ilreatskoj u podžupaniji zagrebackoj. Schem. zagr. 1875. 66. Pregledd 23. baňa je adj. od ban; cidi baňa.

BÂNĂK. Bânica, m. čorjek iz Baňe, jedne u Srbiji. M. D. Milićević.

BÂNĂK. bânica, m. ridi bának. Bliže baňka, bliže ručka. Nar. posl. stojan. 15.

BAŇAKUŠIĆ, m. prezime; xvri vijeka. Mihovio Baňakušić. Stat. pol. ark. 5, 311.

BAŇÁNAĆ, Baňánać, m. vidi Baňanin. samo u Vukovu rječniku. akvenat se mjena a gen. pl. Baňanácá.

BÂNÂNI, Bañânâ, m. pl. 1. krajina u Hercegočini, sada u Crnoj Gorti, dravi su: gorni i doni. Vuk, rječ 15b. Baňani. S. Novaković, pom. 124. Sto pročevi u Baňane gorne? Nar. pjes. vuk. 4, 1. I posa je niz doše Baňane. Ogled. sr. 430. Da otide u Baňane ravne. Nar. pjes. vuk. 4, 13. na jednom mjestu sa j mjesto n: Utekose Turei uz Bajane. Ogled. sr. 405. u pjesmama zavica i selo: Ko će poči u selo Baňane. Pjev. ern. 70. Sto pročevi u selo Baňane. Ogled. sr. S. — 2. u Hercegorini na Liniu manastir, koj se zove i Baňa; vidi Baňa 3. d. aa. Baňani, zapusten rišćanski samostan, ovdje su dobre toplice. Zemłop. bos. 45. T. Kovačević, bos. 63. — 3. u Srbiji tri sela: jedno u okrugu rađerskom, srezu tamnavskom, drugo u okrugu rudničkom, srezu kačerskom, i trece u istom okrugu a u srezu crno-gorskom. K. Jovanović, reč. 105. 115. 147. — 4. selo blizu Skopla: pomine se xiv vijeka i sada je ondje. Puti ide odb Baňans... na Kamenikis na brdo. Glasnik 15, 205. isporodi Baňa pod 3, g.

BÂNANIN, m. 1. čorjek iz Baňana, krajine ili koga sela. U množini je cijeloj drugi slog dug, Baňani, a u gen. i zadni: Bânháná. A klikuje grahvoske ovcare i Baňane što su bliže bili. Nar. pjes. vuk. 4, 517. Preklańa se Dińar Baňanine. 2, 521. — 2. prezime: Danilo Baňanin. Sem. prav. 1878. 59. — 3. čorjek iz banova područja, provinciae praefecto subhtus. samo u Stuličen rječniku.

BÂNANIN, m. čorjek iz sela Bani.

BÂNÁNKA, f. 1. žensko člade iz sela Baňana u Srbiji. M. D. Milićević. — 2. žensko člade iz područja banana. samo u Stuličen rječniku.

BÂNÁNKIŇA, f. žensko člade iz područja banova. samo u Stuličen rječniku.

BÂNANSKÎ, adj. što pripada Baňanima, krajinici ili kome selu. Vojvoda Baňanski. N. Dučić, glasn. 10, 15. Baňanska opština. K. Jovanović, reč. 105. 117.

BÂNÁNE, n. lavatio, kupaće. samo u Vukovu rječniku.

12

BARA

181

BARALIĆ

nograd u Jerinoj bari. 1875. 517. Zabran u beloj bari. 1872. 562. i same take līvade, nīve, itd. zovu se bare; Livada zvana kriva bara. Sr. Nov. 1875. 1004. Niva bara. 1870. 318. Zemļa zvana bara. 1872. 862. Žemļa crna bara. 1875. 959. take če biti i, ove: Niva kod kravļe bare. Sr. Nov. 1875. 47. Niva kod kruškove bare. 621. Niva kod topolove bare. 56. Niva kod orlove bare. 517. Da podigneš haračlije Turke, da ih vodim na Mletičak ravni, na zelenu bara Zajovića, onde čete tabor učiniti. Nar. pjes. vuk. 4, 497. tako se mjesto naziva i množinom bare: Livada u barama. Sr. Nov. 1863. 322. 1865. 408. 1870. 584. Niva u barama. 1863. 187. Niva u jelovim barama. 1875. 265. take če biti ore: Spade paša na poļe nikšiško, i bijele raspeo šatore na široke ‚Bare‘ pod Risdane. Ogled. sr. 495.

3. *ime selima:* a) u Crnoj Gori jedno u Grahovu a drugu u Uskocima. N. Dučić, glasn. 40, 18. 22. posłědne dolazi i u mn. Bare: Okrenuše uz Bare zelene. Nar. pjes. vuk. 4, 325. A kada su na planinu bili, na planinu na Bare (‚bare‘) zelene... b) u Srbiji u okrugu užičkom, sreu crnogorskom. K. Jovanović, reč. 161. — c) u Slavoniji, u podžupaniji osječkoj zaselak kod ‚Cepina‘. Pregled 99. — d) nekoliko ih ima uza se po kavkav pridjer, kao Crna Bara, Łeskova Bara itd., koje vidī kod niuhovijeh pridjeva. — e) neka se nazivaju u množini Bare, koje vidī na po se.

2. **BÁRA, f.** carex L., oštrica. J. Pančić, flora biogr. 399. dolazi od prošloga rijeka i to u rječniku Belinu (349ᵇ). gdje stoji da je juncus, sita i u Bjelostijenčevu isto tako (1, 718ᵇ), a po prvomerno i b. Sulek, im. 10.

1. **BÁRA, f.** ime kozi i krmači. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje je naše kozi ime). postaćem če biti od kor. bhar, nositi. isporedi baran (oran). Vidīš li ti ovu našu krmaču baru? Nar. prop. vrč. 123.

2. **BÁRA, i BÁRA, f.** hyp. Barbara. Kad je nom. Bára, akcenat se mijena u voc.: Báro. — Dolazi od xvi vijeka. Bara Milešićka. Mon. croat. 277. Za svit uzmite divice, koja Katu, koja svetu Baru. M. A. Rełković, sat. 45. Pribroj, Baro. Poslov. daniči. 100.

BARABA, m. Barabba. isporedi Baraban. Ki se zvaše Baraba. N. Rańina 92ᵇ. mat. 27, 16. Barabu oproštiše. M. Vetranić 1, 345. Barabu slobodi. N. Načešković 1, 136.

BARABAN, m. vidi Baraba, mjesto kojega je u někih Baraban, jamačno od tuda što je někoč prvi uzeo grčki acc. za nom. Od xvi vijeka. Ki se zoviše Baraban. Bernardin 49. mat. 27, 16. I. Bandulović 87. Propnite Barabana. M. Divković, plać. 17. Stavi naprid Barabana. P. B. Bakšić 89. Da se pusti Baraban lupež. M. Angel 43. A biše Baraban razbojnik. L. Terzić 28. Isusa li odobcuješ, a Barabana zagrlaš? F. Lastrić, test. 114.

BARÁBANAT, barábanta, m. lictor; isporedi pandur. Od xvii vijeka, između rječnika u Mikaļinu, Belinu (145ᵃ. 442ᵃ). Bjelostijenčevu i Stulićevu. — Od magn. darabant (koje je od ‚Nem. trabant‘) s promjek glasa d na b. — Odbegni od tebe grdobni sotona s barabanti svojimi. B. Kašić, nač. 103. Barabanti i caſi. I. Držić, nauk gond. 307. U ruku djavala barabanat. I. Ančić, ogl. 90. Privodi barabanta i satnika. J. Kavaņin 459. Opravitele, što, mi rečemo barabante, a ini mučitele i hitavce. Živ. is. 153.

BARÁBANATSKÎ, adj. lictorum. samo u Stulićevu rječniku, gdje piše i barabantski.

BARABANTI, m. dem. barabanat. samo u Stulićevu rječniku.

BARÀBANTOV, adj. liectoris. samo u Stulićevu rječniku.

BARÀBÂR, adv. turski beraber, zajedno, jednako ravno. Od xvii vijeka, između rječnika u Vukovu (uporedo) i Daničićevu. Idoše Turci na Filećhaz, raskopasa ga (s) zemłömbarabar. Ієтоп. šaf. 86. Hvala i ništa, to je barabar. Nar. posl. vuk. 340.

BARABÁRĚNE, n. jednačne, poređeňe. samo u Vukovu rječniku. isporedi barabariti se.

BARABÁRITI SE, barábârim se, impf. uporedo s kim stujati ili sjedjeti ili íći, jednačiti se s kim. — Od barabar. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. — uporedo sjedati s kim: I poleti k svecu Muhamedu, ter se Murat š níme barabari, blizu sveca podviv noge side lulu pijuć, na vatri se grijuć. A. Kačić, razg. 110. — jednačiti se, porediti se s kim: Ti, što si juče postao prosjakom, očeš da se sa mnmn barabariš, koga su otac i ded prosjaci bili! D. Obradović, bas. 153.

BÁRABÁŠ, m. nadimak, koji dolazi kao prezime a postaćem je im Barabbas; isporedi Baraba, Baraban. L. Barabaš. Schem. zagr. 1875. 258.

BARABIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Schem. rag. 1876. 61.

BÁRAC, Bárca, m. prezime; u naše vrijeme. Schem. segn. 1871. 101.

BÁRÁČ, Baráča, m. prezime, upravo nadimak; od prošloga vijeka. postaćem može biti od baran. — Jure Barać. J. Vladmirović, lik. 5. M. Barać. Schem. bosn. 81. Mihailo Barać. Šem. prav. 1878. 68. na posłědém mjestu stoji griješkom ‚Bara‘.

BARAJÉVAC, Barajévca, m. čovjek iz Barajeva M. Đ. Miličević.

BÁRAJÉVKA, f. žensko čełade iz Barajeva. M. Đ. Miličević.

BÁRAJEVO, n. selo u Srbiji u okrugu biogradskom. K. Jovanović, reč. 95. Od imena koje nije u običaju a koje je postaņa jednoga sa Baran.

BÁRAJEVSKÎ, adj. što pripada Barajevu. Barajevska opština. K. Jovanović, reč. 95.

1. **BÁRÁK, m.** ime muško; može biti hyp. od Báro (kao Rádák od Rádo); prema tome je i akcenat stavlen. Dolazi xvi vijeka. Ja pop Barak. Mon. croat. 182. 195. isporedi Barakovac.

2. **BÁRAK, m.** turski barak, canis villosus, rutav pas. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. O skripovo dne, kad se baraci strigu. Nar. posl. vuk. 245.

BARAKCAZ, m. něko mjesto u južnoj Ugarskoj. S. Novaković, pom. 124.

BÁRAKOVAC, Bárkâvca, m. planina u bosanskoj krajini. Žem. bos. 46. M. Ružičić.

1. **BÁRAKÓVIĆ, m. prezime, po ocu Báráku.** od xvii vijeka. Juraj Baraković Zadranin. Đ. Baraković, vil. 3. Na kulu Barakovića. Stat. polič. ark. 5, 313. Baraković. J. Kavaņin 162. Vasilije Baraković. Vuk, sov. 108.

2. **BÁRAKOVIĆ, m. prezime Turcima; od někoga turskog imena.** A na ruke Baraković-Ibre. Nar. pjes. vuk. 3, 549. Kad pos'ječe dva Barakovića, Baraković-Zeka i Smaila. 4, 520.

BÁRAKTA'R, baraktára, m. vidi barjaktar. xvii vijeka. Husein-baraktaru. Starine 11, 103. baraktara. 124. 141.

BÁRALIČ, m. prezime, po ocu Baraliji. -š- je

BARALIJA

182

sažeto -iji: Milosav Baralić. Rat 78. Panta Baralić. 355.

BĂRALIJA, m. prezime: Sima Baralija iz Šarana. M. D. Milićević, srb. 347.

BARAMATIJ, m. vidi Baramatin. u jednoga pisca prošloga vijeka. Baramati Osip. J. Kavahin 49.

BARAMATIN, m. riječi, ab Arimathaea' u novom zarjetu (mat. 27, 51) uzete su za, a Barimathaea', te od druge načineno ime čorjeku iz toga mjesta. isporedi Abarimatija, Baramatij. u jednoga pisca xvi vijeka. Osip Baramatin. M. Marulić 189.

1. BĂRAN, m. ime muško, upravo hyp. od Báró (kao Rádan od Rádo). dolazi od xiv vijeka u spomeniku pisanu latinski, inače od xv. Pro eodem Barano. Mon. ep. zagr. 2, 98. Baran decanus. 109. Baranı Vlčkrićićs. Mon. serb. 378. Od jednoga brata ostade sin Baran imenom. A. Kačić, kor. 466.

2. BARAN, m. vidi ovan. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi bára. — Baran sada nek s ovčama ide. J. S. Rejković, kuć. 317. u istoga pisca u pl. bez a između r i n može biti i stamparskom grieškom: Barnovi i bike ispusećaju se. 317.

3. BĂRAN, bárna, adj. paludosus. samo u rječnicima Mikałinu (10b samo u složenom obliku barni) i u Stulićima (9b u nominalnom obliku, baran' i u složenom, barni', a to je bârnî).

BARÁNAK, baránka, m. agnus, jagúe. upravo hyp. od baran, ovan. samo u jednoga pisca xvi vijeka, i to u prenesenom smisłu o Isusu u příčesću: Neka ta isti baranak... odgovori príliki jańca vaznenogna. Š. Budinić, sum. 80b.

BARANDA, f. selo u Banatu. Šem. prav. 1878. 55.

BĂRANI, Bârânâ, m. pl. selo u Hercegovini blizu Stoca. Schem. ragus. 1876. 57.

BĂRANIN, m. čorjek iz grada Bâra. Akcenat ostaje, samo i drugi slog dug u cijeloj množini: Bârâni, a u gen. pl. i zađni: Bârânâ. — Dolazi od xiv vijeka, između rječnika u Vukovu i Dainičevu. (a) iz Bara crnogorskoga: Marin baranin. Mon. serb. 105. Baranom ostavih. Glasnik 15, 288. — b) iz Bara taljanskoga: O Niškula Baranine! M. Marulić 285. — c) dolazi i kao prezime: Stijepo Baranin. Vuk, nar. pjes. 1, 87.

BARANOV, adj. što pripada Baranu. Sin Baranov. A. Kačić, korab. 467.

BĂRÂNSKI, adj. 1. što pripada selu Barama u Srbiji. Baranska opština. K. Jovanović, reč. 118. gdje grieškom stoji bараńска. — 2. gorţi Ibar od izvora svoga pa od prilike do Sitnice sove se i Baranska Mórava. Zemlj. bos. 3. i Baranska reka. S. Novaković, zemlj. 15.

BARAŇA, f. županija u Ugarskoj. U Barańi na desnom brijegu Dunava više Osijeka. Vuk, pisma 86.

BARÁŇAC, Barańca, m. čorjek iz Barańe. Akcenat se mijeňa u gen. pl. Bárhâncâ. Rođeni Barańci. Vuk, pisma 87. Sveţozar Popović Barańac. D. Avramović, sv. gora 259.

BARAŇAI, m. prezime; mağarski mjesto Barańac. xvi vijeka. Od mene Matijaša, Baranyay', soldata careve i krajeve svetlosti. Mon. croat. 334.

BĂRÁŇICA, f. neko mjesto sa zidinama u Srbiji kod Kneževca u okrugu kneževačkom. M. Đ. Milićević, srb. 836.

BARARA, f. něka loza vinova. B. Šulek, im. 10.

BARATINA

BĂRAST, adj. bio i crn oko vrosta; govori se o ović: ovca barasta. M. Pavlinović. isporedi bára.

BARAŠKA, f. tal. borasca, zlo vrijeme, tempestas. samo u jednoga pisca xvi vijeka i u Mikałinu rječniku. Čuvajte se šijuna, baraška vas odnese. M. Držić 407.

1. BĂRAT, m. neki grad u pjesmu, može biti Barat, koji vidi. Ja sam junak od Barata grada. Nar. pjes. vuk. 3, 98. De imaju druma tri četiri: koji Nišu, koji Šibeniku, koji ide Baratu turskome. 99.

2. BĂRAT, m. trijem pred vodenicom; u naše vrijeme u Srbiji. može biti od tal. baratto, zasjeda, koje bi značene bilo prešlo u zaklon, a po tom u rečeni trijem. Iz vodenice na barat, s barata na brod. Ž. Radońić.

3. BĂRAT, m. commercium. tal. baratto. isporedi baratati. samo u Bjelostijenčevu rječniku (,trštvo, pajdaštvo, društvo, ortačene').

4. BĂRĂT, baráta, m. vidi barat. xv vijeka. Mon. serb. 484.

5. BĂRÂT, m. mağ. barat, a tako se naziva (letopisima Durad Utješeni inače Martinućić (po dokazivanu I. Ruvarca u Glasniku 49, 26-27). To lěto pogibe Barat. Łetop. šaf. 84. Starine 9, 89. Pride Baratš. Starine 9, 89. u drugom letopisu grieškom, priidoše tarati'. Łetop. šaf. 84. u drugim se letopisima naziva, Bratš'. Glasnik 49, 26.

BARÀTÂNE, n. commercium, negotium, conversatio. isporedi baratati. dolazi od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukovu. a) radna: Nišhova služba i dilo ugodno je bogu vele veće nego trgovaće i drugo barataće. Postola 1562, 12b. — b) drugoraćie: Divica pripoštena od čovječijega odlučita barataća ili ti društva. Đ. Rapić 82.

BARATAST, adj. palustris. Barovit. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Da ovakva paša ni po što ne budeematlatna i baratasta. I. Jablanči 133.

BARÀTATI, barâtâm, impf. mercari, negotiari, commercium habere, conversari, trgovati, raditi s kim, imati kaka god posla s kim. — Od tal. barattare. — Dolazi od xvi vijeka (vidi pod c), između rječnika u Bjelostijenčevu (u praes. kajavski baračem) i u Vukovu. — a) trgovati: xvii vijeka: što god mislite, na ovi mi lis učinite na skoro, ali cinu ali Jagicu ovamo, ne držite se, istinom s vami da baratamo. Starine 11, 97. Za drugo, što baratat bude, bude vam račun davat. 123. — b) imati kaka god posla s kim: prošloga vijeka: Tko ima dobro ime, onaj svagdi je proštiman i primjen, svaki želi š nime baratati, većiati i trgovati. Đ. Rapić 389. — c) govorom razpravljati što, disserere; samo u jednoga pisca xvi vijeka, po svoj prilici prevedeno nem. abhandeln. Ki prez duha svetoga govori, opravlj, barata od boga. Anton Dalm., ap. glag. f. — d) disjicere, conurbare, premetati, neprelazno: Ko je baratao po ovim hałinama, po sobi, po vajatu? Ł. Kovačević.

BĂRATI, bárâm, impf. pomałati glavu iz vode, glarati. od tal. barare, variat. Baraju ribe kad se podignu iz dna te glavom povirujuć kreću. L. Zore, rib. 30.

BARÁTIJER, baratijéra, m. aleator, igrač. od tal. barattiere. samo u jednoga pisca xvii vijeka. Ostavaju igrači od promjene ili ti baratijeri igru u polu noći. M. Radnić 563.

BARATINA, f. nekako tkańe. od sr. lat. baratus, prutast, s prugama šarenim. — Samo u jednoga pisca xvii vijeka. Uze dvije dolamice

BARBA

183

BARBIS

kratke ot stare svite baratine, te od iste učini
jedan klobučić. B. Kasić, ign. 20.

BARBA, f. neko mjesto koje se spomiše samo
po imenu prije našega vremena. S. Novaković,
pom. 124.

BARBAČEP, m. nekaka ptica, može biti čuk.
od tal. barbachieppo, fr. barbacou. u jednoga
pisca xvi vijeka. Obraza od mojemušće, od pap-
gala, od živirata, od barbaćepa. M. Držić 240.

BARBAN, m. mjesto u Istri. pomiše se od xiii
vijeka. Pol mora k. Barbanu. Mon. croat. 16. ta-
ljanski Barbana. Šem. por. 1876. 21. po tom i
u jednoga pisca prošloga vijeka: Jedan u Bar-
bani umre. J. Kavačin 146.

BARBANSKI, adj. što pripada Barbanu. Ko-
mun barbarski. Mon. croat. 16.

BÅRBAR, m. barbarus. Barbar i Scita. Anton
Dalm., kol. 3, 11. Jesu barbari to jest inostranci
nemili. J. Matović 92.

BÅRBARA, f. Barbara, isporedi Vvara. Go-
spođe Barbare. Spom. sr. 2, 125. Barbaro divojko.
Nar. pjes. bog. 39. — Po crkvama sv. Barbare
zovu se tako i neka mjesta: a) u hrvatskom pri-
morju: S. Barbara u Kostreni. Schem. segn. 1871.
64. isporedi Kostrena. b) u Dalmaciji blizu Sta-
roga Grada. Repert. dalm. 17.

BARBAREJ, m. prezime čovjeku nehdje blizu
Štipa xiv vijeka. Ivanb Barbarej. Glasnik 24, 270.

BARBAREL, m. prezime; dolazi samo u pl. u
jednoga pisca xvii vijeka; isporedi Barbarelić.
Z Barbareli. D. Baraković, vil. 194.

BARBARELIĆ, n. prezime; u jednoga pisca
prošloga vijeka; isporedi Barbarel. Barbarelić. J.
Kavačin 123.

BÅRBÅRÊSKÎ, adj. što pripada Barbarezima;
tal. barbaresco. isporedi barbareški. Povedoše
fuštu barbaresku. Nar. pjes. bog. 203.

BÅRBÅRÊSKÎ, adj. vidi barbareski. od xvii
vijeka, između rječnika samo u Belinu (129a). Da
propustimo levente barbareške. Starine 11, 80.

BARBAREVO, m. neko selo koje se pomiše
prije našega vremena samo po imenu. S. Nova-
ković, pom. 124.

BÅRBÅRÊZ, Barbaréza, m. čovjek iz Barba-
rije. Ište Jozo Barbareze Turke. A. Kačić, raz-
gov. 300.

BÅRBARIĆ, m. 1. prezime, po materi Barbari.
Schem. bosn. 1864. 40. Schem. herc. 1873. 254.
— 2. selo u Hrvatskoj u podžupaniji sisačkoj.
Schem. zagr. 1875. 189. Pregled 41.

BARBARIGO, m. prezime talijansko. Knezu
dubrovčikom Nikolaju Barbarigu. Spom. sr. 2,
23. Jakova Barbariga kneza zadarskoga. Mon.
croat. 61.

BARBARIJA, f. zemļa u Africi. xvii i xviі
vijeka, između rječnika u Mikaļinu i Belinu
(129a). Prornimo nizoko nih u Barbariju. J. Ar-
molušić, slav. 62. Već zaveze ispod Barbarije. A.
Kačić, razgov. 299.

BÅRBARIĆN, adj. Barbarae. Kad je Turčin vi-
dio lišce Barbarino. Nar. pjes. bog. 41.

BÅRBARSKÎ, adj. barbarus. Sciniš da jezik
rimsk je barbarski, to jest neuludan. A. Ka-
nižić, kam. 133.

BARBÅRUŠÎNCI, Barbàrušinâcâ, m. pl. selo
u Srbiji u okrugu vraćnom. Sr. Nov. 1879. 175.
gdje griješkom stoji ‚Barbarušice‘. mještani go-
vore i u nom. kao u akus. i to sa starijim akcen-
tom: Barbarušince.

BARBAT, m. u Dalmaciji dva sela: jedno na
Rabu: Barbat na Rabu. a drugo kod Paga: Bar-
pataški. Repert. dalm. 39. tal. Barbato.

BÅRBATÔVCI, Bårbatovåcå, m. pl. selo u Sr-
biji u okrugu topličkom, srezu prokupačkom. Sr.
Nov. 1879. 176. gdje griješkom stoji Barbatovac.
mještani govore i u nom. kao u akus. i to sa sta-
rijim akcentom: Barbåtove. Tamna postaņa:
moglo bi biti od rum. barbat (od barba, brada),
muskarac, muž, koje je moglo biti i ime łudsko;
ali može biti u svezi sa Barbij; isporedi i Bar-
bulović.

BARBEKA, f. mali barbun. samo u Mikaļinu
rječniku, gdje nad e stoji značić po kom bi se
moglo čitati i barbenka.

BÅRBËR, barbéra, m. vidi barbijer. samo u
rječnicima Bjelostijenčevu i Jambrešićevu.

BARBËRICA, f. tonstrix. samo u rječnicima
Bjelostijenčevu i Jambrešićevu.

BARBERIĆ, m. prezime; xvi vijeka. Plovan
Matej Barberić. Mon. croat. 256.

RARBËRIJA, f. ars tonsoria. samo u Bjelo-
stijenčevu rječniku.

BÅRBÊRNICA, f. tonstrina, berbernica. u rječ-
nicima Mikaļinu (10b), Bjelostijenčevu i Jambre-
šićevu.

BÅRBÊRSKÎ, adj. tonsorius. berberski. samo u rječnicima Bjelostijenčevu i Jambrešićevu. Barbersko želeše, lanceola chirurgica. u oba pomenu tječnika.

BÅRBËŠ, Barbêša, m. dva sela u Srbiiji: Gorni
i Doni Barbëš, oba u okrugu niškom, srezu za-
plaškom. Sr. Nov. 1879. 175. mještani govore u
nom. sa starim akc. Barbëš.

BÅRBËŽA, f. vittae genus, ženska kapa u Rismu,
koju Vuk opisuje: ‚samija, a pod nom kapa od
errene čohe, po tom bijela mahrama‘. samo u Vu-
koru rječniku. Od tal. barbazzale, barbocciale, od
barba, brada.

BARBIČIN, m. mjesto Seget u Dalmaciji na-
ziva se u jednoj pjesmi prošloga vijeka Siget
Barbičin: Kniša mu je dopala u Sigetu Barbi-
činu. Nar. pjes. bog. 194.

BARBIĆ, m. 1. zemļa blizu Dobriņa na Krku
xv vijeka. Ke zemļe i drmuni zove se Barbić u
kontradi, ka se zove Završa. Mon. croat. 44. —
2. prezime u naše vrijeme. Schem. rag. 1876. 61.

BARBIJ, m. ime muško; xiii vijeka. Barbi
Krusićs. Mon. serb. 39. Postaņa tamna; može
biti u svezi sa bára i baran (ovan). isporedi i
Barbatovac i Barbulović.

BÅBIJER, barbijéra, m. tonsor, berber; od
tal. barbiere. isporedi barjer, barbir. Od xvi vi-
jeka. Nagovoriše barbijera. Zborn. 1. Liječnici i
barbijeri. I. Držić, nauk gond. 309. Ne ostaviš
ni kože ni dlake kako taman barbir. Poslov.
danić. 74. Ni stara barbijera ni mlada liječnika. 80.

BÅRBÎR, barbira, m. 1. vidi barbijer. Od xvi
vijeka, između rječnika u Vrančićevu, Mikaļinu
i Voltiġijinu. Štifica, ki je nogu ulomil, da se
iskupi od barbira. Mon. croat. 251. Martina bar-
bira našega. 267. Barbiri i drugi, kojije posao
nije težak, dužni su postiti. A. Bačić 184. — 2.
prezime, upravo nadimak, koji dolazi mjesto prez-
imena, xvi vijeka. Knez Ambroz Barbir. Mon.
croat. 328.

BARIROVIĆ, m. prezime; po ocu barbiru:
u naše vrijeme. Živojin Barbirović. Šem. prav.
1878. 33.

BARBIŠ, m. ime muško u jednoga pisca pro-

BARBORIĆ

184

BAREČINA

šloge vijeka. Djakov Barbiš, kad prije pade Moudun, u sužaštvo pade. J. Kavašin 189.

BARBORIĆ, m. prezime, xni vijeka. Vita Barborić, mon. serb. 40. može biti jedno sa Barbarić, promijeniti drugo a.

BARBÚČÁNE. n. perturbatio, premetańe; isporedi barbucati. Ja ću tebi to barbucańe izbiti iz glave. J. Bogdanović.

BARBÚCATI, bàrbûcâm, impf. tieati u što zabrańeno ili premetati, manum immitere, perturbare. Sta tuda barbucaš? J. Bogdanović. isporedi barbucnuti.

BARBÚCNUTI, bàrbûcnêm, pf. taknuti u što zabrańeno, manum immitere. Ovaj bi decko u svašto barbucnuo. J. Bogdanović. isporedi brbučiti, istoga značenja i postańa; a će biti noviji umetak.

BARBUK, glas koji bira u rodi kad se udara po noj. u zagoneci o čunu: Po šumici kuc, kuc; po ataru vuc', vuc'; a po vodi barbuk (, bar buk'). Nar. zagon. nov. 240. isporedi barbukati.

BARBÚKÁNE, n. vidi brbukańe.

BARBÚKATI, bàrbûčem, impf. vidi brbukati. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomine da se govori u Barań). između b i r biće a noriji umetak. Sta barbučeš po vodi? Vuk, rječ. 16a.

BARBULOVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Nikola Barbulović. Rat 352. Postańa tamma; isporedi Barbatovac i Barbij.

BÂRBÛN, barbúna, m. tal. barbone, barbus, riba koja se zore u bradovatica i trigla. samo u rječnicima Mikalinu, Stulićevu i Vukovu (u kom se dodaje da se govori u Dubrovniku).

BARBUŠIĆ', m. prezime; u jednoga pisca prošloga vijeka. Bigunići, Barbušići odbjegoše. J. Kavašin 120.

BÂRCI, Baraca, m. pl. selo u hrratskom privorju u podžupaniji rječkaj. Schem. segn. 1871. 46. Pregled 7. isporedi Barac.

BÂRČE, f. pl. vidi kod barka.

BÂRČAK, m. vidi balčak. Kucaju se sabłanj u barčake. Nar. pjes. vuk. 5, 147. Krvave se sabje do barčaka. 166.

BÂRČICA, f. dem. barka. od xvii vijeka. Ostavivši otca, barčicu i mriže naslidovahu něga. F. Glavinić, cvit 424. Načini barčicu. Nar. pjes. mikul. 147.

BÂRČIĆ, m. prezime; dolazi od prošloga vijeka, ali prvi primjer nije pouzdan, jer se može citati. i Brčić. Nikolu Barčića. Norini 86. Stanko Barčić. Rat 349.

1. **BARDA**, f. selo u Bosni blizu Kupresa. Schem. bos. 1864. 74. ne će biti pogrješka mjesto Brda, jer u istoj knizi ima ‚Trn‘ itd.

2. **BARDA**, f. u pjesni něki top, upravo okrješeno lubarda. On podiže barde i lubarde. Nar. pjes. srem. 140.

BARDÁČAC, bardàčca, m. vidi bardičić. samo u Stulićevu rječniku.

BARDÁČIĆ, m. dem. bardak. Od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (143b), Stulićevu i Vukovu. Ne imadjaše drugo malo brašna u varićaku i u bardačiću malo ulja. F. Lastrić, od 204.

BARDÁČINA, f. augm. bardak. samo u rječnicima Stulićevu i Vukovu.

BARDAGGIJA, m. koji gradi bardake, cantharorum figulus. samo u rječniku Vukovu.

BÂRDÂK, bardáka, m. turski bardak, cantharus. Dolazi od xv vijeka, između rječnika u Mikalinu (guttulus), u Belinu (143b vas), u Ejelostijenčevu (vrč), u Stulićevu (culigin, lagena, urceus), u Vukovu (cantharus fictilis aut vitreus), i u Daničićevu (hirnea). Vuk u rječnika veli da je bardak krčag ili staklo s noscem, a u Risnu bijel i šaren sud koji se u Srbiji zore bokar i milojka'. — Dve romenice i bardakı. Mon. serb. 408. Da zna kadija što je rakija, on bi mjesto cítapa držao bardak pod glavom. Nar. posl. vuk. 49.

BARDÁKLIIA, f. vekaka šliva, pruni genus. u rječnicima Stulićevu i Vukovu (u kom se napomine da se govori u Fruskoj Gori). prunus dascascena L. B. Šulek, im. 10.

BARDAROGA, f. ime žensko u šalivoj pjesmi izmišleno: Al govori Bardaroga. Nar. pjes. mar. 204.

BARDATOVIĆ, m. prezime. u naše vrijeme. Rista Bardatović. D. Avramović, sv. gora 248.

BARDER, m. circitor, čuvar; samo u rječnicima Bjelostijenčevu (čuvar noćni, koji čuva grada, vraša etc.) i Jambresičevu (gdje glas), bardier'). — Od njem. wärter. isporedi varder.

BARDIJER, m. vidi barder.

1. **BÂRE**, Bârâ, f. pl. od bâra. ime selina: a) u Slavoniji u podžupaniji dakovačkoj. Schem. pregled. 1875. 148. Pregled 107. — b) u Dalmaciji blizu Risna. Schem. ragus. 1876. 32. Repert. dalm. 39. — c) u Crnoj Gori u Morući dojno. N. Dučić, glasn. 40. 22. — d) u Hercegolini i Ljubomiru. Š. Novaković, obl. 25. — e) u Bosni: aa) blizu Gareva; bb) blizu Jajca; cc) blizu Sarajeva i planine Račena; dd) blizu Kočica. Schem. bosn. 1864. 31. 44. 56. 57. Glasnik 20, 271. 21, 302. 303. 304. 22. 49. — f) u Srbiji: aa) u okrugu jagodinskom; bb) u okrugu kragujevačkom, srezu gruzanskom; cc) u istom okrugu u u srezu lepeničkom; dd) u okrugu krusevačkom; ee) u okrugu požarevačkom; ff) u okrugu užičkom. K. Jovanović, reč. 110. 118. 120. 131. 138. 151.

2. **BÂRE**, f. hyp. Barbara. isporedi Bâra. — Akcenat se mijeňa u voc.: Bâre. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (129a). — Bare i Orsola. J. Kavašin 327. A treća je Bare Milkovića. Nar. pjes. juk. 436.

3. **BÂRE**, m. vidi Bâro. Akcenat se mijeňa u voc. Bâre. U naše vrijeme u Dalmaciji. M. Pavlinović.

4. **BÂRE**, vidi barem. dolazi od xvii vijeka, između rječnika samo u Stulićevu. Ako je tko toliko otvrdnuo, tere se ne boji strašnoga suda božjega, bare se postidi običaja ѣkusoga. M. Divković, nauk 16. Ima naučiti i znati bare oče naš. M. Divković, bes. 209. ako se ne spominamo u ostale dni, spomenimo se bare u subotu. M. Divković, zlam. 65. Da ona bare, kojim su štampaturi uzrok, pomaćikanja ispravim. I Bandulavić III. Ne bud mi piyanje bare zagubleno. I. T. Mrnavić, osm. 157. Što mu donosi koje god dobro, bare scišeno za dobro. I. T. Mrnavić, ist. 110. Da bare ti požaliti me budeš. P. B. Bakšić, razm. 164. Na dan i noć bare po tri ali 4 ure. I. Ančić, svit. 12. Pričostivsi se jedan put na godište. P. Posilović, nasl. 115. Smilujte se meni, bare vi prijateji moji. 138b. Bare tribuje virovatoi ono, što se ne more s pametju začeti. I. P. Marki 31. Moli ga da joj bare reče. V. Mašarović 98. Pa su bare oni turkovali. Nar. pjes. vuk. 5, 505.

BÂREČINA, f. što god gamiže, n. p. glista, cre itd., vermes, serpentes. samo u Vukovu rječ-

BAREL

185

BARICA

niku (gdje se dodaje da se govori u Crnoj Gori), može biti od pers. bârï, sitno, tanko.

BAREL, m. prezime jednomu Mlečiću xiv vijeka. Filipj Barelb. Spom. sr. 2, 27.

BÂRÉNO, adv. vidi bárjelo.

BÂREM, adv. saltem. vidi dar (saltem), daj (saltem, staro da i). — Dolazi od XVII vijeka, između rječnika u Mikałinn, Bjelostijenčeru, Jam-brišćeru, Voltišijinu, Stuličica, Vukov. Glasi u bar, baren, bari, barim, od pers. bâri (istoga načenja), koje se držalo i bez promijenjivi (bidi), i okružilo se te glasi i bar (koje vidi), i zamijenilo mu se i glasom e te postalo bare (koje vidi), a tomu se dodalo n (od ono kao u dotlen), vidi baren, a n se promijenilo na m (kao u dotlem) te postalo barem; isto m dolazi tako i sa bari: barim. — S pomoću božjom bare danaske hoću se čuvati od toga griha. P. Posilović, nasl. 35b. Ako vino ne izgubi krepost i jakost budovi odvođeno, barem gubi lice. M. Radnić 313. Primi barem, moj bože, želu moju. L. Terzić 80. Smilujte se barem vi pavijatelj. S. Margitić, fala 97. Tko ne čini, ne će nači na nebesi, ali barem na zemlji ne gubi. 148. Bi li se tada barem mogle zemlje ocito govoriti? A. Kadčić, bogosl. 85. Imaju proći barem dva dni. 414. Gredu u crkvu barem svaku nediju. A. d. Bella, razgov. 47. Da budu pravo odlučili, ne bi barem toliko brzo sagrisili. J. Banovac, pripov. 41. Čarovnici i nihovi nasliđeni ne imadu vire, barem sve, a vraćo ako nije sve, saranit ne može. 194. Prem da ne marite, da vaše opake grihe nebeski andeli vide, ne mojte barem da ih zemajski ļudi slide. 217. Zla je holost, lakomost, ali barem čovik u ovizim nahodi koju god korist. 231. Može bit da će se tko god ovim mojim govorenem uvrudit, jer će reći: barem to znamo, znamo se, fala bogu, prikrstit. J. Filipović, prip. 1, 20. Nitko ga ne može nagovoriti da novu hałinu obuče, ali barem čarapice. A. Kanižić, fran. 149. Ako ne svaki, a ti barem u nedijli i svečani dan promišljaj. 152. Nisi li barem sada smotrio da je namislio tebi život oteti? A. Kanižić, kam. 36. Ištu svidoka, ali barem razlog. 70. Mišaše barem najmladega brata k sebi prignuti. E. Pavić, ogled. 439. Da bi ga barem živa ostavili. 616. Ako ne podpuno, barem koliko god. F. Matić, jezgra 33. Ako i ne izgori, barem će počaditi. F. Lastrić, ned. 304. Na noć luga, praha, blata ima barem pet lopata. V. Došen 208. Dužni su pričestiti se barem na uskrs. I. J. P. Lučić, nar. 16. Barem ostavi me nekada rečem moj razlog. N. Palikuća 61. Za stotinu debelih ovaca ni uzeo ni polak novaca; barem glavno da on za niše uze. M. A. Rešković, sat. 63. Da skinu s nega gvozdja barem dok se pričesti. M. Zorićić, zrc. 188. Odluka barem najima dilovati. M. Dobretić 8. Ostanite barem te ručajte. D. Obrađović, bas. 322. Ima li jedan barem iz vas takav? J. Rajić, pouč, 20. Da bi se barem dobro probudivali na ustrpleće. B. Leaković, gov. 48. Dobro što idu u Jerusolim, barem će se naučiti koliko vała da bude opazan krał. A. Tomiković 18. Prikažimo našu dušu očistivši ju od svakoga barem smrtnogriha. 23. Prigoriše svoj život, ili barem po staromu načinu podniše muke. Grgur iz Vareša 100. Da je mene voda poplavila, barem bi mi oprala sokake. Nar. pjes. vuk. 1, 494. Blago majki, koja ima čerku! Barem joj je oko kuće mirno. 1, 638. Da'ko dođe barem polovina. 4, 375. On je stane moliti da mu ostavi barem jednu. Nar. prip. vuk. 19. Kad sam ga tako našao, barem ču čekati da ga optratim do groba. 215. Idu među pjesme junačke ili barem među one između

ženskijeh i junačikijeh. Vuk. nar. pjes. 1, 240. Može biti istorik, barem naoki kao što je i etiolog. Vuk, odgov. na utuk. 30.

BÂREN, vidi barem. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stuličeru (9a). Barem u jutro. J. Filipović, prip. 1, 54. Ako i ne podpuno, baren koliko god. 51. Da imaš baren glavu. Nar. prip. mikul. 13. u poslednjem će primjeru biti n čakarski mjesto m.

1. BÂREŠ, barša, m. palus; isporedi bara, od koje je i postalo. Dolazi u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Gorovi se bareš i za zemlje onako kao bara. Zemja u barešu. Sr Nov. 1866, 292. Zemja bareš. 1870 390.

2. BAREŠ, m. fr. barjege, neko lako runenno tkaše. u naše vrijeme. Đevojke preko vesa nose maramu ili bareš, koju samo prebace a ne vezuju. V. Bogisić, zbor. 131.

BÂREŠNÁK, m. acilius Leach. u jednoga pisca našega vremena. J. Słoser. kor. 1, 89.

BÂRETA, f. tal. baretta, kapa. — Akcenat se mijena u gen. pl. — bâretâ, a samo je i zadvi sleg dug u gen. i instr. sing.: bâretc, bâretöm. — Dolazi od XVI vijeka, između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaje da se govori u primorju). Hran' mi baretu. M. Držić 48. Ima neke namozro od štopela s plutom i od duple bareta. 167. Urešeni baretami. B. Kašić, rit. 141. U koga je glava utla, za ludu mu je baretba dupla. Poslov. danić 140. Na plaš diže baretu. 66. Baretba se bareti klańa. 5. Na glavi barem kako nose Ugricići. Nar. pjes. bog. 87. Bilo glava, biće baretba. Nar. posl. vuk. 13. Тако se ne molio de mi baretba ne vałaja! 309. Łubi kupi baretu bombazinu. Nar. pjes. ist. 2, 38.

BÂRETIĆI, Baretićća, m. pl. selo u primorju hrvatskom u podžupaniji viječkaj. Schem. segn. 1871. 47. Pregled 7. Postanem od imena Baretba, koje nije u običaju, a koje je postalo od imena Baro; isporedi Barisa.

BÂRËTINA, f. augm. bâra. — Akcenat ostaje, samo je i zadvi sleg dug u gen. i instr. sing.: barâtinë, barâtinöm, a oba zadua u gen. pl.: bâretînâ. Samo u Vukoru rječniku.

BAREVO, m. selo u Bosni blizu Jajca. Schem. bosn. 1864. 44. isto će biti u jednom pismu, koje je pisao Turčin xvii vijeka, zapisano Barêvo. Starine 10, 20. — Tanna postanja.

BÂRI, vidi barem (gdje mu je i postaše). XVI i XVIII vijeka u dva pisca. Vi ste bari za isto bili ki ste hinbu svud činili. M. Marulić 288. Bari ovi bijaše stvorene najzivrsnitije. F. Lastrić test. 42. Ne bi li ga bari naveo na najmajni grih. 45. Sto se ima govoriti svake svetkovine, il bari u svaku nediju. F. Lastrić, od' 18. Zna da ne more, il bari sumi]. 72. Prisuše se malo zloče negove.. bari od stida svitovliega. F. Lastrić, svet. 43. Koji se grišnik ne bi makao na pokoru bari doštojnu svojim opačinama. 98. Imam virovati da bi mlogi bari i kroz ova vrata prošli. F. Lastrić, ned. 145. i po dva voda zasopce: Tako biste snalđovali sv. apoštole današne ako ne u pripovidanih vjere među nevirnici, bari, bari u ustrpljuvu podnošeńu tuga. F. Lastrić, od' 149.

1. BÂRICA, f. dem. bâra. od prošloga vijeka između rječnika samo u Vukovu. 1. kao bâra pod 1. Dve žabice prebivahu u jednoj barici. D. Obrađović, bas. 83. — 2. kao bâra pod 2. Livada u barici. Sr. Nov. 1865. 408. Glasnik 19, 101. Dvije motike vinograda na „Baricić“ 1863. 356. Niva nazvana barica. 1872. 389. Niva barica. 1871. 659

BARIČA

186

BARJAČIĆ

1875. 923. Barica šuma. 1861. 702. taka je i
pustara kod Dobrinaca u Srijemu Barica. Pre-
gled 119.

2. BARIČA, f. 1. dem. Bāra od Barbara. — 2. barbara RBr. Sloser-Vukot. flora 210.

BARIČE, f. pl. zasełak u Srbiji u okrugu užič-
kom. K. Jovanović, reč. 155.

BARIČ, m. selo u Srbiji jedno u okrugu bio-
gradskom a drugo u požareračkom. K. Jovanović,
rec. 95. 141. Ono se prosto spomiše od xvi rijeka:
Soliman uze uz Savu Baric i Sabac. P Vitezović,
kron. 136.

BARIČANIN, m. čorjek iz sela Bariča. Đ. M.
Milićević.

BARIČANKA, f. žensko čelade iz Bariča. M.
Đ. Milićević.

BARIČIĆ, m. prezime, po materi Barici; od
xvii rijeka. Stat. pol. ark. 5. 312. Schem. bos.
1864. xiv.

BARIČIFLUK, m. selo u Srbiji u okrugu pu-
rotskom, spreza nišačskom. Sr. Nov. 1879. 175.

BARIČKÎ, adj. što pripada sela Bariču. Op-
ština bariča. K. Jovanović, reč. 95. 141. Ba-
rička rijeka, koja ntjece u Sava kod sela Bariča
u Srbiji. M. Đ. Milićević, srb. 60.

1. BARIČ, m. dem. Bāro. od xvrijeka. S Ba-
ričem Ladovikovićem. Mon. croat. 137. Sinove
Lukini Barić i Jurica. 142. Ja pop Barić Franić.
281. Barić harambaša. Starine 11, 124. na posled-
nem mjestu može biti i prezime; ispoređi Bāri-
ča.

2. BARIĆ, i BARIĆ, m. prezime, po materi
Bāri ili Bāri, a može biti i po ocu Bāru. Od
prostołoja rijeka. Dvaš razbiše na Tribiņe Nema-
niņa i Bariča. J. Kavaņin 184. Marko Barić. Stat.
pol. ark. 5, 316. Barić. D. Ayramović, sv. gora.
269. Vuk, nar. pjes. 3, 583. Sem. šib. 1875. 25.
Sem. spjet. 1862. 27.

BARIĆI, m. pl. selo u Bosni blizu Tešna. Schem-
bosn. 1864. 37.

BARIKA, f. setaria viridis Beauv. B. Sulek,
im. 10. postaņem će biti od bār (žito).

BARIŁ, m. vidi bario.

BARIŁAC, bārioca, m. vidi barjelac.

BARIŁČE, bārīlčeta, n. sud od jednoga barila.
samo u Vukoru rječniku.

BARIŁICA, f. vidi barjelac. samo u Bjelosti-
jenjez u rječniku.

BARILO, n. vidi barjelo.

BARILOVAC, Bārilōvca, m. ņeka mjesto u Sr-
biji u okrugu požareračkom. Zemja nad barilov-
cem. Sr. Nov. 1863. 376. Postaņem od imena od
kojega i Barilović.

BARILOVICA, f. mjesto u selu Lenoreu u Sr-
biji u okrugu ernoriječkom. Ł. Kovacević.

BARILOVIĆ, m. 1. prezime; dolazi od xvi ri-
jeka. Meja Barilovićev. Mon. croat. 214. Gašpara
Barilovića iz Goric. 277. — 2. selo u hrvatskoj
krajini blizu Sluha. Schem. zagr. 1875. 83. Šem.
prav. 1878. 67. — Postaņem u oba značeba od
imena Barilo, koje samo ne dolazi a koje je moglo
postati od imena Baro.

BARIIM, vidi barem. samo u Stuličevu rječniku.

BARIINA, f. augm. bāra. dolazi od xvii rijeka,
izmedu rječnika i Mikulinn (10b palus) i a Stu-
ličevu (9b). 1. kao bāra pod 1: Niže vinograda
leži u lokvi blato, barina, stura i močvara sve
do kraj jezera. S. Łubiša, prić. 129. — 2. kao
bāra pod 2: Ne imamo vinograda saditi u barini

i u mokrini. M. Divković, bes. 209b. — 3. selo u Sr-
biji u okrugu kruseračkom. K. Jovanović, reč. 123.

BARINAC, Barinca, m. mjesto pod sjenokosima
u Srbiji, jedno u okrugu smerečeskom a drugo
u ealeeskom: Livada u Barine. Sr. Nov. 1874. 91.
Livada Barinac. 1870. 55. Postaņa tamna, najše
za to što je akcenat nepoznat, može biti od bara.

BARINČEL, m. ime ili nadimak, xvi rijeka u
jednom spomenika u kom glasi i Barinčen, oboje
samo u datve, te se nom. upravo i ne može znati.
Basetu Barineču Bivolićiuć. Mon. serb. 156. Ba-
setu Barinčenu. 156.

BARINČEN, m. vidi Barinčel.

BARIO, bārjela i bāriła, m. tal. barile, bačva,
bure, i mjera za piće ili ule itd. — Akcenat u
gen. pl. bārjela, bārīla. — izmedu r i 1 stoji -je-
samo a južnom gororn, ali je a istom gororu i-i-
vidi primjer M. Orbinat), sa o na kraju mjesto
1 dolazi od xvi rijeka (vidi primjer M. Vetranica),
ali i sa 1 dopire do našrga vremena. — Dolazi
od xvi rijeka, izmedu rječnika i Mikulinn (baril
i bario, bure, cadus), i Belini (bario, barjela,
cadus 130a), u Bjelostijenčevu (baril, buklija, ču-
tura), u Jambresićevu (baril, lagena), u Stuličevu
(baril, bario, cadus) i u Vukora (nekaka mjera
za piće, i, duguļasta fučija u kojoj se nosi voda').
— ispoređi barjelo. — 1. bāra, bure. Barili ra-
suti... ležalu po puti. M Marulić 255. Pride da
pocrepe bario vode. M. Vetranić 1, 22. Kako vi-
mpore njeke ribe splesane u suđijeh ali u barilijeh.
M. Orbin 253. Sve izgibe, ne ostade niko, nego
kulov... i u kuli tri barila praha. A. Kačić, raz-
kula. 213. Tri barila praha ingleskoga. Nar. pjs.
juk. 157. Moras sedan baril rib nasolit. Nar. prip.
mikul. 91. — 2. mjera za piće: Mogu li prodati
bačvu vina, u koju sam ulio dva barila vode?
B. Kašić, zre. 80. Kupio je 443 barila vina. M.
Zorićić arit. 26. Po barjela vina za cekin. I. A.
Nenadić, nauk 135. U bačvu od 25 barila. J.
Vladmirović, lik. 41. God može bario vina kupiti
star žita, nije zla godina. Nar. posl. vuk. 119.
I bario vina crjenoga. Pjev. ern. 306. Koliko je Du-
navo, ima u nemu sto barila vode. Vuk. rječ. 16a.
— 3. ploška, buklija, čutura, lagena. samo u rjeć-
nicima Bjelostijenčevu i Jambresićevu.

BARIOCE, n. dem. barjelo. samo u Vukoru
rječniku.

BARIČOAC, bariočea, m. hyp. barjelac. samo
u rječnicima Bjelostijenčevu (gdje je kajkavski ba-
rilčec) i u Stuličevu (baričac).

BARIČIĆ, m. dem. barjelac. samo u rječni-
ema Belini (130a) i Stuličevu.

BARIŠA, m. ime muško; upravo će biti hyp.
od Báro. dolazi od xvii rijeka. Ja dom Bariša
Kunačić. Stat. pol. ark. 308. Od Perića izlazi Ba-
riša, od Bariše fra Petar biskup makarski. A.
Kačić. kor. 469.

BARIŠIĆ, m. prezime, po ocu Bariši. od pro-
šloga rijeka. Ovo su Barišići. A. Kačić. kor. 471.
M. Barišić. Schem. bosn. 1864. 57. Stefan Barišić.
Sem. prav. 1878. 79.

BARIŠTA, n. pl. 1. ņeka mjesto negdje u gor-
noj Bregulnici više Štija xiv vijeka. Niva na Ba-
rištehs. Glasnik 27, 293. — 2. mjesto u selu Ov-
cem u Srbiji u okrugu užičkom. Ł. Kovačević.

BARIZIJA, f. veka trava. samo u Stuličevu rječ-
nika i iz nega u jednoga pesa našega vremena.
B. Sulek, im. 10. može biti turski barysa, lūk.

BARIJAČIĆ, m. dem. barjak. — Akcenat ostaje,
samo su u gen. pl. i oba zadna sloga duga: bar-
jačića. — Dolazi od xvii vijeka, izmedu rječnika

BARJOVIĆ

189

BAROKA

isporedi Barjović. Uze Boro zelena barjaka, iz-
nese ga pred Seńa kamena, sakupi se trideten
Seńana... Ode Boro, pa Ivanu kaže; skoći Ivan
na noće lagane, (s) svojim barjom pred Seńa
izade. Nar. pjes. mar. 42.

BÁRJOVIČ, m. prezime Turcima; može biti od
barjo, koje vidi. Sjajne toke Derve Barjovića.
Ogled. sr. 144. Do nevjerne kuće Barjovića. 188.
Na krvavu kulu Barjovića. 404.

1. BÁRKA, f. tal. barca, lała, navigium. Od
xv vijeka, između rječnika i Bjełstojenčera, Stu-
ličevu, Vukoru i Daničićevu. — 1. lała mala;
toga je značuća u srijem pomenutijem rječnicima
osim Stuličeva; u Vukoru se dodaje da je to u
primorju. Za ponosb s! barke u kuću. Spom. sr.
1, 133. Da bismo mu dali barku. 164. Sišadši na
brodac ili barku. B. Kašić, fran. 169. Z barkom
vladajući. F. Glavinić, evit. 232. Šikala se barka
puta svetoga Marka, puna barka šenice i popove
dečice. Nar. pjes. vuk. 1, 194. Sused mu posu-
di barku, da gre ribe lovit. Nar. prep. mikul. 68.
— u pl. dolazi XVI vijeka u jednoj knizi i barče, a
to ne će biti od tur. barča, nego tal. mlet. pl.
barce: Š nih barčami, golijami i z drijevmi. Zborn.
75. Barče i drijeva. 87. — 2. piscina lignea; u
tom značućnu između rječnika samo u Vukoru
(s dodatkom da se govori u sjerčernijem kraje-
vima). Barka je kao lała od dasaka, i ozgo za-
tvorena, a od svuda izbušena; u njo se drži riba
uhvaćena, da bi se sačuvala živa. I. Pavlović. —
U Stuličiju je rječniku ,luogo da conservare e
nodrigli pesei, piscium vivarium', čemu nema
potvrdje.

2. BARKA, f. hyp. Bára, Barbara. Baba Bara.
J. Vladmirović, lik. 5.

BÁRKATI, bàrkâm, impf. fodicare, kao ticati,
backati. samo u Vukoru rječniku iz jedne zago-
netke, postańce će biti istoga koga je brkati, a za
između b i r biće nov umetak. isporedi i brenuti.
Pet braće sve jedan drugog u zadnicu barka. Vuk,
rječ. 16b. Odgonetajć će biti uštupci. Nar. zagon.
nov. 230.

BARKOJEVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme.
Schem. rag. 1876. 61. isporedi Barkovići, Barku-
lović. Schem. rag. 1876. 61.

BARKOVIĆI, m. pl. selo u Hrvatskoj u pod-
zupaniji karlovačkoj. Schem. zagr. 1875. 92. Pre-
gled 26. Postańcom će biti od imena Barke, koje
nije u običaju u koje je moglo postati od imena
Baro.

BARKULOVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme.
Petar Barkulović. Rat 372.

BARLABÁSEVAC, Barlabáščeva. m. selo u
Hrvatskoj u podžupaniji križevačkoj. Pregled 68.
Pišu i kujkaški Barlabaševec. Schem. zagr.
1875. 185.

BARLETE, f. pl. selo u hrvatskoj krajini blizu
Gospića. Schem. segn. 1871. 30. pišu ga i Barleta.
Razdjel. kr. 28.

BARLIČAK, barlička, m. centaurea L. isporedi
zećina. Šloser-Vukot. flora. 742.

BARLÍJATI, bàrlíjám, impf. perniscere, pre-
meti po židini, po žilku jelut, osobito pristima.
B. Mušicki. Biće od tur. parelemek, razhijati.

BÁRLÓV, Barlöva, m. prezime; u naše vrijeme.
Jovan Barov. Rat 357.

BARLÓVAC, Barlóvca, m. prezime; u naše cri-
jeme. Đorde Barlovac. Rat 369.

BARLOVCI, Barlovaca, m. pl. selo u Bosni
blizu Baše Luke. Schem. bosn. 1864. 72.

BARLOVIĆ, m. prezime Turčinu: A Durlo im
Barnoviću viće. Nar. pjes. vuk. 4, 422. isti se u
istaj pjesmi nazira i Duro Brnović, te će jedno
ili drugo biti pogriješka.

BÁRLOVO, n. selo u Srbiji u okrugu toplič-
kom, sreznu kosaničkom. Sr. Nov. 1879. 176.

1. BÁRNA, m. fuscus equus et bos, mrk ili
mrkolast koń i vo. u naše vrijeme, između rječ-
nika samo u Vukovu (,caballus' s dodatkom da
se govori u rajrodstru). — biće od mağ. barna,
mrk, fuscus. — a) o koń; isporedi mrković od: Nejm
bołeg od mene junaka, niti bołeg końa od mog
barne. Nar. pjes. vuk. 3, 422. — b) o volu; ispore-
redi mrkońa: Ja započe orati, sitna kiša udari,
i ja lego spavati; kad se od sna ja trgo, palice
mi listale a jarmovi cvetali, kurjak barnu izeo
a kusońu naklao. Nar. pjes. vuk. 1, 151. Na vole
je vikala: hajs barna, hajs buša! Jačke 45. u za-
goneci o plugu: Kad naš barna u połe, rogovi
mu u selo; a kad barna u selo, rogovi mu u
połe. Nar. zagon. nov. 170.

2. BÁRNA, f. dva sela Velika i Mala Barna
u Hrvatskoj u podžupanji belovarskoj. Schem.
zagr. 1875. 115. Pregled 80.

BÁRNAST. adj. fuscus, mrk, mrkolast. od
barna, m. — u naše vrijeme. Koń barnast. Prot.
šab. mag. 50.

BÁRNAT, adj. paludosus, barorit. isporedi ba-
ran, adj. Zemja u barnatom potesu. Srp. Nov.
1875. 299.

BÁRNICA, f. locus paluster, barno mjesto.
Baša n barnici. Sr. Nov. 1875. 547.

BÁRNUŁA, f. ime kravi. upravo će biti mrka
ili mrkolasta krava. od bárna. samo u Vukoru
rječniku.

BÁRŇA, f. pomałane glave iz vode. isporedi
barati, od čega je i postalo. Kad prestanu ribe
barajuć, vele: pala je barna. N. Zore, rib. 30.

BÁRŇAČA, f. 1. ieka vrsta zemlje iz baroviti-
jeh mjesta, koja je hišela. S. Novaković. — 2.
ieka biłka. K. Crnogorac, bot. 35.

BÁRNÁK, m. acilice Leach. J. Šloser, kor. 1,
103. Bańčić živu n barah. 103.

BÁRO, m. ime muško: a) hyp. od imena koje
samo ne dolazi a koje je postalo od korijena bhar
dizati, nositi, držati, curati, od kojega je i brat
i braniti i baran (ovan). Dolazi XIV vijeka kao
ime čorjeka blizu Priltpa. Pri popé Mavridi i
Baru. Glasnik 11, 131. Blizs popa Mavriće i Bara.
Glasnik 15, 375. nominativnema potvrdje, ali je
najpričljanih kakar je starlen u pogriješka će biti
u Daničićevu rječniku Barr. — b) hyp. Bartuo;
dolazi od XVI vijeke: Mušim se sve hvale: moj
Frano, moj Maro, moj Luko, moj Baro. N. Na-
lešković 254. Përi Baro je tris noćas činio uz
leut da poje koga je molio. 254. Përa vas u Baro
drago pozdravjahu. 284. Moj rodak Baro Zlatarić.
D. Zlatarić 368. Baru Zlatariću 91. Bara Zlata-
rića 91b. Baru Beteriću (Bartholomaeo Bettera).
B. Betera, cut. xv. xii. Nije vjere u Bara kolik
ni u tri cara. Poslov. danic. 83 (gdje je grijekošom
izstalo, 'tri'). — Da je ime Baro držajkoga po-
stańa (kako je vrčeno pod a. i b.), potvrđuje se
tijem što ne samo Baro nego i gdjekoja imena
koja su postala od nega ili od drugih koja sn od
nega postala (ko Baran, Barić, Barišić, Baroše-
vac) dolaze i na onom dijelu naroda gdje glas b
može biti u tijem imenima samo po postańu re-
ćenom pod a., a ne po onom pod b.

BÁROKA, f. capillamentum. od tal. perruca,

BARON

190

BARTOLOMEJ

parruca, mağ. baróka. samo u Bjelostijenčevu
rječniku. vidi vlasuła, peruka.

BÂRÔN, baróna, m. baro; isporedi barun. Od
xvii *vijeka*. Stefana barona od Rovore. F. Glavi-
nić, cvit. 141. Baron Łubibratić. M. A. Rełković.
sat. 117.

BARONIĆ, m. prezime; XVI *vijeka*. Ja pop Blaž
Baronić. Mon. croat. 184.

BÂRÔNSTVO, n. baronatus. prošloga *vijeka*.
Dostojala se je nikoje na baronstvo uzvisiti. A.
Kanižić, kam. 900.

BÂRŐŠEVAC, Baróšěvca, m. selo u Srbiji u
okrugu biogradskom. K. Jovanović, reč. 97. —
Od imena Baroš, koje ne dolazi a koje je moglo
postati od imena Baro.

BÂRŐŠEVAČKÎ, adj. sela Baroševca. K. Jo-
vanović, reč. 97.

BAROŠÉVČANIN, m. čovjek iz sela Baroševca.
M. Đ. Milićević.

BAROŠÉVČÁNKA, f. žensko čelade iz sela
Baroševca. M. Đ. Miličević.

BÁROV, adj. što pripada Bárhu. Crškov Bár-
rovu. Glasnik 11, 131. Otb Barove crškv (p). Glas-
nik 13, 369. Na Barovu crškv. 370. vidi Bárho
pod a.

BAROVICA, f. pogača od bara. samo u Stu-
ličevu rječniku.

BÂRÖVIT, adj. paludosus. od prošloga *vijeka*,
između rječnika samo u Vukovu. Po mjestih muč-
nih i barovitih. I. Zaničić 206.

BAROVKA, f. selo u Hrvatskoj u podžupaniji
jastrebarskoj. Pregled 36. drugi pišu Boroka.
Schem. zagr. 1875. 90.

BAROŽITI SE, barožim se, impf. rixari, sva-
dati se. u Hrvatskoj. Puštmeštri se barože. P.
Brantner. biće od mağ. faragini, šjeći.

BÂRSA, f. crates, łesa (na kojoj se voće suši).
od sr. lat. bersa, łesa. od prošloga *vijeka*, između
rječnika u Belinu (357a) i Stuličevu. govori se u
Dalmaciji. M. Pavlinović.

1. BÂRSKÎ, adj. 1. paluster. u naše vrijeme,
u rječniku ni jednom. Voda barska. P. Bolić 2,
419. Barske ptice, grallae. G. Lazić 64. Barski
grgeč, perca fluviatilis L. J. Pančić, ribe 62. —
2. što pripada selu Barama. Barska opština. K.
Jovanović, reč. 138.

2. BÂRSKÎ, adj. grada Bara. od xiv *vijeka*,
između rječnika u Vukovu i Danićevu. Arhije-
piskupi barski. Mon. serb. 69. Do države Barske
i Skadarske. Pjev. crn. 24. Neka ide Baru bije-
lome, neka uzme Barskog Selim-bega. Nar. pjes.
vuk. 5, 80. Od nahije Barske. Vuk. posl. XVIII.

BARŠON, m. vidi baršun. od XVII. *vijeka*,
između rječnika samo u Jambrešićevu (363a). Cr-
noga baršona klobuk. B. Krnarić 38.

BARŠONSKI, adj. vidi baršunski. samo u Jam-
brešićevu rječniku: baronska hała. 363a.

BARŠUN, m. holosericum, kadifa, belud, velut.
od maġ, bársony, koje je od sr. lat. barchanus.
isporedi baršon i bhan. Dolazi od XVII. *vijeka*,
samo u rječnicima Mikašinu (holosericum villo-
sum, sericum gausapinum), u Bjelostijenčevu (pur-
pura, holosericum), u Jambrešićevu (holosericum,
holosericum villosum), u Voltišinu (purpurfar-
benes tuch).

BARŠUNAK, baršúnka, m. něm. sammtblume.
isporedi kadifica i baršunski cvijet. Baršunak
drobnoga simena. Jače 40.

BÂRŠÛNKA, f. 1. lagurus L. Šloser-Vukot.

flora 1229. — 2. sericosomus Servill. J. Šloser,
kor. 413. 434.

BARŠUNSKI, adj. holosericus. puro u rječni-
cima Bjelostijenčevu i Voltišinu (purpurfarbicht).
Baršunska svila. Bjelostijenac (pridav.). Baršunske
farbe, rumen, porphiriacus. 7. Baršunski cvet,
amarantus purpureus. 1, 76a.

BARTAKOVIĆ, m. prezime; XVI *vijeka*. Barta-
kovića. Mon. croat. 251. od imena Bartak, koje
ne dolazi, a koje bi moglo biti od Bárto, gen.
Bárta, koje također ne dolazi a bilo bi hyp. od
Bárto ili Bartuo: tada bi akcenat bio: Bárťaković.

BARTAŃ, m. ńeko mjesto u pjesmi blizu
Novoga u Boci kotorskoj. Bijaše ih s Bartańa divna
straža ugledala. Nar. pjes. bog. 196.

BARTIĆ, m. prezime: u jednoga pisca prošloga
vijeka. Moj Bartiću. J. Kavaņin 152. biće od imena
Barta, koje ne dolazi a koje može biti hyp. od
Bartuo.

BARTIĆEVIĆ, m. prezime; XVII *vijeka*. Pava
Bartičević. Stat. pol., ark. 5, 312. pišu ga u istom
sponemeniku bez sumne grijeskom i Bartičević. 307.
311. isporedi Bartić.

BARTLIN, m. prezime; XVI *vijeka*. Mikloušu
Bartlinu, nedelskomu maltaru. Mon. croat. 310.

BÂRTÔ, Bârtola, m. Bartholomaeus. isporedi
Bartuo, Bartolo. — na kraju je ô sažeto oo od
ol. — Dolazi od xv *vijeka*, ali toga *vijeka* samo
u drugim padežima osim nom., te nominativ može
biti i Bartolo, koje vidi; u nom. dolazi od xv.
*vijeka*, i to sa ô mjesto ol, a istoga *vijeka* dolazi
i sa ol. — a) u nom.: aa) sa ol na kraju: Bar-
tol Hrvat. Mon. croat. 276. — bb) sa ô mjesto ol:
Barto Flurić. Mon. croat. 189. Sv. Barto. M. Div-
ković, nauk 57b. P. Posilović, nasl. 126. J. Ka-
vaņnin 109. F. Lastrić, test. 251. svet. 69. od' 138.
— b) u kom god padežu osim nom.: Za lěkara
za Bartola. Spom. sr. 1, 116. Bartola Gočetića.
Spom. sr. 2, 126. Barttolu. Mon. serb. 503. Bart-
toloms. 544. Na dan sv. Bartola. P. Vitezović,
kron. 191. Sv. Bartola. S. Margitić, fala 72. J.
Kavaņin 322. Bartolu zapadoše nika kraļestva u
Asiji. F. Lastrić, od' 139. — c) dolazi i mjesto
dana u koji pada sv. Barto (24 avg.) : Govorene
na s. Bartola apostola. F. Lastrić, svet. 140. Važa
poslije Bartola iz zemļe izvaditi. I. Jablanci 64.
Po Bartolu gledaju za žito. J. S. Rełković, kuć.
116. To dojeće do Bartola biva. 232. Helda rana
do Bartola čeka. 325.

BÂRTOL, m. vidi Barto.

BARTOLAČIĆ, m. prezime, koje dolazi XVII i
XVIII *vijeka*. isporedi Bartulačić. Federigo stare
hiže Bartolačić ka se zove. Đ. Baraković, vil. 179.
Bartolačić. J. Kavaņin 123.

BARTOLI, prezime, koje se ne mjeņa po pa-
dezima budući latiniski gen.; u jednoga pisca No-
vijeka. Đordu Bartoli pozdravļenje. D. Raņina. 53.

BÂRTOLIĆ, m. prezime, po ocu Bartolu, XV
vijeka. Lovrenčevs Bartolićs. Mon. croat. 65.

BÂRTOLO, m. vidi Barto. od XV *vijeka*. Bart-
tolo Žamanovićs. Mon. serb. 474. Da te hoču,
Bartolo, iz gospostva izagnati. Nar. pjes. bog. 94.

BARTOLÔMÊJ, Bartolomêja, m. Bartholomaeus. isporedi Bartolomije, Bartolomija, Bartolomej, Bartolomije, Vrtolomej, Vratolomije, Bartuo. Dolazi xni-xnv *vijeka*, u staro se vrijeme pisalo i ê mjesto e. Gospodin Bartolomej š Cabdada. Mon. croat. 40. Knezu Bartolomêju. Spom. sr. 1, 2. Crikva sv. Bartolomêja. Mon. croat. 321. Bartolomeju Kašiću. N. Dimitrović 27. Sv. Bartolomej. F. Glavinić, cvit 289.

BARTOLOMEO

191

BARZAST

BARTOLOMEO, m. vidi Bartolomej. na kraju je o talijanski završetak. Bartolomeo. B. Kašić, rit. 64. F. Glavinić, cvit 284.

BARTOLOMIJ, m. vidi Bartolomije.

BARTOLOMIJA, m. Bartolomije. u jednoga pisca xvi vijeka. Na dan sv. Bartolomije. Bernardin 96. Filipa i Bartolomiju. Bernardin 96. luk. 6, 14.

BARTOLOMIJE, m. Bartholomaeus. isporedi Bartolomej. Od xv vijeka. Dasmo Bartolomiju notaru. Mon. serb. 506. Spom. sr. 2, 130. Na oltari sv. Bartolomija. Mon. croat. 184. nom. ne dolazi nego istom xvii vijeka u jednoga pisca i u nega je Bartolomij. Alberti xxxviii.

BÁRTOLOV, adj. što pripada Bartolu. Prosvitliti sbitlostju strila Bartolovije. F. Lastrić, svet. 142. Prije il posli Bartolova dana. J. S. Rełković, kuć. 324. Ta mu kniga dopade od 'Jelice Bartolo. Nar. pjes. bog. 92. — u srednjem rodu nominal. dolazi za dan sv. Bartola (24 avg.): Troja dojba do Bartolova. J. S. Rełković, kuć. 337.

BARTOLOVAC, Bartolovca, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji varaždinskoj; u mještana kajkavski Bartolovec. Schem. zagr. 1875. 121. Predgled 45.

BÁRTOLÓVČICA, f. neka kruška. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im 10. isporedi bartolovka.

BÁRTOLOVIĆ, m. prezime, po ocu Bartolu. od xvi vijeka Matku Bartolovića. Mon. croat. 193. K. Bartolović. Schem. diac. 1877. 66. isporedi Bartulović.

BÁRTOLOVIĆI, m. pl. selo u hrvatskoj krajinii. Schem. segn. 1871. 52.

BÁRTOLÓVKA, f. nekaka jabuka i kruška, tako nazvanu što prispijeva o Bartolovu. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im 10.

BÁRTOLŠICA, f. nekaka kruška koja prispijeva o Bartolovu. iza š biće ispalo kajkavsko mjesto t. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im 10.

BÁRTUL, m. vidi Bartuo.

BARTULAČIĆ, m. prezime, u jednoga pisca prošloga vijeka; pišu ga i Bartolačić, koje vidi. Simun Bartulačić. A. Kačić, korab. 486.

BÁRTULOV, adj. što pripada Bartulu. Od Ivana Ivičevića Bartulova. Pravdonoša 1852. 2.

BÁRTULOVIĆ, m. prezime, po ocu Bartulu. xvi vijeka. Matku Bartuloviću. Mon. croat. 193. isti u istom spomeniku i „Bartulović“.

BÁRTUO, Bârtula, m. Bartholomaeus. isporedi Barto. Dolazi od xv vijeka, i to u nom. promjenom glasa 1 na o, ali i bez te promjene još prošloga vijeka. — a) u kom god padežn osim nom.: Pred satnikom Bartulom. Mon. croat. 74. Kneza Bartula. 90. Filipa i Bartula. I. Bandulavić 222. luk. 6, 14. Znam Bartula prosida. Đ. Baraković, vil. 35. Sveti Bartule! I. Ančić, svit. 114. L. Terzić 99 J. Banovac, blagos. 209. — b) u nom.: an) bez promjene glasa 1 na o xvii i xviii vijeka: Ke Bartul osnova. Đ. Baraković, vil. 10. Bartul. L. Terzić xxI. J. Kavànin 149. — bb) s promjenom glasa 1 na o, od xv vijeka: Knez Bartuo. Mon. serb. 451. Sv. Bartuo. I. Bandulavić xvII. I. Ančić, ogl. 30. S. Margitić, isp. xix. fala 72. J. Banovac, razg. 157. J. Filipović, prip. 1, 159. A. Kačić, kor. 362. Bartuo Kašić. J. Kavànin 126. Bartuo Arbić. J. Vladmirović, lik. 4. Bartuo Ribarević. Norini 65. Bartuo Žarković 77.

BÁRUGGIJA, m. turski barytgy, koji gradi

barut, pulveris pyrii opifex. L. Lazarević. — Tako se zove i jedan vrh brda Ozrena u Srbiji. M. Đ. Milićević, srb. 778. isporedi barušija.

BÁRUĠIJA, m. vidi baruġġija. Da nam pošle baruġiju. Djel. prot. 7. mjesto ġolazi i tě: Da dade jednoga vola barutċijama. 140.

BÁRUĠIJSKÎ, adj. što pripada baruġijama. Esnaf baruġiski. Đ. Popović, pozn. rob. 107.

BÁRÛN, barúna, m. baro. isporedi baron. Od xvi vijeka; u pisca dolaze baruni i u starijih barona. Hotihu baruni negovi (Aleksandra velikoga) grad sazidati. Aleksandr jag. starin. 3, 248. Z baruni i z gospodom i s końci trebuje govoriti od stvari velicijeh. Zborn. 21. Aleksandar pijan ubi Klita baruna svoga. M. Marulić 70. Gdi mnozi baruni i vitezi biše. Oliva 63. Barun Łubibratić. I. Zanićić 152. Ni po drugih mistih sami baruni ili grofovi onamo ne idu. B. Leaković, nauk 302.

BARÚNATI, barúnám, impf. lascivire, kao plahovati. od tal. baronare. u naše vrijeme u jednoj pjesmi. Prodite se vlaških djevojaka, s mirom stojte, barunat se nemojte; s djevojaka v'jek je kavga bila. Nar. pjes. juk. 582.

BARÚNSTVO, n. baronatus. isporedi baronstvo. u naše vrijeme. On se tomu više vesilio nego barunstvu. M. Pavlinović, rad. 26.

BÁRUSKOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme; tamna postańa. Sem. prav. 1878. 22.

BARUŠIĆ, m. prezime; xvi vijeka. od imena Baruša, koje ne dolazi a koje može biti hyp. od Bâra, Barbara. Mike Barušića. Mon. croat. 308. može se čitati i Barusića.

BARÚŠKIN, m. prezime. Schem. zagr. 1875. 213.

BARUŠTINA, f. augm. bâra. od prošloga vijeka između rječnika samo u Vukovu. Barušina, u kojoj se svakojake živine otrove legu. F. Lastrić, ned. 426. Koji je gladan i žedan neka ostavi piti baruštine i smrđljive vode ove zemle. A. Tomiković 153.

BÁRUT, m. turski baryt, puščani prah, pulvis pyrii. vidi prah. Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u Stulićeru i Vukovu. Dvije čete morale su svrhu ostalih vatru kušati i barut njušiti. I. Zanićić 762. Postavljen bi od apoštola svrhu ženskih glava, da im provida i duhovna i tilesna potribita; ovo je barut v vatri prikučiti. F. Lastrić, svet. 189. Turci nami barut upališe. A. Kačić, razgov. 170. Da načinám barut za Turaka. 228. Daj svakomu po naboju baruta. J. S. Rełković, kuć. 424. Ta crkva ne služi, nego Turci drže u noj barut. Vuk, nar. pjes. 2, 626. — u Turaka je baryt i salitra; može biti da je u tom značenju na orom mjestu: I pašahu prahom i barutom. Nar. pjes. vuk. 5, 466.

BÁRUTÁNA, f. turski barut-hâne, zgrada gdje se drži i gdje se gradi barut, horreum pulveris pyrii, officina pulveris pyrii. samo u Vukovu rječniku.

BÁRÚTLIV, adj. salem petrae continens, u čem ima salitre. isporedi barut. neki izvrž blizu Biogradu i vračarskom. srezu zove se barutljiva voda. Glasnik 19, 101. Niva kod barutljive bare. Sr. Nov. 1867. 135.

BÁRUTNÎ, adj. pulveris pyrii. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Barutna kesa. Vuk, rječ. 16b. Barutni rog. Vuk, dan. 2, 106. Barutni magacin. M. Đ. Milićević, srb. 39.

BÁRZAST, adj. fulvus, kao zelenkast i crvenkast (isporedi zelenko i zeleł). od tal. verza, rum. varza, zełe. u naše vrijeme u Srbiji i u Dalma-

BARZILO

192

BASILIJE

cijiji o kozi. Koza barzasta. Srp. Nov. 1872. 923.
931. 937. Koza je barzasta, koja nije ni bijela ni
šarena; i kafa je najboje popržena kad je bar-
zaste boje. J. Grupković, isporedi barzilo.

BÀRZILO, m. inc. jaren. samo u Vukoru vječ-
niku. isporedi barzast, su čim je jednoga postaša.

BÀRZILOVAC, Bárzilôvca, m. nadimak čorjeku
mjesto prezimena po mjestu odakle je, a to će
mjesto biti Barzilovica. Mihaila Barzilovca. Prot.
šab. mag. 47.

BÀRZILOVICA, f. selo u Srbiji u okrugu bio-
gradskom. K. Jovanović, reč. 97. — isporedi bar-
zilo v barzast.

BÀRZILOVIČANIN, m. čorjek iz Barzilorice.
M. Đ. Milićević.

BÀRZILOVIČANKA, f. žensko čelade iz Bar-
zilorice. M. Đ. Milićević.

BÀRZILOVIČKÎ, adj. što pripada selu Barzilović. M. Đ. Milićević.

1. BAS, m. hitan hod łudski, incessus citus. u naše vrijeme u Dalmaciji. Od basati. Čovjek ide na bas (hitnim korakom), a ko na kas. M. Pavlinović.

2. BĂS. adj. tal. basso, nizak. demissus. prošłoga vijeka u jednoga pisca. o glasu: Basim glasom ima izgovarati. I. Kraćić 19. u misi koja se tiho govoriti, koja se zore i titla. Na miše base nima žakan otvoriti misala da li sam misnik. 55. o očima, oborenim doše: Tiho stojеći. s basima očima. 67.

BASAK, m. leucos basak Heck. J. Pančić, ribe
108, gdje je viječ nzetja iz Hekelare kiage, a to
tom se ne zna ostaje li a pred k i u drugim padе-
žima osim nom. ili ispada.

BASÁMAK, m. turski basamak, precíaga u naj-
prostijih stuba a u drugih gdje se nogom staje
koračujći, u pl. i same stube, gradus. — Akce-
nat ostaje, samo su u gen. pl. jos zadiva dea
stoga duga: basámáká. — Dolazi od prošłoga
vijeka, između rječnika samo u Vukoru. Dok su
se po onima merdivenama iliti basamaci pešali. Đ.
Rapić 443. Na kraj brda, koja sva na basamake
nasičena iz daleka neizmirne stupe prid oči stav-
laše. A. T. Blagojević, kin. 1. Stade zveka visoka
čardaka, zazvečaše sitni basamaci. Nar. pjes. vuk.
2, 236. Ode Pale tan nanu kulu, za ním pašoł
basamake broji. 3, 248. Kad bi na basamacima,
moraše ga vojnici nositi. Vuk. djel. 21, 35.

1. BÁSAN, básni. f. fabula, isporedi basna, gdje i korijen vidi. Dolazi od xv vijeka, između rječnika samo u Danićićecu. Jelinskyimi basnmami. Glasnik 11, 44. Baskhih basni se odvrzi. Anton Dahn., 1tim. 4, 7. Židovskim basnam i človičanskim zapovedam. Anton Dahn., tit. 1. 14. Kazivaņa ne bjehu ino neg zenične basni i tlape. Živ. is. 167.

2. BASAN, m. vidi balsam. u jednom rukopisu
xv vijeka a iz vjega u jednoga pisca našega vre-
mena. Drivo od basana. B. Šulek, im. 10.

BÁSAŇE, n. incessus consultus. isporedi basa-
sati. Od prošłoga vijeka, između rječnika samo u
Vukoru. — U prenesenom smisłu kao lutačne unno,
erratio: Koji nikad ne počivaju dušom misleći da
nisu nikad odrišeni od griha i da jest opet potri-
bito ispovit ih, i to bi bilo basaņe. Turl. blago 292.

BASAR, m. prezime. Schem. zagr. 1875. 207.

BASÁRABA, m. prezime plemienko je vla-
dalo Rumaniskom, od koga je i Basarabiji inc.
Svezaše Turci Vlada vojevodu, i postaviše Mincu.
izide Basaraba i glavu jemu otšećé. togo radi
Turci pléniše vlašsku zemłu. Łetop. šaf. 77.

1. BASÁRABIN, m. čorjek iz zemłje kojom su
vladale Basarabe. isporedi Basaraba. xv vijeka.
Tatari, Basarabi. Łetop. šaf. 53.

2. BASÁRABIN, adj. što pripada Basarabi, a
po nemu se Rumanica nazica Basarabina zemja.
xiv vijeka. Oružja da ne nose ni u Bugare ni u
Basarabinu zemju. Mon. serb. 146. 61.

BÁSARE, Băsără, f. pl. selo u Srbiji u okrugu
pirotskom, srezu nisarskom. Sr. Nov. 1879. 175.
gdje griješkom stoji Basara. mještani govore sta-
rijim akcentom Basăre.

BASARIČAK, Basarička, m. prezime. isporedi
Basar. kajkačski Basariček. Schem. zagr. 1875. 222.

BÀSATI, bàsâm, impf. íći ne gledajući kuda,
temere incedere. — Akcentat se mijeha u praes.
1 i 2 mn. basámo, basáte; aor. 2 i 3 jed. bàsă,
na pravom slogn bez promjene, a drugi je slog dug
u praes. kao u 1 jed. tuko i 2 i 3 jed., i još u
cijelom imperf. bàsăh, u cijelom imperat. bàsăj,
part. praet. act. bàsăv, bàsăvši; tako treći slog
u praes. 3 mn. bàsajů, part. praes. bàsajůći.
— Dolazi od prošłoga vijeka, između rječnika samo
u Vukoru. — Postańem od bahnuti. — a) basa
čelade: aa) u pravom smisłu: Za što indi basamo
i glavićamo ne promisliši je i ovo pravi
put, po kome putujemo. Đ. Rapić 318. Da u jami
svojor gori, koja no se za to stvori neka u šu
nšrom kasa što na svitu bisno basa. V. Došen 1.
Kad uskasaš kroz mrak, u kom basaš dok u jamu
već nabasaš. 258. Ov oružje hita, da mu je big
lakši; on po gori basa, od lista se plaši. M. Ku-
hačević 122. Koji stramputice idu i basaju ve-
rući se kakono lisice da u vinogboži ulizu i
šetu mu ućine. A. Kačić, korab. 371. — bb) u
prenesenom smislu, kao lutati unom, errare: Da
za svojom tamnom ćudi basajući ne zaludi. V.
Došen 145. Basajuć od tupoću ne do zloče. V.
Došen 236. Nek put kažu staresće do basajuć
puk ne gine. 243. — by basa i žirinče: Pak od-
stupi i otkasa (pas), nit' oko neg (mesa) dugo
basa. V. Došen 84. Susitavši vola magarca
stramputno po połn basat. Turl. blago 2, 17.
— c) basaju zvijede: Nit' se trune, nit' basaju, nit'
od svojih puta staju (zvijezde). V. Došen 260.
— d) basa brod i na nemu koji se voze: Pak uzmu-
cen od talasa do talasa naglo basa (brod). V. Do-
šen 194. Tu mornari zvizdu paze, da basajuć ne
zalaze. 266.

BASE, Baseta, u starije vrijeme Basete, a. hyp.
Basilius. xiv vijeka. Base Bigovićs. Mon. serb.
150. Basetu Bivolićiću. 156.

BÁSELAK, bàseoka, m. vidi bosilak. xv vijeka
u jednom rukopisu i u naše vrijeme. B. Šulek,
im. 10.

BASELČENA META, f. balsamita major Dest.
xv vijeka u jednom rukopisu i iz vjega u jednoga
pisca našega vremena. B. Šulek, im. 10. 234.

BASEL, m. prezime, u Duberniku, od xvni vi-
jeka: Dva Base|a i ‚nim Damańić. J. Palmotić,
dubr. 268. Toma Base|. J. Kavańnim 187.

BASIL, m. Basilius. Basil Gradić. J. Kava-
nim 179.

BÁSILAK, bàsioka, m. vidi bosilak. a jednoga
pisca xvi vijeka, samo u nom., i to bez a među l
i k, može biti stiha radi: Basilk se bušaše s mur-
telom. M. Marulić 78.

BASILIJ, m. vidi Basilije.

BASILIJE, m. Basilius. od xii vijeka, ali u
nom ne drukčije nego Basilij, ili bez j: Basili, i
to xii i xvn vijeka. — u nom.: Basili Pribavićs.
Mon. serb. 40. Basilij Veliki. F. Glavinić cvit. xiii.

BASILIO

193

BASTANICA

Basili. A. Georgiceo, pril. 5. — u drugim oblicima: Svetoga Basilija. Zborn. 169. Basiliju cesaru J. Kavačin 184.

BASILIO, m. vidi Basilije. -o je talijanski za-
vsetak. od XVI vijeka. Piše veliki Basilio. D. Ra-
hina vi. Sveti Basilio. B. Gradić, djev. 46. F.
Glavinić, evit 185. J. Matović 89. Prid s. Basi-
liom. 349.

BASILIOV, adj. Basilili. načineno od Basilijo,
i za to staji o pred u Basiliov. J. Kavačin 298.

BASILISK. m. vidi basilisko.

BASILISKO. m. basiliscus. od XVI vijeka: no-
minatv drojak: basilisk i basilisko; s pred i u
najvise primjera može se čitati i z. isporedi bazi-
lisk, baziliško. — a) u kom god pradežu osin nom.
sing.: Daju te dubrave.. basiliske. M. Vetranić
1, 160. Vidah.. basiliske jadne. 2, 101. Od otrov-
noga basiliska. V. Andriasi. put 71. Može se pri-
likovati zloća od nemilosti basilisku. U Magaro-
vić 38. Malana jest zenica u basiliska. ništa ne
maće svojim pogledom smrt zadaje. D. Rapić
136. — b) u nom. sing. basilišk. samo u Mika-
linu rječnika. — c) u nom. sing. basilisko u jed-
noga pisca prošloga vijeka: Koji si jedan basilisko.
D. Rapić 360.

BASILAK. básłka, m. vidi bosłjak. u Istri. Da
mi zalijemno sitan basiljak. Nar. pjes. ist. 2, 82.

BASÍŁE, u. vidi bosile. Šloser-Vukot., flora 539.

BASILEVIĆ, m. prezime. xv vijeka. Franko
basićević. Danićić 1, 28. vidi Vasićević.

BASIĆINA. f. selo blizu Dubrovnika na Pe-
ščen. Schem. ragus. 1876. 32.

BÄSKLIA, f. turski basky, vidi žioka. Akcentat
se mijena u gen. pl.. bàskija, a naše vrijeme. iz-
među rječnika samo u Vukovu. Vi ćete opet sječi
baskije. M. Đ. Milićević, zlosel. 171.

BASKIJÁNE, n. vidi žiočne. samo u Vukoru
rječnika.

BASKIJATI, baskijám, impf. vidi ziočiti. od
baskija. samo u Vukoru rječnika.

1. BÄSMA, f. vidi basna, kojim je pro-
mijeneno u na m. ali se basma zoru samo one
rječi skupa što bališica ili bajač govoriti kad
bije, carmen. isporedi basna pod 2. — u naše
rijeme, između rječnika samo u Vukoru. Baja-
lica dode i obaje basnu koja se obično baje od
uroka. M. Đ. Milićević, živ. 1, 84. Idi bajalić
neka te dušen oduha, rukom smaše, neka basom
odbaje, neka travom otruje 90. Amin, amin, go-
spode, lek da bude Pavlu moja basma. 120. bo-
lest koja se basmog odgoni, može stajati u gen.
s prijedlogom od: Od namete je ovaka basma. M.
Đ. Milićević, živ. 1, 110.

2. BÄSMA, f. turski basma (tiskaćn, pritisnito
što, štampano što): 1. linteum pietum, neko platno
šareno; u naše vrijeme, između rječnika samo u
Vukoru. Nose sukinje od dvje basme. Nar. pjes.
petr. 1, 296. — 2. genus pyxidis ad pulverem py-
rium, neka spremca u kojaj se nosi pišćani prah
samo u Vukoru rječnika.

BÄSNA, f. fabula. isporedi basan, bàsma. —
Akcentat ostaje, samo je u gen. i instr. sing. zadni
slog dug: bàsnè, bàsnöm, u gen. pl. oba zadna:
basânâ. — Od korijena od koga je bajati. — Do-
lati od xvii vijeka (vidi pod 2), između rječnika
samo u Stuličiju (gdje staji da je uzeto iz brevi-
jara glagolskoga, a o tom se može sumati, jer
može biti da je Stulić našao rijec obliku po
kom se prevario da joj je nom. basna; i Anton
Dalmatin ima basnam, ali u nom. basan; vidi
kod basan. u Stulića ima i bazna, koje je bez

sumne pogrjeska). — 1. kao pripocijest koja se
ne rjeruje. Stara je basna, ali dobra. D. Obrado-
vić, živ. 32. Ezopove basne. D. Obradović, bas. 1.
— 2. rječi kojima se baje ili vraća, carmen; vidi
bàsma. Zapise davati pune basan. I. Ančić, vrat.
2. 4, S2. Cari i basne zle su 230. Poruguju se
basne i čare. J. Kavačin 151.

BÄSNICA, f. dem. basna. u jednoga pisca pro-
šloga vijeka. Ova basnica. D. Obradović, bas. 99.

BASNOSLOVIT, basnoslovim impf. fabulam.
xvi vijeka, između rječnika samo u Daničićeru
(ima i u Stulićeru, ali iz ruskoga). Plbtški mu-
dren. basnoslovi. Glasnik 10, 247.

BASNÖVIT, adj. fabulosus. prošloga vijeka i u
jednoga pisca našega vremena. Istinu od laživo
bosnoviti izmišleňa raspoznavati. D. Obradović, živ.
31. Basnovitom Anteu. M. Pavlinović, rad. 76.

BASOGLASNO, adv. voce gravi, niskim glasom.
isporedi bas. (molite bratjo) glasno jima se
zreći, a ostalo basoglasno. I. Krajić 62.

BASRÁMAK. m. vidi basamak. samo u Stuli-
cevu rječniku. gdje će biti uzeto iz rakupusa u
kom može biti da su stajala dra ss, pa Stulić
azeo jedno s za 1.

BAST, m. selo u Dalmaciji blizu Makarske
spomine se od xv vijeka. Selo Bastu. Mon. serb.
878. Baba Topuša od Basta. J. Vladmirović, lik.
5. Bast. Schem. spal. 1862. 15.

BASTAČA, f. zidine od staroqra grada by Bosni
u skopuškom kraju. Zem]. bos. 28.

BÄSTÄH, bastäha, m. bajulus, nosilac, od grč.
doraņ. isporedi bastak. Dolazi od xvii vijeka, iz-
među rječnika u Mikałnu, Betinu (2994). Rjelo-
stijenčern, Stuličern. — 1. u pravom smislu. Aoste
ce ċubitji bastasi gospaje. Đ. Držić 1832. Nose
nase gospode brjeme svite na sebi. koje jedva bi
jaki bastah ponio. M. Držić 134. U ubogu mudros,
a u bastahu jakos' nije vrijedna dlaku. Poslov.
danic. 143. Tužne cele među svijem letuštijem ko
težaci i bastasi živu. B. Cuceri 209. — 2. selo u
Srbiji u okrugu podrinskom, koje pišu i sa j i sa
v mjesto h: Bastaj. Vuk, dan. 3, 233. Bastav. K.
Jovanović, reč 135. isporedi Bastašica, Bastaša-
nin, bastaski.

BASTÁHOV, adj. bajuli. samo u Stuličenu
rječniku (gdje ima grijčkom i bastašev).

BÄSTAHÖVAÑE, n. bajulatio. isporedi basta-
hovati. samo u Stuličernu rječniku.

BÄSTAHOVATI, båstahujem, impf. bajulare. od bastah. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stuličenu. isporedi bastašiti. Nosio, basta-juj, svoju postavlju. Živ. is 65.

BÄSTÄJ, Bastája, m. vidi kod bastah.

BASTÁJ, Bastájá, m. pl. vidi Bastasi.

BASTÁJĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Šem.
prav. 1878. 73. isporedi Bastasić i Bastaji.

BÄSTÄK, bastáka, m. vidi bastah, s kojim je
jednoga postaja. xv vijeka, između rječnika samo
u Daničićeru. Hočeno dati bastake, koji te skr-
cati u fondenu. Spomi. sr. 1, 77.

BASTÁSI, Bastáhâ, m. pl. selo u Slavoniji u
podzupaniji pakračaj. Postanici je pl. od bastah,
kaje vidi. Bastasi. Sem. prav. 79. po oblicima u
kojima se ne mijena h na s, a h staho izgora,
pis u nom. i Bastaji. Schem. zagr. 1875. 49. apra-
su dra sela: Veliki i Mali Bastaji. Pregled 97.

BASTAŠANIN, m. čočekj iz sela Bastaha (vidi
Bastah). I. Kovačević. isporedi Bastavae.

BASTAŠICA, f. vijeka u Srbiji, koja tekući od

I

13

BASTAŠIĆ

194

BAŠ

sela Bastaha, po kom je nazvana, utječe u Jadar. M. Đ. Milićević, srb. 520.

BASTAŠIĆ m. prezime, u naše vrijeme; posta-
njem od bastah. D. Avramović, sv. gora 254. Sem.
prav. 1878. 82. 83.

BASTAŠITI, bàstäšîm, *impf.* bajulare. od ba-
stah. samo u rječnicima Belinu (corpore vecturam
facem facta 299a) i Stuličevu.

BÂTÂŠKÎ, adj. 1. bajulorum. samo u Stuli-
čevu rječniku. adv. — bastaški, bajulorum more,
takoder samo u istom rječniku. — 2. što pripada
selu Bastahu: Bastaško połe. Ł. Kovačević. ispo-
redi bastavski.

BÂSTATI, bàstâ, *impf.* tal. bastare, sufficere.
od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukovu
(bàstâ). *isporedi* bàstati. — a) biti dosta: A. Ne
cu te pustit, lupežu, hoć uteć. B. Basta, lupež
sam tebi. M. Držić 285. — b) s dat., kao može
mu biti, crstan je, može, copia est. Kaže vitez.
komu basta, vrsnost djelim ne riječima. J. Ka-
vašin 241. Ne basta im końa razigrati. Nar. pjes.
rječ. 16b. Ja bih s im te pouzdala da bi mi ih ti
doveo, e ti basta, bane pope! Nar. pjes. vuk. kovč.
113. Ti treba ovu babu, ako ti basta, prvo nego
to vidi, za dose da uvhatiš. Nar. prip. vuk.² 220.

BÂSTÂV, Bastáva, m. vidi kod bastah.

BASTÁVAC, Bastávca, m. čovjek iz sela „Basta-
vať“ (Bastaha). Ľ. Kovačević. *isporedi* Basta-
šanin.

BÂSTÂVSKÎ, adj. što pripada selu „Bastavu“.
*isporedi* bastaški. Bastavska opština. K. Jovano-
vić, reč. 135.

BÂSTÂŽ, bastáža, m. vidi bastah. goroci se na
Rijeci. F. Pilepić.

BASTÁŽICA, f. femina bajulans. *isporedi* ba-
staž. F. Pilepić.

BASTÁŽITI, bàstâžim, *impf.* vidi bastašiti.
*isporedi* bastaž. *gavori* se na *Rijeci*. F. Pilepić. —
u prenesenom smislu u Lici kao mučiti se dajuci
komu jelo i piće: *prelazno*: Mučno je tebe ba-
stažiti; ja te ne bih bastažio, da mi ne znam šta
daš. J. Bogdanović.

BÂSTIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. D. Avra-
mović, sv. gora 252.

BASTIJAN, m. Sebastianus. Svetoga Bastijana.
J. Palmotić, dubr. 3.

BASTIJANÁC, bastijánca, m. vidi baštijanac.

BASTINOVAC, Bastinovca, m. selo u Hrvatskoj
blizu Koprivnice. mještani gorore kajkavski Ba-
tinovec. Schem. zagr. 1875. 161. *isporedi* Boti-
novac.

BÂSTISATI, bàstišêm, *pf. pogaziti, potriti,
nači*, udariti, conculcare, perdere, irruire. Od
tur, basmak, aor. basdym. Samo u naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukovu (perdere). — a)
pogaziti, potriti: *prelazno*: Lavi bi mu čador ba-
stisali. Nar. pjes. vuk. 4, 290. Dauri ni zemju ba-
stisaše. Pjev. crn. 103. I svu silu tursku bastisaše.
Nar. pjes. stojad. 2, 85. — b) neprelazno: uda-
riti, irruere: U to doba bastisaše Turci; al se
brane trideset ajduka. Pjev. crn. 151.

BÂSTOČ, bastóca, m. talus, *nекака* ždrijeb.
može biti od tal. mlet, bastazo, bastah, prema
drugom ždrijebu koji se zove car. od prošloga vi-
jeka, između rječnika samo u Stuličevu. vrijici
su mama, a cari su dava. Poslov. danić. 5. U
ždrijebima je i car i bastoč. 143. Ždrijebi, cari i
bastoči digli mu su i vid s oči. 159. Za strjeli-
com luk, za bastočem zvrk. 153. Evo bastoča, a
daj bič. 22.

BASTRASI, m. pl. neko selo koje se samo po
imena spomine prije našega vremena. S. Novako-
vić, pom. 124.

BASUŁ, m. nekako svinće, porcorum genus.
isporedi bàsulà. u naše vrijeme, između rječnika
samo u Stuličevu. Navadio se kao basuł u bun-
deve. Nar. posl. stojan. 135.

BÂSUŁA, f. nieka krmača koja se lako goji,
genus suis altilis. vidi mangulica. samo ud Vukovu
rjećniku. *isporedi* basul. — može biti od sr. nem
vessel, živčinće koje se hrani za priplodno.

1. BÂŠ, adv. prorsus, plane. — od xvi vijeka
(vidi pod b, b. primjer iz Mon. croat.), između
rječnika u Bjelostijenčevu, Voltigijinu, Stuličevu
i Vukovu. — Postaniem od bah, istoga značeňa;
vidi 2 bah. — Značeněm svojim, koje je u opće
kao doista, upravo (vidi 2 bah), pokrepluje be-
sjedu, i to ili cijelu rečenicu ili koji dio. kad po-
krepluje dio rečenicu, može stajati ili pred šim
ili za šim, a može biti i rastavljeno od nega; kad
pokrepluje cijelu rečenicu, ni onda nije vezano
za jedno mjesto.

a. pokrepluje cijelu rečenicu: a) u kojoj se
tvrdi. Ah kako se postvetila! baš će pod jajnam
n raj poći! J. Banovac, propij. 219. Baš je došlo
među vas kralevstvo božije. F. Lastrić, ned. 144.
Obećaje svaka dobra onima (sinovim) koji se
puste na niovu (sejih roditeła) voju; pače baš
zapovijeda da se ne imate vladati vašom vojom
i pametju. 67. Da tko oče kupiti, baš bismo za-
jedno ovdi u općinu popili. 332. O koliko je
suncu sud čudnovat! vidi se baš da je dilo maj-
stora privokoga. F. Lastrić, svet. 192. Mojaše
boga da ga još jedan put utvrđi da ga je baš
obrao na oslobođene svoga puka. E. Pavić, ogled.
189. Ili ga (zavjet) baš zapuste, ili ga brez griha
ne mogu izvrsiti. 196. Ali i tu baš pogodi kao
da te slipac vodi. V. Došen 41. Baš izlazi na naš
način. N. Palikuća 40. Baš pogodi! M. A. Re-
ković, sat. 64. Baš si ti sotona. 88. Drugi ne će,
nego odgovara i josć nega baš po malo kara. 111.
Mislim i baš odluči sam. I. Velikanović, prik.
37. Oruža nas, da se baš bijemo i borimno. B.
Leaković, nauk 176. Vołj božanstvenoj srdca čo-
vičanska mogu se opriti i baš opiraju se. A. To-
miković 17. Ovako se ne samo ukažete, veće baš
do istine i budete dobri. 9. Baš ću poći, da ne
ću ni doći. Nar. pjes. vuk. 2, 393. Baš je jełpi
od svake devojke. 3, 484. Baš ga paša pogubit'
hoćaše. 3, 323. Istina je baš što ļudi kažu. 2,
234. A pod grłom izvedena guja, baš se čini kao
da je živa. 2, 551. Baš si došo' u onoga ruke,
koji će te, more, oženiti. 3, 120. Baš pomisli da
Mustafa viče. 3, 183. Baš mišlaše da će preva-
riti. 4, 369. Baš sam prava budala. Nar. prip.
vuk. 195. — b) u kojoj se poriče: Sve koliko
stvorene primišneno k onojo zalogi božanstvenojo
baš je ništo. F. Lastrić, svet. 88. Baš ne ću
odavle otići. A. Kanižlić, fran. 87. A od pete te
do vrata baš čestite krpe nije. V. Došen 150. Za
tog, reko, poklisara, koji ide te svit vara, baš i
nije virovaće drugo nego takvo znaće. 259. Takvi
grišnik ili ne može se tako lasno ili baš i ne će
da se pokori. B. Leaković, nauk 102. Ne govo-
rima je ovdi baš da se nikada nije slobodno bom
zakleti 293. Mene tebi baš ne da, baš ne da,
da te ne da. Nar. pjes. vuk. 3, 367. 1 Prizrena
dedom pokvarila, baš se vukri pogradiiti ne će
za punijeh dvanaest godina. 2, 58. Dobra koja
mladog bugarina! baš ga ovde u svatovima nema.
2, 141. A kakva, tri je jada bila! baš je jełpše u
svijetu nema. 3, 144. Łuta ga je rana dopanula,
baš od koje prebołeti ne će. 4, 411. To baš ne

BAŠAHID

197

BAŠČINA

načinom bez promjene u oblicima: Čauš-baša. Mon. serb. 554. Hadomš-baša. Łetop. šaf. 77. Elčiš-bašu Dojčetića Vuka. Nar. pjes. vuk. 2, 482. Dovikuje čoban-bašu Đura. 3, 90. Sto čoša sto groša, čoš-baša tri groša. Nar. posl. vuk. 295. — u Srbiji su i u Bosni za vlade turske zvali bašom svakoga Turčina koji nije beg ili kakav aga: Usein-baša, Smail-baša. Vuk, rjeć. 18b. — u Srbiji su se ja-nićari zvali bašama od prošloga vijeka. Vuk, rjeć. 18b. Osiliše baše biogradske. Nar. pjes. vuk. rjeć. 18b. Izagnaše baše i snbaše. Nar. pjes. vuk. 4, 433.

BAŠĀHĪD, Bašahida, m. *selo u Banatu*. Šem. prav. 1878. 94.

BAŠALAK, bašalka, m. *vidi bosijak*. u *Istri*. S bašalkom nasajen. Nar. pjes. ist. 2, 120.

BAŠALUK, m. gospodstvo bašino. samo u Vukovu rječniku.

BAŠĀMĀR, bašamára, m. agmen piscium, što je piticama jato, to je ribama bašamar u Dubrovniku. Kad iz peleži pristupi kraju kakav bašamar, i ugledaju ga ribari, ograde ga mrežom i uhte mnoštvo. L. Zore, rib. 31.

BAŠAMARIĆ, m. dem. bašamar. Kad god bašamar razdijeli se na više bašamarića i rastrka se tamo amo. L. Zore, rib. 31.

BAŠAN, m. ime muško, xvi vijeka. Knezu Bašanu de Saki, vicekapitanu sešnomu. Mon. croat. 260.

BAŠANIN, m. čovjek iz sela Baha. M. Đ. Mi-lićević.

BAŠĀNKA, f. žensko čelade iz sela Baha. M. Đ. Mi-lićević.

BAŠARITI SE, bášarím se, *impf. commode vire-vere, vidi 2 bašiti se, od čega je i postalo. U naše vijeme u Srbiji. Bašari se kao miš po tricama. V. Ilić.*

BAŠAVA, f. *rijeka u Srbiji u kneževačkom okrugu*. Glasnik 19, 293.

BAŠČA, f. turski bača, vrt, gradina, hortus. — Akcenat se ne mijenja, samo je i zadni slog dug u gen. sing. bašče, instr. sing. baščöm, gen. pl. bašča. — Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčern, Jambresicern (1, 365), Vitišćinju u Vukovu. — h, koje je u turškom pred č, gdje gdje je postalo k, a najviše se radi glasa koji je za nih promijenilo na š; glasori še po nekim krajenima glase še, a mogu se i promijeniti na št: tako rijeć glasi bašca, bačka, bašca, bašta. — 1. vrt u pravom smislu: a) sa šč: Ako zemja ore i uređuje bašce. F. Lastrić, test. 156. Kada se ona na samu u svojoj bašči peraše. E. Pavić, ogled. 413. U bašči Getsemanskoj. D. Rapić 1. Vidi vrtao ili ti bašču. A. Kanižlić, bogołub. 273. Odmah ide u baše zelene. M. A. Rełković, sat. 46. Kao da smo u Edemsku baščen došli. D. Obradović, živ. 81. Stoji u lipih bašćah. I. Velikanović, upuć. 1, 282. Nije li bilo mnogo drva i bašča? J. Rajić, pouć. 1, 4b. Radit bašćom divici pomaže. J. S. Rełković, kuć. 12. U nakićenoj bašči. B. Leaković, nauk 431. Ja bi išla u zelenn bašču, svu bi ružu po bašči pobrala. Nar. pjes. vuk. 1, 290. Po bašči mi veče počupao. 1, 384. Bašča moja kod livade tvoje, ja, ču doći veče zalivati. 1, 428. Moj bosilče iz zelene bašče. 2, 81. De rečemo, da se sastanemo, jal' u mome jal' u tvome dvoru, jal' n bašči pod žutom narančom, deno cavti čemin i ružica. 1, 354. Rastu li ti u bašči jabuke? 3, 297. Kroz Tursku se vojsku prokradite, pa idite n rušanske bašce. 4, 255. — b) sa kč: Da pohode čine po bakčama. Nar. pjes. bog. 189. U Kosmaju otrebismo bakču. Rad 1, 184.

Pogledaj u bakču zelenu. Pjev. crn. 154. — c) sa šč: Bašči i gradu plemenitu kad sastavljte hte na Splitu. J. Kavaņin 82. U bašču Gecemanovu. A. J. Knezović 147. Vinograd i bašća. Prot. mag. sab. 3. Pogledaše u zelenu bašća. Nar. pjes. petr. 2, 624. Pełaj mi końa u bašću. Nar. pjes. mikul. 164. — d) sa št: Vinograde i bašte. Bud. spom. glasn. II. 3, 290. U oči Đurđeva dne grade se krstovi od leskova pruća pa se meču na kuće, u bašte, hive i usevu. M. Đ. Mišićević, živ. 1, 17. U zelenoj bašti. Nar. pjes. kras. 1, 146. — 2. votnak, pomarium. samo u Vukovu rječniku (šljiv ili ono mjesto kud su posadene jabuke i kruške). — 3. neke zemle, koje su suda pod nivama i livadama, zovu se tako, jamačno za to što su negda bile onuda bašće u prednim značenima: Livada u bašti. Sr. Nov. 1870. 408. Niva srednja bašta. 1875. 775.

BAŠČAN, m. neka vinova loza crna grožda, u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 10. isporedi bašćanin.

1. BAŠČANIN, m. čovjek iz sela Baške.

2. BAŠČANIN, m. vidi baščan. B. Šulek, im. 10. isporedi bašćanka.

BAŠČANSKĀ RIJÈKA, f. *rijeka koja utječe u Ibar u Srbiji u okragu čačanskom*. M. Đ. Mi-lićević, srb. 646.

1. BAŠČANSKĪ, adj. *sela Baške*.

2. BAŠČANSKĪ, adj. hortensis, baščeni; isporedi baščenski, u jednoga pisca prošloga vijeka. Vrtarina i baščanski sadi. I. Jablanec 176.

BAŠČĀR, bašćára, m. hortulanus, vrtar, baščovan. u jednoga pisca prošloga vijeka. To baščari još svibnu rade. J. S. Rełković, kuć. 265.

BAŠČAREVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Zarija Baščarević. Rat 382. isporedi baščar.

BAŠČARI, m. pl. *selo u Bosni blizu Dervente*. Schem. bos. 1864. 35. isporedi baščar.

BAŠČELUCI, Baščěłūkā, m. pl. *selo u Srbiji u okrugu podrinskom*. K. Jovanović, reč. 133. od tur. bagćalyk, zemła za vrt.

BAŠČENĪ, adj. hortensis, od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. isporedi bašča. — Zemła za usive baščene kakva biti ima. J. S. Rełković, kuć. 137. Sitnež zeleni baščene sada za zimu sije se. 307. Buhač vrst je od baščenog gada. 182. Sretosmo se na baščeni vratí. Nar. pjes. vuk. 2, 164. — i sa št mjesto še (vidi kod bašča): bašteni. B. Mušicki.

BAŠČENSKĪ, adj. *vidi baščeni, u naše vrijeme*. Kako doče na baščenska vratu. Nar. pjes. petr. 2, 224. — i sa št mjesto še (o čemu vidi kod bašča): baštenski. B. Mušicki.

BAŠČICA, f. dem. bašća. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. O zelena gorice! u tebi je bašćica, grančica kitna, zelena. M. P. Katančić, fruct. 75. Zatvori se n onoj baščici od raskošja. A. Tomiković 369. Ja ću vama paveti n zelenoj baščici. Nar. pjes. vuk. 1, 482. — i zemle se tako zovu: Niva u baščici. Sr. Nov. 1871. 468. isporedi bašća pod 3. — i sa št mjesto še (vidi kod bašča): Prođoh jednu basticu, na nadžutu dišnicu. Nar. zag. nov. 44. Niva u bašticama. Sr. Nov. 1866. 176. gdje gdje glasi i baštica. B. Mušicki.

BAŠČINA, f. augm. bašča. — Akcenat se mijena u gen. pl.: baščinā, a samo je i zadni slog dug u gen. i instr. sing.: baščinē, baščinom. — Mjesto še dolazi i kě i št, o čemu vidi kod bašča. — 1. u pravom smislu samo u Vukovu rječniku. — 2. gdjekoje se zemle pod nivama i livadama

BAŠČIŠTE

198

zoru tako u jednini i množini; isporedi bašča pod 3. Livada zvana baščina. Sr. Nov. 1872. 204. Niva u baščinama. 310. i sa kć mjesto šč: Niva u bakčini. Sr. Nov. 1865. 581. Niva u bakčinama. 1861. 495. 1874. 275. 1875. 119. Boškova bakčina i Životina bakčina zoru se dvije šume u Begašići u Srbiji. Ľ. Stojanović, sa št mjesto š: Livada u baščini. Sr. Nov. 1861. 127. Vočnak u baščini. 1863. 286. Livada u baštinama. 1864. 48. Zemła u baštinama. 1873. 775. — 3. selo u Bosni blizu Jujca: Baščina. Schem. bos. 1864. 86.

BAŠČIŠTE, n. mjesto gdje su negda bile bašče. Niva u baščištu. Sr. Nov. 1873. 259.

BAŠČOHÁNSKÎ, adj. vidi baščovanski. u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi bahčohan. S grbavim baščohanskim nožom. I. Jablanci 172.

BAŠČOVÂN, baščována, m. turski bâgčewân, vrtlar, hortulanus. Od prošloga vijeka, između rječnika i Voltićijinu i Vukovu. isporedi bahčohan. — Ugleda Isusa u prilici baščovana. D. Pavić, ogled 630. Jere ga za baščovana držeš. D. Rapić 314. Baščovan želeći viditi dobre poddove u svojoj bašči. J. Rajić, pouč. 3, 26. Baščovani želejni su ranine. J. S. Rełković, kuć. 138. Da mi bude baščovan u bašči. Nar. pjes. vuk. 1, 356. Stane živeti s carevom kćeri kao svaki baščovan. Nar. prep. vuk. 2° 206. — u jednoga pisca prošloga vijeka i bez v: Kako je lipo i drago baščoanu onto stablo! Ď. Rapić 241. — mjesto šč govori se gdje gdje i št: baštovan. B. Mušicki.

BAŠČOVÁNGIJA, m. vidi baščovan. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Mjesto šć gdje gdje se govori i št: baštovanigija. B. Mušicki.

BAŠČOVÁNKA, f. hortulana, vrtlarica. u naše vrijeme. Da su momci k'o rumena ruža, sve bi frajle baščovanke bile. Nar. pjes. vuk. 1, 636. — mjesto šć govori se gdje gdje i št: baštovanka. B. Mušicki.

BAŠČOVÁNLUK, m. turski bagčewanlyk, radna baščovanska, hortorum cultus. mjesto šć govori se gdje gdje i št (o čemu vidi kod bašča): Radio bi baštovanluk. Nar. prep. vuk. 2° 275. — dolazi i kao ime zemlji pod nivama, gdje su negda bile bašče: Niva nazvana baščovan-luk. Sr. Nov. 1872. 310.

BAŠČOVÁNOV, adj. hortulani. Baščovanova česma zove se jedan izvor ne daleko od Biograda. Glasnik 19. 102.

BAŠČOVÁNSKÎ, adj. hortulanorum. Što nož baščovanski pravi. J. S. Rełković, kuć. 12. Baščovanske jaruge, brdovito mjesto u vračarskom srezu u Srbiji. Glasnik 19. 102.

BÂŠČA, f. vidi bašča.

BAŠČANKA, f. naše vinova loza crna grožda. isporedi baščan. u naše vrijeme u jednoga pisca. B. Šulek, im. 10.

BÂŠČENÎK, m. vidi baštenik.

1. BÂŠČINA, f. vidi baština.

2. BAŠČINA, f. naše vinova loza crna grožda. u jednoga pisa našega vremena. isporedi baščanka. B. Šulek, im. 10.

BÂŠČINÎK, m. vidi baštinik.

BAŠEL, m. vidi bosiłak. u jednoga pisca xvii vijeka. isporedi bašelak. Svaki plemeniti Zadranin gizdavi bašel s ružom kiti u zlamen Ćubavi. Ď. Baraković, vil. 45.

BAŠELAK, bašelka, m. vidi bosiłak. isporedi bašel. u naše vrijeme. Ja bašelak sijen, pelinkan mi niče. Nar. pjes. mikul. 163. Divlji bašelak, angallis arvensis L. B. Šulek, im. 10.

BAŠINSKI

BAŠELOV, adj. vidi bosilkov. Vežte koše (v) poje bašelovo. Nar. pjes. mikul. 166.

BAŠEŁAK, bašelka, m. vidi bosiljak. u Istri. Kiticu bašelja. Nar. pjes. ist. 2, 161.

BAŠEŠNE, n. jactatio. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Koga molitva bi u izvanskomu bašeń. E. Pavić, ogled 582.

1. BAŠEŠNE, n. postavljaše za bašu i nazivaše bašom. isporedi bàšiti. samo u Vukovu rječniku.

2. BAŠEŠNE, n. poricaše, infitiatio. isporedi bàsiti. samo u Vukovu rječniku.

BAŠEVA GLAVA, f. brdo blizu Niša. Rat 56. pred š biti će otpalo 1. okolni narod izgovara starijem akcentom Baševa.

BAŠICA, f. vinum ustum primum, rakija koja preva teče iz kazana kad se peće; vidi rtnica. Od tur. baš, glara, predne što god. Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu (gdje stoji da je Vuk čuo u Srijemu). Tko projde, svatko mu pomaže, koji kapak, koji civ zamaže, a sve gleda ima li bašeš. M. A. Rełković, sat. 108. Samo prva komovica ili bašica što god malo na vino udara. P. Bolić 2, 37. Bašica govori se i u Srbiji. Ľ. Kovačević.

BAŠIĆ, m. prezime; od XVII vijeka, postojeći može biti od baša, hyp. od bábo; ali može biti od vlastitoga imena Baša, koje samo ne dolazi a koje može biti hyp. od svakoga da postojeća savovima ba (isporedi Bajo, Balan, Baro). — Stipan Bašić. Stat. poj., ark. 5, 311. J. Kavašin 181. Franco Bašić (Bassich'). Norini 62. Po Duru Bašiću (Bašsichju'). B. Cuceri vi. Radovan Bašić. D. Avramović, sv. gora 235. Marko Bašić. Rat 226.

BAŠIĆ BRĒG, m. selo u Hrvatskoj u podžupanije zagrebačkoj. Schem. zagr. 1875. 199.

BAŠIĆI, Bašića, m. pl. selo u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović, reč. 158.

BAŠIJA, m. turski baši, vidi baša. u jednoga pisca XVII vijeka. Neka ju lasnije Arap-haramija zapliniv podbije al Kusel bašija. I. T. Mrnavić, osm. 89.

BAŠILAK, bašilka, m. vidi bosiljak. u jednoga pisca našega vremena, koji napomine da se govori na Cresu i da ondje glasi bašilek. B. Šulek, im. 10. isporedi bašiljak.

BAŠILIO, m. Basilius. isporedi Basilio. u jednoga pisca XVI vijeka. Š. Budinić, sum. 132.

BAŠILOVICA, f. naše zemlja pod livadama u Srbiji u okrugu čuprijskom. Livada u Bašilovici. Sr. Nov. 1870. 342. 1875. 1280.

BAŠIΛAK, bašilka, m. vidi bosiljak. u Istri. Mane mi raste bašiljak. Nar. pjes. ist. 2, 45.

BAŠÎN, adj. što pripada bàši. samo u Vukovu rječniku.

BAŠÎN, Bašina, f. selo u Srbiji u okrugu sme derevskom. K. Jovanović, reč. 150.

BAŠINA, f. augm. bāh (vidi 1 bāh), strepitus, buka, vika, s prijetnom. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Bašina je kao bah i ršum. Vuk, rječ. 834a. Sačuvao te bog... od bašine čevske i divjine cucke! Vuk, rječ. 834a.

BAŠÍNAC, Bašina, m. čovjek iz sela Bašina. M. D. Milićević.

BAŠINAČKÎ, adj. sela Bašina. isporedi bàsinški. Niva u bašinačkom poju. Sr. Nov. 1868. 445. 1870. 490.

BAŠÎNKA, f. žensko čeláde iz Bašina. M. D. Milićević.

1. BÂŠINSKÎ, adj. sela Bašina. isporedi baši-

BAŠITI

199

BAŠTA

nački. Bašinska opština. K. Jovanović, reč. 150. Niva u poju bašinskom. Sr. Nov. 1868. 97.

2. BAŠINSKÎ, adj. što pripada bašama samo u Vukoru rječniku.

1. BÁŠITI, bášim, impf. infitiari, udarati u bah. isporedi zapšiti i 3 bah (infitiae), od kojega je i postoło. samo u Vukoru rječniku.

2. BÁŠITI, bášim, impf. 1. prelazno, nazivati bašom: bašiti koga. — 2. sa se, refreksirno, činiti se basom. — Obaje samo u Vukoru rječniku.

1. BÁŠITI SE, bášim se, impf. desistere, okaniti se, ostariti se čega. Od bašiti, udarati u bah. samo u Vukoru rječniku.

2. BÁŠITI SE, bášim se, impf. kao baša po voži žirjeti i raditi, a po tom i razmetati se, comode vivere, dedere se disidiae, se jactare. — Od prošloga rijeka, između rječnika samo u Vukoru. — Postašem od tur. basa (a nije prilike da je od bahati, kako se reli u Radu 15, 93). isporedi beniti se. — a) po voži žicjeti: o čeladi; Koliko su se oni bašili i u svima naslađevima živili. E. Pavić, ogled. 686. Vince pili, bašili se, oružje smetnuli. I. Zaničić 197. Dok se čete basije po Polačkoj. 187. Da se on za dale tu po gradu ne basi. J. Rajić, boj 35. Dosta vam je to bilo ovud se bašiti za pedeset godina. 84. — a prenesenom smislu i o stoci i o bilju: Jedni volovi moraju orati, a drugi opet ništa ne posluju,eno se samo po lipih pustara na zelenoj travi baše. Đ. Rajić 286. Prem ako i mraz ju (diinu) promasi, rana s kasnom jednako se baši. J. S. Rełković, kuć. 182. — b) razmetati se. Šta se bašiš tud? Ne-moj de se ti tudla bašiti. Vuk, rjeć. 18b.

BAŠKA. adc. turski baška, osobito, za se, na po se, seorsum. Od xvi vijeka, između rječnika u Stuliću i Vukoru. Ako bog sa svojom baška pomoću ne dade joj ruku. M. Radnić 281. Kade pošlete knigu, baška mu opišite. Bud. spom. glasn. II. 3, 107. Ni strehe ni imao, ni odara baška svoga. J. Kavaćin 383. Za to bi mogao dobiti pet godin oprošteha i baška za svako zrno šesdeset dana. Pisanica 65. Hoti baška zapovidit bratji. P. Filipović, ist. 38. Ma li će od ove mol-moteri biti baška govorene. L. Vladmirović, slavod. 45. Ocn i materi načini kućen baška. F. Lastrić, ned. 60. Drugi ti brat baška drži pele. M. A. Rełković, sat. 135. Da su baška i ovce i krave. J. S. Rełković, kuć. 37. Tuđe će nas seje zava-zaditi, baška će nam dvore pograditi. Nar. pjes. vuk. 2, 43. Te im dade stotinu dukata: evo, Turci, stotina dukata, jed'te, pijte do u jutru, Turei! Kad u jutru roble dovedete, baška ču odram-bašiš pokloniti. 39. oda šta je što odrameno te za se stoji, može se izreći u gen. s prijedl. od: On živi baška od svoga oca, t. j. ne živi s osem. Vuk, rjeć. 19a. — Dolazi i s šnekim prijedlozuma: sa na, vidi nabaška; sa o, vidi obaška; sa po, ridi pobaška.

BAŠKA. f. selo na otoku Krku. pomoćne se od xiv vijeka. V Bašci. Mon. croat. 42. Baška. J. Kavaćin 147. Stara i Nova Baška. Schem. vegl. 1876. 27. latinski pišu Besca. 27.

BAŠKA VODA, f. selo a Dalmaciji blizu Ma-karske. Schem. spal. 1862. 15. Kod Baške Vode. A. Kačić, kor. 466.

BAŠKÁLI, turski od baška, osobit. u naše cri-jeme; ne mijeha se po oblicima. Zaviče kadija: mašalah! to je sad sa svim drugi, baškali masla-hat. Nar. prip. vrč. 103.

BAŠKÁLUČĚNE, n. separatio; isporedi baška-lučiti. samo u Vukoru rječniku.

BAŠKÁLUČITI, baškálučim, impf. separare, dijeliti, odračiti, činiti baškaluk (koje vidy). Od prošloga rijeka, između rječnika samo u Vukoru. — Prelazno: Nemo niša ženom baškalučit. M. A. Rełković, sat. 75.

BASKÁLUK, m. turski baškalyk, što je baška, odijeleno, odrojeno, osobito. Od prošloga rijeka. Kod nih nejma nikad bašaluka... jerbo oni u općinu rade. M. A. Rełković, sat. 148. U Srbiji se gdje gdje baškaluk zove kuća načinija samo se doček gostiju o blagim danima, osim one kuće u kojoj se živi Ž. Radonić. Osem kuće, gde im gori zajednička vatra, imaju oni konačić baškaluk za gosto. M. Đ. Milićević, zlosel. 276.

1. BAŠKÎ, adj. što pripada Bagu, isporedi ba-guški. Vinograd lezi v drazi baškoj. Mon. croat. 74.

2. BAŠKÎ, adj. što pripada selu Bahu. Opština baška. K. Jovanović, reč. 147. Baška crkva. M. Đ. Milićević, srb. 318.

BAŠ-KNÊZ, m. ridi beskot. od tur. baši, glav-vat. prošloga rijeka u jednoga pisca. Tu se ka-tani zatvoraju, bašlije ili igle glavate zadijevaju. F. Lastrić, ned. 324.

BAŠKOT, m. vidi beskot. Al' ste gladni vi baškota kruha? Nismo gladni mi baškota kruha. Nar. pjes. mar. 111. I baškotom hlebom bijelijem. Nar. pjes kras. 1, 15. S onim godišnim darom od soli i baškota. Pravdonoša 1852. 5. Baškote hrstati. Nar. pjes. ist. 2, 99.

BAŠLÍA, f. glavata igla; od tur. bašly, glav-vat. prošloga rijeka u jednoga pisca. Tu se ka-tani zatvoraju, bašlije ili igle glavate zadijevaju. F. Lastrić, ned. 324.

BAŠLUK, m. turski bašlyk, od baš, glara. 1. oglarac (koinski), capistrum. — 2. u varoske pres-lice ono gore na što se porjesmo namija (a seoska je preslava samotrora, na je mjesto bašluka gore kao lopatica), colus. — U oba značenja samo u Vukoru rječniku.

BAŠLEVIb, m. prezime, xiv vijeka. Žuńb Ba-šjević kotoranin. Mon. serb. 150.

BAŠOV, adj. što pripada čorjeku kojemu je ime Bašo, a to ime samo ne dolazi, a postašem može biti hyp. od koga god imena koje se počine glasorica ba (kao Bašo, Balan, Baro); isporedi Bašić. — dolazi mjesto prezimena. Od Pošćeňa Bašov Milutine. Nar. pjes. vuk. 4, 484.

BAŠOVA GRÁDINA. f. vidi Bašova gradina. samo u Vukoru rječniku.

1. BAŠTA, m. pater, otac. Dolazi od xiv vi-jeka, najprije samo za starješnu među kaluđe-rima, a prošloga rijeka upravo za oca, roditeła, između rječnika samo u Daničićevu i Stulićevu. — Postaša tamna: šekli mlese da nije slovenska riječ nego da je od mać. bátya za to što može postati basta od bátya a ne može bátya od bašta; ali može mać. bátya stavaj prema slov. bašta onako kao mać. megye prema slor. mežda; po tome riječ može biti slorenска i mislim da je od kor. bha, udarati, silnu biti, jaku biti, s prijela-zom u značenju od jači na stariji, a s nastarkom s kojim glasi bašta u starom slovenskom i bu-garskom jeziku, pa je u tom obhjeju došla i k nama. isporedi baća, bata, bač. — a) starješina u manu-stira Hilandarca, mladi od igumna a stariji od ikonoma i jeklissjarha. Umołen igumenom i ba-stomb. Mon. serb. 74. samo na tom značenju u Da-ničićevu rječniku 1, 30 3, 551. — b) otac u pra-rom smislu. samo u tom značenju u Stulićevu rječniku (pater, genitor). Ili si bašta ili čaće, ili hleb ili kruh, sve je ter jednako. Poslov. danić. 32. Od bašte do ćaće koliko od ćaće do oca. 87.

2. BAŠTA, f. vidi bašća

BASTINIKOV

204

BAŠTOVANLUK

greb bašćinski mogu se ukopati svi oni koji i u malu dilu nahode se bašćinici onoga koji ga je učinio. A. d. Kosta 1, 196. Oblast bašćinsku, koja prohodi u sve bašćinike, ne samo koji su od obitili, dali jošćer i u inostrance. 253. Umirući mi brez poroda, baštinike određujemo. A. Kačić, razg. v. Isceznu bez baštinika. D. E. Boglanić 62. Koji bijahu jedini baštinici. B. Cuceri 158. U baštinika kupovite, a zetu prodavat. Poslov, danic. 139. — i za žensko (cidi baštinica): Jos ju učini baštinikom krajevstva svoga. F. Lastrić, svet. 47. — b) u prenesenom smislu: Mi smo držani kako istini i pravi sinovi i baštinici nih (sr. otaca) uzdržat i shranit ovu otaca našijeh djedinu. A. Gučetić, roz. jez. 65. Veće oni ne ostane baštinik raja nebeskoga. A. Komulović 29. Baštinik boži. M. Divković, nauk 14. Baštinici raja nebeskoga. T. Mrnavić, 1702. 9. Da bašćinici gor se učinimo od raja vičnega. A. Vitalić, ost. 386. Pravi sinovi božji i bašćinici. F. Parčić 20. Buduć baštinici s te sagrjehe i nesrije otca Adama. J. Kavašin 73. Baštinike raja nebeskoga. M. Boćančić, nauk 86. Po tebi svi grisnici sad su rajski baštinici. P. Knežević, muka 49. Da smo pravi sinovi božji i baštinici krajevstva i slave nebeske. F. Lastrić, of 284. Potribito je da kako su baštinici imena, onako budu nasliđnici svešte. F. Lastrić, ned. 368. Nisu ni krajevstva nebeskoga baštinici. A. Kanizlić, uzroci 250. Ko je sin, jest i baštinik božji. L. Vladmirović, slavod. 26. Baštinici svijeh dobara božanstvenih. Besjede krst. 258. Baštinik krajevstva nebeskoga. D. Mattei 174. Ćini nas xenove božje i baštinici raja nebeskoga. I. Nenadić, nauk 99. Koja bog postavi baštinika svijeh. J. Matović 17. Da pravi sinovi i baštinici krajevstva nebeskoga potanu. B. Leaković, gov. 44. — c) baštinik jos s kim, coheres. Učinili se jesu baštinici s Isukr-stom. A. Bačić 284. Bratja Isukrstica i s ním zajedno baštinici krajevstva oba ngova. F. Lastrić, ned. 261. Koji su sinovi za milosti, mogu biti baštinici zajedno s prvorodenijem. 368. Koji ste zajedno sa mnom baštinici od obećanijeh dobara. I. Đorić, ben. 154.

3. koji ima kako god dobro (ridi băstina 2 i 3: Vidjeli ste kao god vjesu ruku umjetna baštinika, koji hoće prisadi divju maslinu na pi-tomu. V. M. Gučetić, pohv. 16. Baštinik znajuć gdje je zakopano blago težaka zove da mu tu zemlu teži. A. Kalić 569.

BÄSTINÍKOV, adj. što pripada baštiniku. samo
u Studićevu rječnuku (heredis).

BAŠTINISTVO, n. vidi bašinstvo. prošloga
rijeka. Već primimo to gostinstvo i to hundo ba-
štininstvo. J. Kavašin 73. Po gruju odpali od ba-
štininstva nebeskoga. I. J. P. Lnučić, raznju 14.

BÄSTINITI, băstinîm, pf. hereditate accipere. u naše vrijeme u pisaca, isporedi baštinovati. Ako od starijega baštine inaše, ne baštine znaše. M. Pavlinović, rad. 14. Vlast i sila baštihena bila. Osvet. 4, 13.

BAŠTINLUK, m. fundus, vidi băstina 2. u jednoga pisca prošloga vijeka. Ako je jedan osobitac prodao jedan baštinluk, spajanja prije preustegne jedan dio od vridnosti. A. T. Blagojević, kin. 15.

BAŠTINOVATI, băštinujem, pf. hereditate accipere. xvii vijeka u jednoga pisca. isporedi baštinici. Koju (baštinici) jesu baštinovali mnogih. M. Radnić 39. Kada čovik umre, baštinovati će zmije, živine i crve. 59. Da su ju (lepotu) baštinovali od roditelja. 282.

BAŠTINSKI, adj. patrimonialis, hereditarius,

patrius. — Od xiv vijeka, između rječnika u Mi-
kałinu (68b), u Belunu (386b), Studićeva i Dani-
čićeva. — Mjesto št dolazi i še (o čemu vidi kod
băstina). — a) što pripada băstini, koja prelazi
od kołena na kołeno, a po tom i gospodaru ne-
zinnu, što što ima ili dobuja po băstini. Priložismo
taj vsa sela svi crkvami baštinskymi. Glasnik
24, 254. Primiti u svoje ruke i u svoju oblasti i
za svoje băštinskog više recenše băstine. Mon-
serb 419. Priložišće planinu nasu băstinsku. 531.
Postavite vrst od băštinskoga plemenstva. A. T.
Blagojević, kin. 13. Bašćinski (grobi) jesu oni
koji učišteni jesu ne samo za svoju obitili, dali i
za svoj svoju porodicu. U greb bašćinski mogu
se ukopati ne samo oni koji jesu od obitili, dali
i oni koji su u rostvu i svi oni koji i u malu
dilu nahode se bašćinici onoga koji ga je učinio.
A. d. Kosta 1, 195. Oblast gospodarna razdiluje
se u oblast bašćinsku, koja prohodi u sve bašći-
nike. 253. One, koji se za băštinski nauk crkveni
drže, traže smaknuti. E. Pavić, ogled. 332. — b)
što komu pripada onako kako mu pripada po-
šojbina, apruvo što pripada postojeći čijoj i po
tom njušu (cidi băstina 4): Pripravite se vsakomu
na boj za bašćinsku zemlu biti se i za crstvo.
Aleksand. jag. starin. 3, 222. Kako sam te u put
tvoj van bašćine s tvojim htišnem zavela, tako
sela opet zdrava na bašćinska staňa dovesti hoću.
P. Zoranić 71b.

BAŠTÎNSTVO. n. hereditas. Od prošloga vi-
jeka, između rjećnika a) što
god od oca ostaje djeci ili od koga god druga-
isporedi băstina 1. Služit ču ne kako najmenik,
nego kako sin; ne za plaću, nego za băstinstvo.
P. Knežević, osm. 59. Vilač, koga je on obećao
svomu puku za băštinstvo dati. E. Pavić, ogled.
119. Zamoli da mu pomoć dade, da băštinstvo
s njoše tražit znade. Nadod 206. Uni n băstin-
stvo. N. Palikuća 53. Primit češ od neznana do-
brocinca băštinstvo, kojim ćeš lasno sinove ure-
diti. B. Cuceri 229. — u prenesenom smislu: Bog
je ne băštinstvo. J. Kavašin 521. Gospodin —
dio băštinstva moga. A. Kanizlić, utoć. 444. Da
ja iz băštinstva gospodne ispadnem. E. Pavić,
egled. 258. Koji băštinstvo spaseha primaju. E.
Pavić, jezgra 20. Eastinstvo primaju spaseha. J.
Matović 80. Po komu se (kršteu) na staro imaše
i băštinstvo čaća našega nebeskoga povraćamo. B.
Cuceri 420. — način ili pravo, kojim pretazi od
jednoga na drugoja băštinstvo pomenuto pod a:.
Grebi posobni niki jesu po vlastitoj obitili, a niki
po bašćinstvu. A. d. Kosta 1, 195.

BAŠTIONICA, f. heres, baštinica. prošloga vi-
jeka u jednoga pisca. Crkva ista bila bi baštion-
nica. A. d. Kosta 1. 270.

BAŠTIONÎK, m. heres, vidi baštinik. od xvii
rijeka. Baštionici istoga obećaņa. M. Radnić 64.
Ostaje baštonik pravi. J. Kavašin 254. Ne kti-
jaše poslije smrti nijednoga baštionika imatiu. M.
A. Rejković, sabr. 15.

BAŠTNIK, m. vidi baštinik. u jednoga pisca
prošloga rijeka u pisnu, može biti samo za ne-
roju da je izostalenu i pred n. Krv i tempo
cin baštnike. J. Kavašin 90.

BASTOVÁN, bašťována, m. vidi baščovan.

BAŠTOVÁNA, f. zemľa gdje su kad god baščo-
nami imali bašć. Niva n gorjoćoj baštovani. Sr.
Nov. 1870. 703. Baštovana u Lozoviku. 1869. 126.

BAŠTOVÁNGIJA, m. vidi bašćovangija.

BAŠŤOVÁNKA, f. vidi baščovanka.

BAŠTOVÁNLUK, m. vidi baščovanluk.

BAŠTOVANOVIC̈I

205

BAT

BAŠTOVÁNOVÍČ, m. prezíme: po ove basto-
vanu'. Jovanoj Baštovanoviču. Prof. saß. mag. 10.

BAŠTUN, m. u igri čivatliji koji dijeli karte
diječići ih gorori između ostaloga: kra|j od dinara,
dvojica od bastuna. V. Vrčević, igre 22. može biti
od tal. bastone, palica.

BAŠTVO, u. vlast bašina. Od xvi čijeka. Uze
carb Mahmutu baše štavstvo. Łetop. saf. 81. Bašu
arslana čini z baštva zvrići. B. Krnarić 25.

BAŠUŠNE, Bašušnă, f. pl. dea scla u primorja
hrratskom: Velike i Male Bašuńe. Pregled 7.
Schem. segn. 1871. 46. 48.

1. BÂT, m. vidi băhat, strepitus.

2. BÂT, băta, m. clava, malleus, baculum, ver-
ber, pistillum, surculus. — Akcentat kaka je u
nom. taki je i en. acc. sing.; a kaki je u gen. taki
je u svijem ostalijem oblicima osim gen. pl., gdje
se mijenja: bătă. — Dolazi od xv čijeka trdi
daje (pri primjer) i u svijem rječnicima osim Du-
ničeva i Vrančićeva clava, u Mikajinu isto, u
Belini isto (167b), u Bjelostjenčern clava i mal-
leus, u Jambrešćern clava i malleus, a Voltigi-
jinu hammer, u Stuličern clava i verbera, u Vy-
koru, gdje stoji griješkom bata, f., verbera i pi-
stillum butyto faciendo. — Postačem će biti od
kor. bha, udarati; isporedi benati se. niči misle
da je riječ tuđa, ali je do sada slabo dokazano,
među b i t biće a od postaja a ne unutroto
mjesto ica: istina u starom je slovenskom i prema
nemu u Rusa o, ali je u Połaka i u Čha a.
— Bat je u opće god čim se udara (ta nije
ostro, da se njem sijše, ni šilasto, da se njem bude).

1. něgdasie orauje: topuz, buzdohan. Ako bi se
tko na koga pojao bojem rukom ali palicom ali
batom. Stat. pol., ark. 5, 280. Pariž dělaše palicmu,
a drugi sin dělase bat. Trojan. jag., ark. 9, 122.
Prid ními vijode bat. na níh se obzirnuje uzmitnu
batom. M. Marulić 121. Arabe još mnoge obrati
pod svoj bat i skjułi pod noge. M. Vetranić 1,
45. Kopji ter bati gone jih nemilo. S. Lucić 272.
Bat, sabļa i luk níh su oruža. I. Gundulić 329.
Gdi něgov buble bat, ne znam reč stvar goru.
D. Baraković, vil. 68. Jer ako č' hlapa znat ke
može bit struke, kusaj su dati bat i oblast
u ruke. D. Baraković, vil. 2 mu 120. Bijen batom, cla-
vatus. Mikaja 11a. Balte, bati, strijeha, okloplja,
sve u zlatu zakovano. I. Kanavelić, iv. 6. Strane,
ke pod turskim batom cvile. J. Kavahn 87. Su-
lice, mači, bati, sikire nisu pak'o. A. d. Bella, raz-
gov. 35. Ne bijaše u početak drugoga oružja izvan
bata i štapa. Besjede krst. 92. Ako gdje god po
nesreći s batom ali s mačem povađenijem napiro
tko god na nas. B. Cuceri 75. Tko je batom ud-
rio, da batom udren bude. 198. Otvrdne kako sužań
pod batima. 109. u zagoneci o derma: Pred ku-
com ti hat, i na hatu bat, i na batu grozdo. Nar.
zagon. nov. 48. — mogao je biti i gozdoj, olo-
van, zlatan: Blažen nevo|eni za pravdu ki bude,
ni bati gvozdeni nemu t' ne naude. M. Marulić
86. Januar pod bati od olova (pusti) dušu. F.
Glavinić, evit. 213. Štitnika mu dva su okolo:
nosi jedan bat zlačeni, drugi štit pereni. I. Gund-
ulić 412. Već prijavi dobar vala neg zlat bat i
svilna ha|a. P. Vitezović, evit. 11. — mogao je
biti i šestoper Bat šestoperac. Mikaja, Bjelostjen-
ca, Stulić. — krajevski: Bat krajevski, sceptrum
regium. Bjelostjenac, Jambresnć.

2. u prednju značen prenesenom u cijeloga
na duo dolazi i sam deblj kraj, koji je mogao
biti i nasađen na držak: Joste su tuj njeci orasi
cako bat. M. Vetranić 2, 273. Za batom neka ide
i držak. Poslov. danić. 152. u tom će smisla biti

a zagončic o tukei: Bacih ploču u more, a iz
ploče trakovi, iz trakova cvjetovi, iz cvjetova ba-
tovi. Nar. zagon. nov. 221.

3. u prrom značena izlazeći iz občaja za-
jedno s ornjžem koje znači prelazi na drugu stvar
kojom se bije ne u ratu, te je i štup, palica, ba-
tina, baculum; ali se u prrivijem primjerima može
jednuako misliti i u prrom značeniu. Ako uzmu
sada bat, nači me čes inoga. N. Načešković 1, 269.
Uzmi bat, omjeri mu ploča. M. Držić 30. Ja ču
te ozdravit, bud' miran, nu postoj. Ovi bat odzdravlj
od nemoći svake, [jubavi izbavlja] i svake zle muke.
S3. Kad jejo naša kučka ovo ime, bježi kako od
bata. 188. Ubi, udri, da pod bati gdvi satir dušu
pusti. I. Gundulić 161. Kad se kruška sama trese,
ne vala na nju bata metat Poslov. danić. 42. I
vrag se palice — ili bata — boji. 31. Osao glan-
dana bata se ne haje. 91. Svak tko može bat
nosit. 117. Nije bat nego učitel koji dijete pokori.
A. Kalić 571.

4. od onoga činu se udara prelazi značene i na
ono što se njem čini, udarac, verber, najviše u
množini, ali i u jednom kad se hoće da kaže jedan
udarac ili kad se kaže jedan mjesto više; udarac
može biti zadan batom u značena pod 1 ili 2. M.
Vetranić 1, 221. Tuj mnokrati bata daju se bez
plate. N. Dinitrović 101. Ne moj zaspati, ako
ne č da ti dam, kad dođu, što bata. N. Načeško-
vić 1, 259. Svakom su ludu svoji bata drazi.
Poslov. danić 118. Uzeo je tuđ bat na svoj hrbat.
118. Trista bata po tuđemu hrbatu ne boli ni
jedan. Nar. posl. vuk. 329. — u množini dolazi i
ka za boj muđru droje ili više čeladi. Kad se u steadi
pobuju: S bataš nitika ne izije, a iz mira i kupus
je sladak. Poslov. danić. 108.

5. urunde kojim se udarajući radi što, nalik na
bat pod 1, s drškom su strane ili ozgo dupke ili
s rječicama, od groza ili od direta, malleus; ispo-
redi maj, mlat, kladivo, cekić, cakanac. — a) ka-
men se njim razbuja: Ki (kamik) pro tvrde bu-
duci a potle z batom razmrviš se, skrušen go-
vorimo da učini se. F. Glavinić, svitl. 27. — b)
koća knje njim: Cijući ono lupaše od bata, oni
zvek od nakova. A. d. Bella, razgov. 134. — c)
nim se klini zabijuja: Drugi pripravaju čavle i
kada. M. Lekusić 94. Garvan koli podkava s tim
vosćenim batom. Jačke 218. — d) nim se tan tuče,
malleus stupparius. Bjelostjenac. isporedi tučka, tu-
cak. — e) drvo kojim se skorup a stapu bije, pi-
stillum, isporedi stapajica. Ti ne piješ mlačenicu,
batom bivenu. Nar. pjes. vuk. 1, 31. — f) u
zvona što mu u srijedi rusi te mu udara u strane
kad se zroni, pistillum campanae. u Bjelostjen-
ceen rječniku. isporedi klatot, zvečak, jezićac

6. struk (crijecao), surculus; u ugarskih Hr-
cata: Za kapom niosi ... zelenu kiticu i bat
rozmarina. Jačke 22.

7. u zapalene srijče gore na stiječiku gar što
se nahrata kad se dugo ne usekne, fungus. samo
u Stuličevu rječniku.

3. BÂT, m. turski hałt, srca, isporedi baht.
samo u naše srijeme, između rječnika samo u
Vukorn. Car po batu Mijinu a nebatu ciganak
izide. Nar. prip. bos. 96.

4. BAT, m. u jednom spomeniku xv rjeka kao
da je ugoraj, od tal. patto, pactum. Juraj mače
svidoke i bat, tim da hoće pokazati. Kih svidokov
i bata maknutjem u Juraj sebi rotu dobi da on
rotom ima ukazati samo-dvanadeš plemenitimi
ljudi. Mon. croat. 79. iz tijeh se riječi ne ridi zna-
čene, ali je molo jasnije u dugom gorcom koji za
nima ide: po sejedocima se nije moglo presuditi,

BATA

206

BATANOVIĆ

tuda čojek koji držaše zemljo u kojoj bješe raspra
bi upitan kako je drži, i Đurađ izgubi parnicu.

1. BATA, m. ime muško, xiii vijeka u spome-
niku latinski pisanu. Pro Bata et Toma, filiis
eiusdem Bata. Mon. ep. zagr. 1, 241. Postańem
od kor. bha, udarati; znaćeniem kao ubojnik, Vo-
jislav. isporedi Batalo, Batić, Batińa, Batoļa, Bat-
ković.

2. BĀTA, m. vidi bato.

3. BATA, f. 1. neka zemła u Hrratskoj, u spo-
meniku latinski pisanu. xiii vijeka: ,Batha'. Mon.
ep. zagr. 1, 22. — 2. selo u Crnoj gori u Cu-
cama; akcenat mu je Bata. N. Dučić, glasnik 40,
18. — 3. dva sela u Ugarskoj: jedno blizu Bu-
dima a drugo blizu Mohača. Sem. prav. 1878.35. 41.

4. BĀTA, f. lacuna, bara, glib. Biće od tur-
skoga batak, glib; batmak, tonuti. isporedi batla-
batun. — Ke Pira z bate rekoše odrinut ispod
Sparte da ino, ali s nом izginut; za to od nе mi-
namo ime hište, Pir osta ostinut, jer se 1 i one
riše. M. Marulić 60. Na Krku se zove báta svaka
jama uz put koja se za kiše napuni vode. I. Mil-
četi.

5. BĀTA, f. decipula, stupica, mišolorka. a Sr-
biji. Į. Stojanović. postańa može biti istoga ko-
jega je bat, batina.

BĀTAC, bāca, m. dem. bāt. samo u Bjelostjen-
cevu rječniku (pridav.), gdje je kajkavski batec.

BATĂČIĆ, m. dem. bātāk. samo u Vukoru
rječniku.

BATAČIN, m. ime muško, xiii vijeka u spome-
niku latinski pisanu. Postańem od imena Batak,
koje samo ne dolazi (isporedi Bataković) a koje
je postojo od imena Bata. — Pro Bata et Toma,
filiis Batachyn, .. ac pro filiis eiusdem Bata, vide-
licet Batachyn et Martino. Mon. ep. zagr. 1, 241.

BĀTAHOVINA, f. neko mjesto blizu Dubrov-
nica. Schem. ragus. 1876. 24.

BĀTAJNICA, f. selo u Srijemu blizu Zemuna.
Šem. prav. 1878. 15. Razdjeł. kraj. 28. može se
štati ali rede i Batańica, a grijęškom piši u Ba-
tanica. Schem. diac. 1877. 48.

BĪTĀK, m. femur volatilium, stegno od živine
ptičega roda. u naše vrijeme, između rječnika
samo u Vukoru. Postańem od băt (clava), jer je
nalik na n. Kum mi se batakom zadavio. Nar.
prip. bos. 1, 89.

BÁTAK, bátka, m. hyp. băt, baculum. u jednoga
pisca prošloga vijeka, samo u instr. sing., a po
nemt bi mogao biti i drugi nom. Jedna srne,
druga štitı dragu drugu posred voda, plovom slı-
jedi, valom priti neka, a neka batkom boda. J.
Kavaņin 197.

BATAKOVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme; od
imena Batak, koje samo nc dolazi a moglo hi po-
stati od imena Bata. isporedi Bataćin. — Od Vi-
daka Batakovića iz Oraga svrh Nikšića sela ro-
dom. Pjev. crn. 37.

1. BĀTĀL, turski battál, pokvareno, razvalenno,
zapušteno, n. p. puška, sahat, vinograd itd., cor-
ruptus, desertus. Od prošloga vijeka, između rječ-
nika samo u Vukoru. dodaje se drugim rječima kao
adj., ali se ne mijenja po oblicima — Ispod bat-
tal vodenice. Glasnik 25, 71. Koji zagradi svoju
livadu, dobro, a koji ne zagradi, onoga će livada
biti batal. Djelov. prot. 177. A ĝamije batal uči-
niše. Pjev. crn. 103. Kuća kod batal ĝamije. Sr.
Nov. 1870. 359. — dolazi i kao subst. za što god
zapušteno, kao ime zemłama: Livada u Batalu.
Sr. Nov. 1867. 400. Zemła u Batalu. 1873. 607.

2. BATAL, m. prezime jednomu Dubrovčaninu
xiii vijeka, po sraj prilici talijansko. Petri Ba-
talb. Mon. serb. 43. i Mlečiću u jednoga pisca
prošloga vijeka: Batal. J. Kavaņin 204.

1. BATÁLAC, batálca, m. dem. bàtâl, malo
mjesto zapušteno: u naše vrijeme: Niva u ba-
talcu. Sr. Nov. 1861. 227.

2. BĀTALAC, Bātālca, m. nadimak, koji do-
lazi mjesto prezimena; u naše vrijeme: Radisav
Batalac. Rat 410.

BATÁLAGE, Batálāgā, f. pl. selo u Srbiji u
okruži valěvskom. K. Jovanović, reč. 105.

BATÁLAŠKÎ, adj. što pripada selu Batala-
gama. M. Đ. Milićević.

BATÁLAŽANIN, m. čojek iz Batalaga. Ranka
Batalažanina. Prot. šab. mag. 152.

BATÁLAŽÁNKA, f. žensko čeláde iz Batalaga.
M. D. Miličević.

1. BATÁLIJA, f. što god pokvareno, n. p.
puška, res corrupta. Od bàtâl. samo u Vukovu
rječniku.

2. BĀTĀLIJA, f. bitka. od francuskoga prim-
lenoga preko Nijemaca bataille. samo u Vukovu
rječniku. isporedi batał, batarija.

BATÀLINA, f. pokvareno, zapušteno što, res
corrupta. od bàtâl. isporedi batálija. M. Pavli-
nović.

BATÁLITI, bàtâlîm, pf. abolere, deserere, deso-
lare, zapustiti, unistiti, pokvariti. Od bàtâl. u
naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
Ona bana s vojske ne čekaše: batali mu prebi-
jevore, opusti mu devet vinograda, raspro-
dade devet vodenica. Nar. pjes. vuk. 2, 171. Ba-
taliti pušku, sahat, vinograd. Vuk, rječ. 17a. Brdo,
po kome su negda bili vinogradi, pa batałeni.
17a. Batali, hoġa, kńige; vlaški krmak bole zna
od tebe i od tvojih kniga. M. Đ. Milićević, živ. 1,
123. — štamparska će pogrješka biti sa | mjesto
1: Na Cetinu razvaliču crkvu, batałiti zvono prin-
cipovo. Nar. pjes. vuk. 5, 383.

BATALO, m. ime muško, xvi vijeka. od imena
Bata. Tepačija Batalo. Mon. serb. 222. 225. Da-
nići 1, 29.

BĀTAĻA, f. tal. battaglia, boj, bitka. xv-xvi
vijeka u jednoga pisca. Ako te deleta slišati ba-
tałe. M. Marulić 132. isporedi bàtālija.

BATĀĻAK, bataļka, m. vidi bataļica. Od băt.
samo u Vukovu rječniku.

BATĀĻICA, f. brachium mutilum manu, ruka
u koje nema šake. Od băt (clava). U naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukovu. Govori se i za
krilo zakržalo: Doņa su krila zakržala tako da
im se jedva dve bataļice vide. J. Pančić, zool. 262.

BATAĻĪVĀŅE, n. desolatio. samo u Vukovu
rječniku.

BATAĻĪVATI, batāļujem, impf. od bataliti,
deserere, desolare. samo u Vukovu rječniku.

BĀTĀĻKA f. baculus. Od băt. u naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukoru. dolazi samo u
poslovici: Haļku na bataļku. Nar. posl. vuk. 340.

BATĀĻŪN, bataļúna, m. fr. bataillon. prošloga
vijeka. 18 bataļunov. M. Kuhačević 192.

BATĀĻUŠE, Batāļūša, f. pl. u Srbiji kod sela
Tršića brido po kome su negda bili vinogradi pa
batałeni. Vuk, rječ. 17. — Od bàtâl.

BĀTANOVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Od
imena Batan, koje samo nije u običaju a koje
može postati od imena Bata. Marko Batanović.
Prot. šab. mag. 46.

BATAŇA

207

BATIĆ

BATAŇA, f. selo u Banatu. Šem. prav. 1878. 91. S. Novaković, pom. 124.

BÁTÁŇE, n. aeger incessus. samo u rječnicima Belini (163a) i Stulićen. isporedi batati.

BÁTAR, Bătra, m. 1. potok u Srbiji u Mačići koji utječe u Zasavici. Vuk, rjeć. 17a. Vjerna sluga Jurisića Stanka iza Batra, sa sela Salaša. Nar. pjes. vuk. 4, 179. — 2. selo u Bosni xv cijeka. Mon. serb. 439.

BÁTARA, f. kos od pruća, kojim se riba hrata. u Srbiji u smedereeskom okrugu. L. Kovačević. Po svoj prilici od kake majarske rječi. isporedi vrša, bacań, doboš, šepak.

BATARIJA, f. vidi bătâlija, od koje će biti postala promjenom glasa 1 na r, može biti uz batte ria. u naše vrijeme u pjesmi ernogorskoj. Tu se čini strašna batarija. Nar. pjes. vuk. 5, 334.

BATAROVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Matija Batarović. Prot. sab. mag. 107. isporedi Batovor.

BATAŠEVAC, Bataševca, m. njeko mjesto pod sjenokosima u Srbiji u smedereeskom okrugu. Livada u Bataševu. Sr. Nov. 1864. 600. isporedi Bataševo.

BÁTÁŠEVO, n. njeko mjesto pod sjenokosima u Srbiji u okrugu smedereeskom. može biti isto koje se zore i Bataševac, koji vidi. Livada u Bataševu. Sr. Nov. 1864. 266. 1867. 160. pogriješka je u Batoševu¹⁶⁸. Sr. Nov. 1865. 80.

BATAŠINA, f. jedan kraj zemlje sela Ripna u Srbiji. On je još juće otišao svinama u Batasini (griješkom, Batačini). M. D. Milićević, već. 309.

BÁTATI, bâtâm, umpf. viribus contentis incendere, hoditi usišarajnici se kao bita hica od slabosti ili od umora ili od tromasti. Od dolži od xvi vijeka, između rječnika u Mikałnu (ire peditentim), u Belini (aegre ambulare, caminare d'un vecchio, che non puš. 163a), u Bjelostičenju (kao u Mikałnu) u Stulićen (attrepidare, i talijanski kao u Belini, u praes. i bačem, čemu nema poterd), u Vukoru (pulsare, o čemu nema vidi daše). — Od kor. bha, udarati, od kojega je i bāt; a značenje udarati prešlo je na hod u kom se jedra idući kao udara nogama u zemlu i kao lupa. — xvi vijeka: što se trpi, što se pati od morskoga od medvjeda... gdi plovući tiho bata i mnome se trudnijem ruga. M. Vetranić 1, 21. Ko ovo ovamo bata na klopčiju? M. Držić 292. — u naše vrijeme dolazi samo u psrmacija božićnim, ali nema dosta razloga misliti da bi bilo drugo značenje nego što je naprijed, da bi blilo upravo udarati, łupati, schlagen, klopfen, pulsatere, kako stoji u Vukoru rječnika, istina, dolazi u instr. štapon, ali i s tim može biti samo čeci rečenim načinom postapajnici se ili sa štapon, a ne udarati ili łupati, i pred š može biti da je samo otpalo s: Božić štapon bata, nosi suva zlata od vrata do vrata. Nar. pjes. vuk. here. 340. istina dolazi i s rječnim na vrata¹, i to na draja, ali ni tada nije potrebe misliti da se lupa ili kuca u vrata, nego s i tada ide rečenim načinem na jedna, ni na druga vrata kao što je u prednjem primjeru od vrata do vrata¹: Božić, Božić bata na oboja vrata, nosi kitu zlata da pozlati bata. Nar. pjes. vuk. 1, 117. Božić bata na oboja vrata, da unese tri tovara zlata. Nar. pjes. vuk. rjeć. 17a.

BÁTAVAC, bătâvca, m. čožek koji bata, aegre ambulans. samo u rječnicima Belini (163a) i Stulićen.

BATÁVEĻIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Od

imena Veła (Veło, hlp. od Velimir) sastarjenoga sa bata (koje vidi kod bato). Nikođije Bataveći. Rat 86. 311.

BÁTAVICA, f. žensko čelate koje bata, aegre ambulans. samo u Stulićenju rječnika.

BÁTEL, m. vidi batio.

BÁTELO, n. rudi batio.

BATÉLICA, f. u prorasla luka i drugoga povrća u vrhu glacia u kojim je sjeme, vasculum seminis. — Od băt (vidi băt 2). isporedi batałica. — Gorori se u Dulmakući. M. Pavlinović. — isporedi vreteno, bik, prorašljka, evolika, bačva (pod 2).

BATENIĆ, m. prezime; u naše vrijeme; postaniem u srezi s imenom Bata. Tanasije Batenić. Rat 250.

BATËRIJA, f. fr. batterie. prošlogova vrijeka. Bateriju nadigao. J. Rajić, boj 65.

BÁTESA, f. abbattissa, tal abbatessa. isporedi abadesa, opatica. Od xvi vijeka. Pavica bjše batasa nad svime. M. Držić 51. Agati Bunića batesi. B. Kašić, nač. 3. Bi opatica ili batesa. B. Kasić, ign. 30.

BÁTI, u zagoneci o mećari: Zovuti bati, zasiguli migli, zaremet'li peteli, za svemu selu pergatorija. Vuk, rjeć. 213b. Nar. zag. nov. 130.

BÁTI SE, bójim se, vidi bojati se.

BÁTĆ, batica, m. dem. băt. samo u Bjelostičenju rječnika (8a).

BÁTICA, f. fustis, bulla. Od băt (clava). 1. batina, kijača, fustis. u rječnicima Bjelostičenju (cala, bat ili batica drevena'. 1, 207), u Jambrešćenju (cala, batica, kijaca, kolec'. 1, 77), i Voltingiju (stock). — 2. bulla: Svaka knuga na štaju zove se na Rijeci batica, pa se tako kaže i za glavu povjeću. F. Pilepić. isporedi băt 2. — 3. corynephorus Beauson. Sloser-Vukot, flora 1270. — dactylis glomerata L. B. Sulek, im. 10.

BÁTÍČICA, f. dem. batica, štapić. Ivu nut si vzame svoju torbiu, ter si ju natakne na batićicu. Čače 194.

1. BÁTÍČ, m. dem băt i s osobitijem značenima. — Akeenat se mijena u gen. pl.: bătća. 1. mali bat, t. j. mali topuz, čavlicula. u rječnicima Mikałnu, Belini (467b) i Stulićenu. Bih ga batićom privrzao tijma, ter bih ga zlom srećom domome poslao tijma, da takoj ne ide strijaljući čelad. M. Držić 103. — 2. mali čekić, maćil, malleolus. isporedi băt 5. Ne mogu cuti ovoga bogatci lakomi, koji imaju atzaknute usi batićem. M. Radnić 87. Zvadi vanka svoj batić. Nar. prip. mikul. 137. i stuparski: Stupe nosi na rame, a batiće v rucice. Nar. pjes. ist. 4, 22. — 3. mlađo dro posječeno i okresano Sełaci iz Šumadije koji dovođe drva u Grograd zovu batićima cerove izdanke, koji su običu debeli kao ruka u mišici. S. Novaković. Kakva su ti drva? Imam dveja kola: jedna bukovača a druga batica. M. D. Milićević, već. 335. — 4. što izraste na rogozu kao kukurušić, palacka. u Vukoru rječnika (gdje se dodaje da se tako zore i Baranii). — 5. ostatak od gdjevaca kada mu se žao odhije: odsječen prst, prebujen kluć, truncus. u Vukoru rječnika (gdje se dodaje da se tako gocori u Baranii). — 6. neka patica; isporedi butić. u Dubrovniku. Slovinac 1880. 32.

2. BÁTIĆ, m. 1. ime musko, xv vijeka. Batićs Mirovkićs. Mon. serb. 256. Danići 1, 29. 2, 71. — 2. prezime; od prošlogova vrijeka. Batića. J. Kavaini 374. U Čuvjerah tkati a u Batića krojiti i isti dan na pir hoditi. Poslov. danić. 139. F. Ba-

BATÍČI

208

BATIO

tić. Schem. zagr. 1875. 258. Lazar Batić. Rat 369. posledinu je ake. Batić; može biti da je tako i ostalima. — 3. neka mjesto pod nizama u Srbiji u okrugu požaricačkom. Niva u Batiću. Sr. Nov. 1867. 687. isporedi Batići. — Postanem od imena Bata.

BATIĆI, m. pl. selo u Srbiji xiv rijeka neđuje između Kućajine i Murare. Mon. serb. 197. bez sonica na mjestu koje je sada pod inama i zore se Batić, u požaricačkom okrugu. ridi 2. Batić 3.

BATÍDÁN, batidána. m. cidi patliġan. 2. Su-
lek, im. 10.

BATIJANOV, adj. što pripada čorjeku kojemu
je prezime magarski Bathtyan; xvi rijeka To
oće biti po Batijanovi odvlačenji. Mon. croat. 224.

BÂTIJEVICA, f. planina u Hercegocini u Ne-
retri. Batijevica. Zeml. bos. 2. 37. Schem. herc.
1873. 16. Bătijevica. Glasnik 22. 49. ček pisa sa
k pred t i s drugim akcentom Băktijevica, koju
ridi.

BÂTIKA, f. baculum; isporedi batika, batina, u ugarskih Hrata. Vzdignula batiku, kud batika hukla tud batika žvukla, vsa je koža pukla. Jačke 58.

BATIN, m. selo u Hercegocini blizu Posnja.
Schem. herceg. 1873. 208.

1. BÁTINA, f. fastus. — Akcentat se mijena u gen. pl.: bátinâ. — Postaní, se angui. od bát. — Dolazi istom od prosloga cijeka, između rječnika u Volţigiju (clava, mazza, baston nodoso, kolben, keule). — u Stalićeru (sto i bát i u Vakoru. — a) u prarom smuslu. Ako mislis ptire u mriži imati, ne vała batinu na granu bataci. A. J. Knezović 125. Zamanu svojom tolagom ili ti batinom. Đ. Rapić 219. A obuce tucačke haline, kano jedan sužan i tavnice, a na glavu kapu proderanu, o ramenu iskrpljenu torbu, u u ruke drenovu batinu; pa oni prosi od vrata do vrata. Nar. pjes. vuk. 3, 133. U jošiku drenovu batinu tražiti. Nar. posl. vuk. 332. Batina ima dva kraja. 11. Ko se riječi ne boji, ne boji se ni batine. 155. Ne boji se svaka suša boga. nego batine. 195. Kuća mu je na batini. 164. Uzme batinu; pa sve batinom po hoj. Nar. pripl. vuk. 18. Zacrveni se kao sirkova batina. Nar. pripl. bos. 1, 23. — može biti i okorana: Zavrgo se drenovom batinom, u batini hiljada klinika. 3, 151. Kojovi nosi drenovu batinu, sedam oka suve drenovati, tri karike puno devet oka. 3, 432. U ruci mu čavlena batina. Nar. pjes. juk. 431. u jednoga pisca prosloga rijeka, gvozdena batina; može biti za to što je okorana grozdrn, ali može biti da je pise njo bio u pameti bat topuz. Godista 68 florom množito žudija bi ubiveno batinan gvozdenim. M. Pavišić 16. — b) u prednim prarom smuslu gorori se i kad se az nju u tom smislu misli i udarac nom, ponarjše u mn., verbera. Što je zaslužio svitovno pokarańe, kao batine, tamnicu, višala. Pisanica 47. Dvadeset i pet batina, čuješ, ako ove žene ne pustiš. A. T. Blagojević, kin. 18. Pak najposli dejde pod batine. M. A. Rejković. sat. 12. Pak ćeš dobiti pedeset batina. M. A. Rejković, sabr. 58. Ne čeka pokarańe, batine, niti tavnice, nego se sam opomińa. B. Leaković, gov. 218. Udarili mu dvadeset batina. Vuk, rjeć. 17a. — c) kaže se i za saluduša čorjeka: batina, stipes. u Vukovu rječniku. d) podražluro se kaže da ku će će što dobiti ili nici- niti: hoćeš batinu! u Vukoru rječniku.

2. BATINA, f. 1. ime selima: a) selo ili cas-
lak xii rijeka kud Ziće u Srbiji. Ziće a s Bati-
nom. Mon. serb. 11. — b) četiri sela u Hrvat-

skoj: jedno u podžupaniji rkiškoj blizu Kutine.
Schem. zagr. 1875. 49. Pregled 87. a tri u pod-
zupaniji zlatarskoj: jedno kod Bele, drugo kod
Konštine i treće kod Zlatara. Schem. zagr. 1875.
26. 29. Gorha i Dona Batina. Pregled 59. — 2.
ime potoku u Hrutskaj u Zagorju, koji se spominje
xiii rijeka u spomeniku latinski pisanom. Terra
quam rivus Batina interfuit. Mon. ep. zagr. 1, 141.

3. BATINA, m. ridi Batina.

BATINA VAS, f. selo neđje blizu Zadra xii
rijeka u spomeniku latinski pisanom. Batina (Bu-
tina) yes. Rački. doc. 46. 47.

BÂTINAC, Bătînca, m. selo u Srbiji u okrugu cuprijskom. K. Jovanović. reć. 180. pomine se i prije našega eremena, ali tako da se ne može za ejejo znati da je isto selo: Batinčev. S. Novaković, pom. 124.

BÁTINAČKÎ, adj. sela Batinca: Opština batinačka. K. Jovanović, reć. 180.

BATĪNĀNE. n. nugae, isporedi batinati. samo u Vukoru rječniku

BÂTINĂR, m. claviger. samo u Stulićeru rječniku. isporedi batonoša.

BATĪNATI, batinām, inpf. gororiti koješta,
nugari. samo u Vukoru rječniku. Postanem pre-
meneno na gorov kao i lupati. isporedi banati, lupati.

BÂTINICA, f. dem. batina i s osobitim značenima. a) u prarom smuslu, mala batina. u Vakoru rječniku. — b) ono na evru roga u gočeta, dok se rog ne očisti. u Vukoru rječniku. — c) podućačak kolač koji se mjesti na božić i na uskrs tako da se na jednom kraju uplete u na božić orah a na uskrs erreno jaje, te tuj kraj u kom je orah ili jaje bule debli. B. Muščicki. isporedi batnaća.

BÂTINÎ, m. prezime; u naše vrijeme. Miloje
Batinić. Rat 397. M. Batinić. Schem. bos. 1864. 63.
prez goraranju i sa starijim akcentom Batinić.

BATINOVA KOBA, f₂ selo u hratskoj krajinu.
Schem. zagr. 1875. 20. Sem. prav. 1878. 70. ispo-
redi Batinić.

BATINOVIĆ, m. prezime; xvi rijeka. Od imena Batin, koje mje i običaju a koje je postoje od imena Bata. 1588 bi obran za biskupa (bosanskoja) Francesko Batinić od Nereštve. Norini je 79.

BÂTÎNSKI, adj. neke nice kod Maloga Zrornika u Srbiji zorn se batinske nive: Na batinskim nivama kod Malog Zvornika. Rat 96. gdje griješkom stoj batinškim.

BATÍŇA, m. ime muško; xii rijeka, naštam-
pano je Batina. Mon. serb. 12. ali se dokazuje
da nije dobro prepišano, nego da u spomeniku
stoji Batina. Glasnik 11, 158. Isporedi Bata, od
kajega je i postoje.

BATÍŇANI, m. pl. dva sela u Slaroniji, oba u podžupaniji pokračoj. Schem. zagr. 1875. 19. 50. Pregled 95. 97.

BATÍNATI, batinām, inpf. vagari, ići tamo
amo, kao uzadud: toga će biti značena u jednoga
pisca prosloga rijeka u koju kad idu po poju
pustnje. Postanem će biti dem. od batati. — Klju-
sal (hrani, da se kripi sada, jer ti ona voznim
poslom vlada; ne pazi što po poju batiha, paša
s h)ranom rdavo se mińa. J. S. Rejković, kuć. 277.

BÂTIO, bâtjela, m. tal. battello scapha, čamac-
je- pred l i -i- pred o stoji po južnom gorora
mjesto staruga ê, a po tom je u zapadnom gor-
cornu na oba mjesta -i-; di dolazi i -e- bez pro-
mjene kao što je u talijanskom. nahodu se i s talu-

BATISTERIJ

209

BATOVČANIN

janskim začršetkom -lo u nom. — Dolazi od XVI
vijeka (vidi pod a.). između rječnika samo u Mi-
kałinu (vidi pod c.). — a) sa e pred l, i sa l na
kraju nepromijenim na o: Jedva obdržasmo
batel. Anton Dalm., djel. 27, 16. Gdi jih tisuć u
batelih. I. Zanotti, skaz. 8. — b) sa i pred l i
sa l nepromijenim na kraju: Batilom nigda
zvan a nigda šajka plav. Đ. Baraković, vil. 278.
Dajte batil vanka. Oliva 24. — c) 1 na kraju
promijenio na o i pred šim i po južno gororn
mjesto je. XVII vijeka: batio. Mikała 11. 586.—
d) s talijanskim začršetkom lo i šega radi u
srednjem rodu: u jednoga pisca prošloga vijeka:
Koju ne tiše bacit u more, već u malo batelo. J.
Banovac, razg. 146.

BATISTERIJ, m. tal. battisterio, baptisterium,
krstionica. u jednoga pisca XVII vijeka. Primiti
na battisterij onega koji se ima krstiti. M. Bijan-
ković 29.

BÄTISTIĆ, m. prezime; u naše vrijeme; od
imena tal. Battista, Baptista. M. Batistić. Schem.
rag. 1876. 61.

BÄTITI SE, bătîm se, pf. recellere. samo u
pušči: batila se puška, t. j. trgla se. samo a Vut-
kouv rječniku, gdje se dodaje da se gorori u Cr-
noj Gori. — Od tal. battere, udarati. isporedi
obatiti.

BÄTKALO, n. dentiscalpium, čačkalice. pro-
šloga vijeka. Od batkati, bosti. Pero riži kako je
badkalo, čim se zubi čiste. J. S. Rejković, kuć 270.

BÄTKÂNE, n. punctio. isporedi batkati. samo
u Stulićevu rječniku (examen, scrutinium, inve-
stigatio').

BÄTKATI, bătkâm, impf. dem. od bádati. pred
k promiješeno d na t, a ňeki pišu d. Dolazi pro-
šloga vijeka u jednoga pisca, između rječnika
samo u Stulićevu (a u ňemu je ,batkati, scrutari,
perscrutari, investigare', čemu nema poterdje). U
prenesenom smisla: Badka u pristoje rimška, kao
ufajući da će tupim svojim perom podrovati i
oboriti. A. Kanižlić, kam. 120.

BATKOVCI, Batkovaca, m. pl. selo u Bosni
blizu Staroga Majdana. Schem. bosn. 1864. 89.
T. Kovačević, bos. 73.

BÄTKOVIĆ, m. 1. prezime; u naše vrijeme;
H. Batković. Sem. zadr. 1876. 51. Blagoje Batko-
vić. Rat 185. — 2. ňeko selo koje se pomoćne prije
našega vremena samo po imenu. S. Novaković,
pom. 124. — Postašem od imena Batko, koje
samo ne dolazi a koje je postalo od imena Bata.

BÄTLAK, m. trag po putu, vestigium. u Dal-
maciji. M. Pavlinović. Biće upravo trag po kalu,
a postašem od tur. bataklyk, glb. isporedi bata,
lacuna.

BÄTLI, turski bahtly, srećan. samo u Vukovu
rječniku. ne mijeňa se po oblicima.

BÄTLIJA, m. od batli, koje vidi. srećan čonjek,
felix. samo u naše vrijeme; između rječnika samo
u Vukovu. Jer je Lazo u boju batlija. Nar. pjes.
vuk. rječ. 17b.

BATMONŐŠTOR, m. selo u Bačkoj. Šem. prav.
1878. 29.

BATNOGA, f. selo u hrvatskoj krajinj ne da-
leko od Sluha. Schem. segn. 1871. 59.

BÄTŇAČA, f. pogača što se daje polazniku
(u Paštrovićima)'. samo u Vukovu rječniku. Po-
tašem će biti od băt, topuz: ako i veli Vuk da
je, pogača' i ako je doista sada pogača, jamačno
je šegda bila nalik na topuz, i za to tako pro-
zvana. isporedi batinica. isporedi i badňača.

I

BÄTO, m. 1. ime muško, postańa kajega je
Bata. prošloga vijeka. Bato Manojlov. Bud. spom.
glasn. n. 3, 77. — 2. gorori se od mila za oca i
za brata. u naše vrijeme, između rječnika samo
u Vukovu. Postańa kajega je i bača. Znaci po-
štovańa mladega zadrugara starijemu: striče, čiko,
braco, babo, bato. V. Bogišić, zbor. 103. gdje gdje
se gorori u ženskom rodu (kao i druge take ri-
jeci): Kako bi se mogla doturiti pisma imome
bati (tako on zove oca)? M. Đ. Milićević, već.
341. pred elastitijem imenom često bez promjene
u oblicima: Bata Milenko. M. Đ. Milićević, slave
35. Prozvao ga je Bata-Lakom. M. Đ. Milićević,
srb. 286.

BÄTOČANIN, m. prezime u naše vrijeme; po
mjestu odakle su stari, a to može biti i Batoćina;
isporedi Batočinac. Miladin Batočanin. Rat 177.
A. Batočanin 361.

BÄTOČINA, f. selo u Srbiji u okrugu kragu-
jevačkom. K. Jovanović, reč. 121. Vuk, rjeć. 17b.
pomije se od XVII vijeka. Na Batočini. Ijetop.
saf. 87. Četvrti konak Batočina. Glasnik 31, 297.

BÄTOČINAC, Bätočina, m. čojek iz Batočine.
M. D. Miličević.

BÄTOČINKA, f. žensko čelade iz Batočine.
M. D. Miličević.

BÄTOČINSKÎ, adj. sela Batočine. Opština ba-
točinska. K. Jovanović, reč. 121.

BÄTOK, m. suha riba, pisic arefactus. samo u Vukovu rječniku (dgje se dodaje da se gorovi u Srbiji oko Dunara dole od Poreča). Postašem od băt (batina), što je kao drvo suha, kao u Nije-maca stockfisch.

BÄTOKIĻŪN, m. fringilla coccotraustes. M. Vo-
dopić, slovin. 1880. 31.

BATOŁA, m. ime muško; xiv vijeka. Batoļa.
Glasnik 27, 292.

BATÒNOSAC, batònosca, m. vuli batonoša.
samo u Bjelostijenčevu rječniku (batonoseć').

BATÒNOŠA, m. koji nosi bat, claviger, clava-
tor. u rječniku Mikałinu i iz šega u Stulićevu.

1. BATOR, adv. omnino, neka, baš. samo u rječ-
nicima Bjelostijenčevu, Jambrešićevu i Stulićevu,
od mać. bător, premda.

2. BATOR, m. prezime maćarsko. Stjepan Bator.
I. Gundulini 431.

BATOROV, adj. dolazi mjesto prezimena jedan
put u naše vrijeme: Pavlu Batorovom. Prot šab.
mag. 107. isporedi Batarović: pogreška će biti
ili u ovom subst. a pred r, ili u adj. o pred r.

BATOSJEK, m. carošica u Ugarskoj blizu Mu-
hača. Šem. prav. 1878. 39.

BÄTOTE, Bătôtă, f. pl. selo u Srbiji u okrugu
krusevačkom. K. Jovanović, reč. 127. Postašem
može biti od imena Bata, kao Vukota od Vuk.
isporedi Batotić.

BÄTOTIĆ, m. prezime; u naše vrijeme: Od
Čajniča do dva Batotića. Nar. pjes. vuk. 3, 565.
— isporedi Batote.

BÄTOVA, f. ňeko mjesto u Srbiji. između Jan-
kove klisure i Suhoga Rudišta. Od Batove preko
Sagočeva do Nevade. Rat 42.

BÄTOVAC, Bătôveca, m. selo u Srbiji u okrugu
požarevačkom. K. Jovanović, reč. 138.

BÄTOVAČKÎ, adj. sela Batovca. opština bato-
vačka. K. Jovanović, reč. 138. Niva u batovačkom
poju. Sr. Nov. 1864. 230.

BÄTOVČANIN, m. čonjek iz sela Batovca. M.
Đ. Milićević.

14

BATOVČANKA

210

BÁTOVČÁNKA, f. žensko čeláje iz Batorača.
M. Đ. Milićević.

BATOVIĆ, m. prezime; prošloga vijeka. J. Vlad-
mirović, lik. 5.

BATOVIĆ, m. pl. selo u Hercegovini blizu
Rasna. Schem. ragus. 1876. 60.

BÁTRÊNÉ, n. animi confirmatio. isporedi bat-
triti. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vu-
kovu. Bil sam preveliko i lipo vesele, oteu i ma-
teri jedno batrene. Jačke 227.

BATŘGÂNE, n. calcitratus. isporedi batrgati
se. samo u Vukovu rječniku.

BATŘGATI SE, batrgám se, impf. calcitrare,
u hodu bacati se nogama, razbacivati noge, tako
hodeći prekretati se sad na jednu sad na drugu
stranu. U naše vrijeme, između rječnika samo u
Vukovu. Postańem od batati. Batrga se nogama
kao udovac u kolu. Nar posl. vuk. rječ. 17b. Ba-
trga se i jaje, kad se djeca o uskrsu kotrskaju
jajima, pa se koje jaje ne kotrla pravo sredinom
svojom nego prekrećući se sad na jedan sad na
drugi kraj.

BÁTRIĆ, m. ime muško i prezime od xiv ci-
jeka. Postańem od imena koje ne dolazi a koje
bi glasilo batar, od kor. bha, udarati, biti, zna-
čenem kao ubajnik, junak, hrabar. — a) prezime:
Ivan Batrić. Mon. croat. 348. — b) ime: Batrićl.
S. Novaković, pom. 44. Već to evili Perović Ba-
triću. Nar. pjes. vuk. 4, 1. Vjčernu ћubu Đurović
Batrića. Ogled. sr. 496. Vojvoda Batrić. P. Pe-
trović, vijen. 21.

BÁTRIČEV, adj. što pripada Batriću. Nari-
cańe sestese Batričeve. Vuk, kove. 114. Pušku pali
Batrićev Golube. Ogled. sr. 190.

BÁTRIČEVÍČ, m. prezime, po ovu Batričnu. Sa
sokolom Batričević Dragom. Ogled. sr. 185. Marko
Batričević. Rat 212.

BÁTRIČEVIČKÎ, adj. što pripada Batričevi-
cima. Ovce Batričevičke. Ogled. sr. 187.

BATRINA, f. selo u slavonskoj krajini blizu
Nove Gradiške. Schem. zagr. 1875. 57. Postańem
može biti od Batro, koje može glasiti u Batra po
drugim krajevima. isporedi Batrovci. pomivje se
od prošloga vijeka: Priko Batrine. M. A. Rełko-
vić, sat. 118.

BÁTRITI, bátrím, impf. animum addere, hra-
briti. u naše vrijeme, između rječnika samo u
Vukovu, gdje stoji da se govori u Slavoniji, ali
govore i ugarski Hrrati. Misli se da je od mag.
bátor. pl. bátrok, hrabar, a kako se govori samo
po rećenim stranama, ne će biti o tom sumiće,
prem da bi se moglo drukčije misliti po imenu
Batrić ibd. — Hodi hodi grlica, batri moje sr-
dače. Jačke 80.

BÁTRIV, adj. audax, animosus, srčan, slobo-
dan, hrabar. Dolazi od xvn vijeka, između rječ-
nika u Mikajinnu (ali samo kod hitan, i to gri-
ješkom, botriv': ,hitan, hitar, brz, botriv, solers,
properans, praeproperus, festinus'), u Bjelostjen-
cevu (animosus, fortis, audax), u Jambrešićevu
(audax, animosus), u Votlišijiju (muthig, herz-
haft), u Stuličevu (audax, animosus, s dodatkom
da je iz Bjelostjenčeva rječnika). — Postaňa ko-
jega je batriti. — Batrivih se srča straši, a stra-
šljeve srča plaši. P. Vitezović, evit. 82. Batrivo
dete, audaculus. Bjelostjenac. Batrivi više reda,
temerarius. Jambrešić. — Adr. batrivo. Mikaja
(180), Bjelostjenac, Jambrešić, Stulić. Batrivo se
držte, skrb s glave bacite. M. Kuhačević 46.

BÁTRIVACA, bàtrîvca, m. koji koga batri, hor-

tator, consolator. samo u Bjelostjenčevu rječniku
(„batriven“).

BÁTRIVITI, bàtrivím, impf. animum addere,
sloboditi, hrabriti. Od xvii vijeka, ali smiješano
s batrivjeti, koje se uzima u istom značenu, ak-
tivno; između rječnika u Bjelostjenčevu (samo
batriveti, kajkavski sa e mjesto je, praes. batri-
vem, conforto), u Jambrešićevu (bez inf., a u
praes. batrivem 39a. i batrivim, animare, confor-
tare, u Votlišijiju (batriveti, batriven, beher-
zen), u Stuličevu (batriveti, animare, confortare,
bez pracš.) — Od batriv. — 1. prelazno: Batri-
vim drugoga. Jambrešić. Ni ga ki bi kripil, ni
ki b' ličil rane, al makar batrivil, da evilit pre-
stane. M. Kuhačević 77. Batrivih košnika i pišca.
150. ista će biti riječ u pomjerenu imperf.: Vaš
nihovo sree kanat batrivaše. M. Kuhačević 40.
— 2. sa sebe, refl.: Same sebe batrivi. M. Kuha-
čević 70. — 3. neprelazno: hrabro se vladati, se
fortem praebere: Batrivil sam jakosti. P. Vitez-
vić, odijl. 84.

BÁTRIVJETI, bàtrivím, vidi kod batriviti.

BÁTRIVLÊNÉ, n. hortatus. Po ‚batrivenju‘
tvojem, hatortu tuo. Bjelostjenac Sa. isporedi
batriviti.

BÁTRIVNÎK, bàtrivníka, m. vidi batrivac. samo
u Bjelostjenčevu rječniku.

BÁTRIVÔST, bàtrivosti, f. audacia, animositas.
samo u rječnicima Bjelostjenčevu, Jambrešićevu,
Votlišijiju i Stuličevu. isporedi batriv. Batrivil
prozredna, temeritas. Bjelostjenac. Batrivilost više
reda, temeritas. Jambrešić.

BÁTRO, m. hyp. od Batrić. Akcenat se mijena
u voc.: Bátro. Tada skoči vojvoda Batriću, te
mu desnu pojubio ruku... Vladika... odgovara:
slušaj mene, vojevoda Batro! Ogled. sr. 20. Do-
si meni osvetio Batra, ka' da si ga sa sobom do-
veo. 12.

BATROVATI, batrujem, impf. vidi batriti. u
naše vrijeme. Mužake batruju. Jačke 249.

BATROVCI, Batrovaca, m. pl. selo u Srijemu
blizu Mitrovice. Šem. prav. 1878. 11.

BÁTULÔVCI, Bátulovâcâ, m. pl. selo u Srbiji
u niškom okrugu. Sl. Nov. 1879. 175. mještani
govore i u nom. kao i akus. i sa starijim akcen-
tom: Batülôve.

BATŮLICA, f. vidi batajica. B. Mušicki.

1. BATUN, m. selo u Bosni xv vijeka. Batunb.
Mon. serb. 439. n. bi moglo biti i n.

BÁTŪN, batúna, m. lacuna, voda koja stoji na
jednom mjestu, maňa od jezera; vidi bara. samo
u Vukovu rječniku (gdje stoji da se govori u
Boci). može biti od tur. batkyn, utonuo. isporedi
bata (lacuna).

BATŮNA, f. srčea. gdje gdje u Srbiji. Na bat-
tunu, t. j. na srču. Taka mu je batuna. Ł. Ko-
vačević. Turski od bałt, srčea.

BATŮNIČ, m. frustum panis, komadić łęeba.
u Srbiji Ž. Raloučić. Od băt (clava) ; isporedi bat-
tinica.

BÁTURAK, bàtfürka, m, typha L. u jednoga
piscă nașega vremena. B. Šulek, im. 11. isporedi
palacka, botur. — je li a među r i k u nom.
ametulo i po tome ispada li u drugim oblicima,
ne zna se za vijelo, kao ni akcenat.

BATŮRICA, f. baca. isporedi jagoda, zrno, puce
(n. p. u grožda). Prošloga vijeka u jednoga piscă.
Od băt (clava), što je nalik na ń kad je bez drška.
Crłene baturice od kozlaca isuši, onda stuci, pak
po drama davaj piti u jaju. J. Vladmirović, lik. 19.

BATURICA

BATUSI

211

BAVERA

BATUSI, m. pl. selo blizu Pristine u Shtuci, koje je na karti napisano ‚Batuše‘. pomije se xiv vijeka. Mon. serb. 564. stoji li s mjesto h pred i, te je a gen. opet h, ne može se znati.

BÂTUŠA, f. ime mjestima: a) neko mjesto kod Brćela u Crnici xiv vijeka. Mon. serb. 114. — b) selo blizu Dećana xiv vijeka. Mon. serb. 265. — c) selo u Srbiji u okrugu požarevačkom. K. Jovanović, reč. 138. — d) selo u Bosni kod Skoplja. Chem. bos. 1864. 49. T. Kovačević, bos. 34.

BÂTUŠANIN, m. čovjek iz sela Batuše (u Srbiji). M. Đ. Milićević.

BÂTUŠÁNKA, f. žensko čełade iz sela Batuse (u Srbiji). M. Đ. Milićević.

BÂTUŠIČ, m. prezime. Schem. zagr. 1875. 258.

BÂTUŠKA, f. 1. igla bez usica a s glarom, balača, čioda. samo u Vukoru rječniku 388. Postašem od băt (clava), što je s glarom nalik na š. — 2. gagea. Šloser-Vukot, flora 1125. Postańa istoga.

BÂTUSKÎ, adj. što pripada selu Batuši (u Srbiji). Opština batuška. K. Jovanović, reč. 138. Niva kod batuškog jaza. Sr. Nov. 1868. 32.

BÂTÛŠNICA, f. selo u Srbiji u okrugu topličkom, srezu dobičkom. Sr. Nov. 1879. 176. Prosłoga se vijeka zvalo Batužinac: Ot Batužinca. Glasnik 49, 12.

BÂTUŽINAC, Batužinca, m. vidi Batušnica.

BÂTVA, f. 1. pediculus, pčetka ili držak u voća i crvića. samo u Stuličevu rječniku. ispredi batvo, s kojim je jednoga postańa. — 2. neko mjesto pod čićama u Srbiji u okrugu užičkom. Niva u Batvi. Sr. Nov. 1873. 139. postańa tamna. isporedi batvača 2.

BÂTVAČA, m. 1. neka krupna kruška, pirum volemum, pirum librale. Od xvi vijeka, između rječnika u Mikałinu (u kom je i značne latinsko koje je stavljeno), u Bjelostijenčeen (protumačeno kao u Mikałinu) i u Stuličevu. Postašem od băt (clava), budući nalik na š. isporedi batva i batvo. — Tuj kruška je batvača, turgoće su slive. M. Vetranić 2, 273. — 2. neka mjesta pod nivama u Srbiji u okrugu krajinskom i podrinskom. Zemlja Batvača. Sr. Nov. 1873. 223. 383. 491. postańa tamna u tom značenju. Batvača 2.

BÂTVAČICA, f. dem. batvača (kruška). u jednoga pisca xvii vijeka. Ukresti jedan beč ali jednu batvačicu nije grih smrtni. I. T. Mrnavić, ist. 166.

BÂTVO, n. surculus, struk kakoga biļa, stablika. — Akcenat ostaje, samo u gen. pl. još su dva sadnja sloga duga: bătāv. — Dolazi od prosłoga vijeka, u rječniku ni jednom. isporedi batva. — Postaia bi moglo biti istoga kajega je băt, od kor. bha, udarati; ali što dolazi tako kasno i što mnogo prije dolazi batvača i u rječnicima u kojima nema ni batve ni batva, a teško bi u nima uz batvaču izstalo oboje, kad bi koje god bilo u običaju, za to je slaba prilika da bi postalo upravo od korijena, koji ne dolazi ni u jednoj riječi tako da bi se mogao lako iz ne uzeli i sastaviti s nastavkom, nego će bitu samolito od samoga bat, i to u novije vrijeme, odvajajući se od nega za osobito značene, koje je i u nega ali među drugima. ni radi slovenskoga bita blizu (kajega nema u Habdeluća a ima bat) nije potrebno tražiti drugo postaņa, jer u slovenskom može e stajati i mjesto staroga a. — Dvi cipele daleko batvo od batva. J. S. Rełković, kuć. 220. Da prostora dosta im se dade (mladicama duhanskim), kad list šire, da moreš unići i zaperke od batava dići. 220.

Mare sirotaica pelinak sadila: koje batvo sadi, to suzom zaliva. Jačke 173.

BAU, glasori kojima plase djecu, uzeti od vijaņa eučjega. O ti vuče, bau bau! a ti mace, man mau! Nar. pjes. vuk. here. 287. Iziše pred pećinu i stane baukati: bau! bau! bau! Nar. prip. vuk. 212.

BAÚČAK, bačka, m. hyp. bauk. samo za zubić i djeteta. isporedi bāk. samo u Vukovu rječniku.

BAÚČINA, f. svilenka buba, bombyx. u jednoga pisca prosłoga vijeka. A. Ko je ono koji se sam čini zatvoriti u zatvor? B. Baučina, koja čini svilu. N. Palikuća 29.

BÂUK, m. koji bače; izmišljeno strašilo živo. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. a) u pravom smislu: Na nogama gače šarovite, kakve su joj klete iskićene: do kołena vuci i bauci. Nar. pjes. vuk. 3, 103. Nini, sine, vuče i bače. Nar. pjes. petr. 1, 48. Misleći da su nekakvi bauci i zvjerke. Vuk, nar. posl. 234. — b) zubić i djeteta kad mu počine nućati tako ga zoeu da bi se od nega plašio ako bi hito nađeti djetetu. zore se i vučić i bāk. — c) nadimak muški: I tu nađe Ahema Bauka. Nar. pjes. vuk. 4, 472. Stani Bauče! Vuk, nar. pjes. 4, 462.

BAÚKÂNE, n. vikaše bau! u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Ne bojim ti se ja baukaņa. Nar. prip. vuk. 212.

BAÚKATI, băučem, tmyp. viikati: bau ban! Od prosłoga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčeen (baubari, prae, ‚baukam‘) i u Vukorn. Iziše pred pećinu i stane baukati: bau! bau! bau! Nar. prip. vuk. 212.

BAÚKNUTI, băuknêm, pf. povikati: bau! samo u Vukovu rječniku.

BAÚŁATI, vidī bahuļati.

BÂURA, f. šuta ovca. ovis absque cornibus. samo u Vukovu rječniku (gdje stoji da se govori u Bačkoj) i u zagomci (koja se govori i ivan Bačke): Jaše tuta na bauri (t. j. svraka na kramači). Vuk, rječ. 17b. Nar. zag. nov. 203. — Rjeć će biti tuđa.

BAURÈTINA, f. augm. baura. B. Musicki.

BÂURIČ, m. brdo u Srbiji na Drini. U šancu na Bauriću. M. Đ. Milićević, srb. 397.

BÂUTOVAC, băutovca, m. neko mjesto u Srbiji blizu Aleksinca. M. Đ. Milićević, srb. 723.

BÂVAN, m. trabs, vidī balvan, od koga je i postalo izgubivši 1. U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu, gdje stoji da se govori u Crnoj Gori. govori se i u Srbiji u srezu vaševskom i to bāvan. Ij. Kovačević. Tako se zoeu i nieka mjesta pod čićana i livadama u Srbiji: u okrugu kragujevačkom: Livada u Bavanimu. Sr. Nov. 1875. 146. Niva kod Bavana 111. u okrugu vaševskom: Zemļa kod Bavana. Sr. Nov. 1867. 593.

BÂVANÎŠTE, m. selo u Banatu blizu Pančeva. Šem. prav. 1878. 54.

BAVARIJA, f. Bavaria. Koje odvedavši u Bavariju smiša š nima. M. A. Rełković, sat. 23.

BAVARSKI, adj. Bavariae. Od bavarskoga hercega. I. Dordić, ben. 179.

BÂVČA, f. vidī bašča. govori se u Neretvi. M. Pavlinović. v stoji mjesto h, o kom vidi kod bašča.

BAVČEVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Sem. šib. 1875. 25.

BAVČILIĆ, m. vidi Bavželić.

BAVERA, f. Bavaria, tal. Baviera. Duka od Bavere. J. Radojević 12.

BAZA

213

BAZGOVINA

čućeva. Mikałana, Belina (641a; i Stuličeva — Postaņa još neznoma, prema da riječ imaju u drugi jezici slovenski (rus. боз, п. и čes. боз) i litarski bezdas: može biti od korijena bhag. dacati. hraniči, jesti, od kujega je i lat. fagus, bukea, te bi moglo biti da se negda u jeziku nije razlikovala bukea i zora, a poslije ime ostalo je stora i za buku se primila nemacka riječ (isporedi bukva). — a je unetnuto mjesto stavora š, ali ostaje u sejim oblicima: Od baza. Mikałja 11b.

BÁZA, f. vidi baz. samo u Vukovu rječnika i iz nega u jednoga pisca našega vremena. B. Sulek, im. 11.

BAZAG, bazga, m. vidi baz. Od prosloga rijeka, samo u rječnicima, i to a Belinn (641a), Voltigušnu i Stuličenu; u Bjelostiju njevu i Jambršičevnajkarski bezg, u oba i u Voltigušnu i bazra; u poslednjem oblicju ima i jedan pisca našega vremena dodajući da se tako govori na Cresu. B. Sulek, im. 11. — glas g može biti da stoji mjesto k, koje se riječa izna za na g, pa ta ako promijenjo ostaje i kad je rastarłeno od z, ali stear još nije dosta raseijetlena. isporedi bazd.

BAZÁGUR. m. ime jednom oku u jezeru skadarškom. u Vukoru rječniku.

BÁZAŁO. m. tko baza. isporedi bazati. Ł. Kovačević.

BAZÁŇE, n. ambulatio. isporedi bazati. Ajmo u bazałie. J. Bogdanović.

BAZÁRDÁN, bazardána. m. vidi bazerdan. Skupila bi po veziljam svilu, ežisto zlato po bazardanima. Nar. pjes. juk. 116.

BÁZATI, bâžâm. impf. ambularc. iei bez posloušati. isporedi salabatati. Lici i u Srbiji. J. Bogdanović. Ł. Kovačević. Postaņem će biti u sreci se slor. bizniki, češ, bziti se, od sr. bismen (obadati se), čemu je izbاقeno i pa poslije unetnuto a.

BAZD, m. vidi bazag. samo u jednoga pisca xvi rijeka, i to ne a nom. nego a drugom obliku, prema kom bi mogao nominatir biti i drugi. Poslvali perivoj... i voćke sajene višćimi rakami, i koji divižu se čeprisi najviše. i bazde i luse, š nimi tamariše. P. Hektorović 35. — Ia zitto je d kao i g bazag (koje ridi). — samo u tijem riječima nego i u vekini drugim, ne samo u našem jeziku nego i u drugima starenšim. moglo biti da se d samo donate glasa z (kao što će biti samo unetnuto u bazdica i kao što se po njekin krajerima donate pred z tako da dz bira jedan glas, n. p. dzora, a po tom se glasari zd i zašmejuju glasotima zg, te bi tako moglo biti g u bazag, bazga.

BAZDAH, m. vidi paseh, bazduh. u jednoga pisca xvi rijeka, ali u prijejepnem poznijem, na istom mjestu na kon je u drugom rukopisa pašuh. Za uzdu ter vodi divjega bazlaha, tovara objesna. M. Vetvanić 2. 166.

BÁZDAX. m. prezim, oprao nadimak mjesto prezimena, u naše vrijeme. Schem. rag. 1876. 61.

BÁZDJETI, bâzdîm, impf. foetere, smrdjeti. samo u Vukornu rječniku. — a je unetnuto mjesto b. — gdje gdje po južnom govoru glasi i bâždeti. — O postaņa se različno misli: jednu sturaju korijen basd, ali je slibo učerden. druga misle da bi korijen mogao biti pard (prideti), kojemu bi ispalo r (kao i lat. pedere), pa se unetnulo na, koje se još drži u slor. pezdšti promijenjo bi se na b radi glasora zd, da bi tako bilo, teško je njerorati za to što se ista riječ nalazi i sa r u korijenu i isti-

jem jezucima slovenskim, a isto tako i u litavskom. može biti da je kor. spas (durati, puhati), od kojega je i pahati i pašiti, i viem. fist, smrad: tomu bi korijem otpalo sprjedaja s (kao što je otpalo u pahati), ozad bi d moglo pripadati nastavku, pred nim bi se s promijenilo na z, a p bi se promijenilo na b kao i po prednoj misli.

BAZDOV, u jednoga pisca našega vremena isto što i bazdovina s dodatkom da je uzeto iz Stuličera rječnika (B. Sulek, im. 11), ali ga u Stuličenu rječniku nema, a i kad bi bilo, bio bi griješkom azet adj. za subst.

BAZDOVINA, f. vidi bazgovina.

RAZDŘĚČĚNE, n. desidia. isporedi bazdrčiti. Tvoje bazdrčene niti je po te ni po twoju kuću dobro. J. Bogdanović.

BAZDŘĚITI, bâzdřěim, impf. segne otium rerere. u naše vrijeme u Lici. od bazdrk. isporedi bazdrkati. Šta radi Mile u kući? Ništa, u vijek bazdrči. J. Bogdanović.

BAZDŘDÁN, bazdráda. m. vidi bazerdan i bazrđan, kajemu je unetnuto d među zr. U dućane bije bazdrdane. Pjev. crn. 293. Njesam paša, što će meni robљe? ni bazdrđan, što će meni blago? Nar. pjes. vuk. here. 125.

BÁZDRK, m. crepitus ventris, prdež. samo u Vukoru rječniku (gdje stoji da se govori u Risnu). Postaņem od bazdrkati, u značenju koje je u bazdjeti, od čerga je i bazdrkati.

BAZDŘKÁNE, n. vagatio. isporedi bazdrkati. samo u Vukornu rječniku.

BAZDŘKATI, bâzdřěćem. impf. vagari, bez posla hodati. samo u Vukoru rječniku. Postaņem od bazdjeti (kao ceprikati od cepati), tome je bazdane preneseno na besposličneću isporedi bazdrčiti.

BBZDŘLIKA, f. caulis, stahlika. samo u Vukoru rječniku (gdje se napomnje da se govori u Baran). isporedi badrlica, s kojem je jednoga postaņa, a z je pred d samo unetnuto.

BÁZDŮH, bazduha. m. vidi pastuh. Od prosloga rijeka, između rječnika samo u Belini (706a) i Stuličern. Ne prim za zlo, za bazduha da te držim u starosti. J. Kavanđin 509. Ni na oslu ni na bazduhu. Poslov. danje. 80.

BAZÉRDÂMBAŠA, m. tur. bazyrgan - bâšy, glaemis trgocac drorski. samo u Vukoru rječniku. gdje je portitorio praefectus.

BAZÉRDÂMBAŠIN, adj. što pripada bazerdambasi. samo u Vukornu rječniku.

BAZÉRDÂMBAŠLUK, m. elast bazerdambasina. samo u Vukornu rječniku.

BAZÉRDÁN, bazerdána, m. turski bâzyrgjan, trgocac, mercator. samo u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru isporedi bazardan, bazrđan, bazdrđan. Ispod nogu kamen izlijeće, na dućane tuće bazerdane. Nar. pjes. vuk. 3, 351. Ja imadem bogom pobratima, bogom pobra Nasta bazerdana. 3, 370.

BÁZGA, f. vidi baz, bazag. Bazga ili zova, sambucus. Schloser-Vukotin, flora 906. Bazga, bzova, sambucus nigra L. J. Pančić, flora 370.

BAZGOV, adj. sambucus. samo u rječnicima Belini (641a), Bjelostijenčeru (u kom je kajkavski bezgov) i u Stuličernu.

BAZGOVICA. f. sambucea. u jednoj pjesmi priječeno pašeri od bazga: Bazgovica ne puskica. vrbovica ne sabljica. Jače 260.

BAZGOVINA, f. lignum sambuceum, bazgoro dro (posjećano). u rječnicima Belini (641a), Bje-

BAZGOVŁE

214

BAŽILIO

lostojenčiju (hajkarski bezgovina) i Stuličeru. ali je i coll. od bazag, drveće bazgore (neposjećeno), sambuci: Bazgovina (stamparskom griješkom, bangovina') za živu ogradu ništa ne vaša, jerbo se u noj mravi i drugi crvi zadržavaju. I. Jablanci 179. u tom smislu uzima se i za sam bazag, sambucus. Bazgovina, sambucus nigra; divla bazgovina, sambucus ebulus L. Čas. čes. muz. 1852. 2, 46. B. Šulek, im. 11. — Glasi, bazgovina; isporedi bazd. Čas. čes. muz. 1852. 2. 46. B. Šulek, im. 11.

BĄZGÓVŁE, n. locus sambucus refertus. samo u rječnicima Bjełlostojenčeru i Stuličeru, u oba sa -vje na kraju mjesto -vłe; u prvom i bazagovje, koje je bez sumne zlo načineno prema bazag.

BAZI, vidi kod bag.

BAZIJAN, m. phasianus. od XVII vijeka, između rječnika u Mikałuju, Bjełlostojenčeru, Votišijinu i Stuličeru. Šluke, baziane' i tretetre. J. Kavanin 22. isporedi bezijan, fazijan.

BĄZĪK, Bazika, m. selo u Bosni kod Domaveca. Schem. bosn. 1864. 29. Od baz.

BĄZIKA, f. flos sambuci, bazor evijet. I od evitva različnoga sada dobar kućnik sirčetom se vlada: bazov evitcam prvu ruku ima... od bazike i ružice sirće dobro za lik i za jegek biće. J. S. Rełković, kuć. 249. — i u značenju koje ima sam baz. B. Šulek, im. 11.

BAZIL, m. Basilius. Bazil. J. Kavanin 456.

BAZILAK, bazilka, m. vidi kod bazilisk.

BAZILIO, m. Basilius, na kraju je o talijanski završetak. Sveti Bazilio. Zbor. 15. isporedi Basilio, Bažilio.

BAZĪLISK, m. basiliscus, u jednoga pisca xvi vijeka u nom.; isporedi basilisk, basilisko. Koliko čemerni bazilisk da sam ja. Š. Menčetić 6. na istom mjestu u drugom rukopisu bazilisk.

BAZILIŠKO, m. basiliscus. isporedi basilisko, bažiliško. od XVII vijeka. Odar od drokuna i baziliška. I. Držić, nauk gond. 346. Gruba grliš baziliška. ki te dahom svojim truje. A. Vitačić, ostan 23. Ovo je zmaj, koga mi običajno nu tuđom riječi baziliškom zovemo. Glavu ima biježijem zabiževenu, k'o da nosi srebrnu krunu, i v toga je zvan baziliško, što grčki rijet hoće kraći mali. I. Đorđan, salt. 316.

BAZJALUK, m. u jednoj pjesmi može biti od turskoga bisjarlyk, celuko mnošteo. Ne bojim se cara ni česara, nič careva sićana fermana, nič careva silna bazjaluka, bazjaluka, silne carevine. Nar. pjes. stojad. 1, 56.

BAZJAN, m. aegopodium podagraria L., sedmohst. J. Pančić, flora biogr.² 245. Biće od pers. büz, koza.

BAZJÁŠ, m. mali manastirić na Dunavu u Banatu. u Vukoru rječniku.

BÂZJE, n. dva sela u Slavoniji, oba u virovi-
tičkoj podžupaniji. Schem. zagr. 1875. 146. 150.
Pregled 109. 110. Postašen će biti coll. od baz.

BAZLAMAĆA, f. turski bazlamağ, tanka pogača, placentace genus. samo u Stuličeru rječniku.

BAZLI, m. pl. selo u Hrvatskoj u primorju. Schem. segn. 1871. 78. Pregled 14. mještani i susejdi im gorovore kao i druge riječi u akus. Bazli, gen. Bazlih.

BAZOV, adj. sambucus. isporedi baz. Bazov
evitcam prvu ruku ima. J. S. Rełković, kuć. 249.

BAZOVÁ, f. něko brdo a Srbiji u kneževačkom okrugu. Glasnik 19, 298.

BAZOVICA, f. selo u primorju blizu Trsta.
Schem. terg. 1876. 25.

BAZOVIK, m. selo u Srbiji u okrugu pirotskom.
Sr. Nov. 1879. 175. Od baz.

BAZOVINA, f. lignum sambuceum, bazovo
dreo (posjećeno); isporedi bzovina, bazgovina.
u Mikałuju rječniku. osim toga načena još je i
coll. od baz, a po tom uzima i kao sam baz:
tako u rukopisu xv vijeka, baxouina' (koje je zlo
pročitano, 'bazovina'). B. Šulek, im. 11. i poslije:
Jedni beru klice bazovine. J. S. Rełković, kuć.
168. Bazovina, sambucus nigra. B. Šulek, im 11.

BAZRĐÁN, bazrdána, m. vidi bazerdan. Opravi
je.. na trgove i na bazrdane. Pjev. crn. 178. U
dućanim do dva bazrdana. Nar. pjes. petr. 1, 229.

BAZRĐANĆE, bazrdánčeta, m. mlad, bazdran'.
Kroz dućane šeće bazrdanče. Nar. pjes. stojad.
2. 96.

BÁŽÁLI, Bážálá, m. pl. selo u Srbiji u okrugu
cćačanskom. K. Jovanović, reć. 173.

BAZAMAN. m. xanthium spinosum L. i cirsium arvense L. u jednoga pisca našega vremena s tumačenjem koje je stavljeno i dodatkom da je od tal. baciamano. B. Šulek, im. 11.

BAŽDÁR, baždára, m. mensurarum ponderunque examinator. od pers. bàgdâr, carinik. samo u Vukoru rječniku.

BAŽDÁRICA, f. žensko čelade koje uzima baž-
darina, carina, samo u naše vrijeme, samo u
pjesmama, između rječnika samo u Vukoru. Na
vodici vila baždarica, te uzima tešku baždarinu.
Nar. pjes. vuk. rjeć. 12a. u nekim je pjesmama
naštampano sa r mjesto ž, bez sumne griješkom
Vilu, bardaricu', koja vodu i jezero čuva. Nar.
pjes. petr. 3, 130. A govori vila, bardarica'. 422.

BAŽDÁRIJA, f. vidi baždarina pod 2. samo u nekim pjesmama, u kojima je griješkom naštampano sa i mjesto ž: Svu će Ma'ko, bardariju' platit... više vama, bardarije' nema. Nar. pjes. petr. 3, 134.

BAŽDÁRINA, f. 1. portorium, carina. od baž-
dar u prarom značenju te riječi koje joj u per-
sijskom jeziku (isporedi baždar). u tom naše
samo u pjesmama. Na vodici vila baždarica, te
uzima tešku baždarinu: od junaka oba oka a
od košna noge sve četiri. Nar. pjes. vuk. rjeć.
12a. Ti si mene dočekao divno: uze mene tešku
baždarinu, jes, na moje hišadu ovnoma uze mene
hijadu cekina. Pjev. crn. 262. u nekim pjesmama
griješkom sa r mjesto ž: Već uzima јту barda-
rinu. Nar. pjes. petr. 3, 130. — 2. quod solvitur
pro mensurarum ponderumque examinatione. samo
u Vukoru rječniku. isporedi baždar.

BAŽDÁRSKÍ, adj. publice probatus. samo u
Vukoru rječniku. baždarski n. pr. kantar. isp-
redi baždar.

BAŽDINA, f. vidi bazag. samo u jednoga pisca našega vremena, i to kajkavski, 'bezdana'. B. Šulek, im. 14.

BAŽDĚNE, n. foetor. od bazdjeti. samo u Vu-
koru rječniku.

BAŽILAK, bažilka, m. vidi bosiłak. u jednoga pisca našega vremena kajkarski bažilek. B. Šulek, im. 482. može biti da je 1 kajkarski mjesto 1.

BAŽILI, m. Basilius. u jednoga pisca XVII
vijeka. Sv. Bažilij. M. Alberti XXXVI. isporedi Ba-
silij, Bažilio.

BAŽILIO, m. Basilius. od XVII vijeka. o je na
kraju talijanski završetak. Sv. Bažilio. M. Div-
ković, nauk VII. P. Posilović, nasl. VIII. J. Bano-

BAŽILIŠA

215

BDJENE

vac, razg. 125. F. Lastrić, od 98. P. Knežević, osm. 153. isporedi Babilio, Babilio.

BAŽILIŠA, f. Basilissa. Blažena jesi Bažiliša. J. Filipović, prip. 3, 237.

BAŽILIŠK, m. vidi bažiliško.

BAŽILIŠKO, m. basiliscus. isporedi basilisk, basilisko, bazilisk, baziliško. Od XVII vijeka; nom. je dvojak: bažilišk i bažiliško. — a) n kom god obliku osim nom. sing. Svruh ašpida i bažiliška hoditć ćeš. M. Divković. nauk 255. Na neposkola i bažiliška stupati budeš. M. Alberti 439. More se prilikovati zloća od nemilosrdja bažilišku. P. Posilović, cvijet 71. Gazi svr(h)u zmaja i bažiliška. L. Terzić 266. Svruh bažiliškov i lavov. 288. — b) u nom. sing. bažilišk samo u Rjelostijenčern i Jambresičevu rječniku; u oba i za z i za š samo s. — c) u nom. sing. bažiliško: Isti bažiliško ne može naći. P. Posilović, cvijet 71. Kakono bažiliško. 123.

BAŽLIV, adj. vidi baglj. samo u Vukoru rječniku.

BAŽOŁAK, bážōłka, m. vidi bosiłak. isporedi bažułak. Bažołak, bažołak drobnoga simena. Jačke 13.

BAŽUŁ, m. phaseolus, grah; isporedi pasul, s kojim je jednoga postaňa. u Rjelostijenčevu rječniku.

1. BAŽUŁAK, bažułka, m. sitan bažuł. u Jam-
brešičevu rječniku (bažułek 300). isporedi pa-
suliča.

2. BÁŽUŁAK, bážůłka, m. vidi bosiłak, s kojim je i postaňa jednoga. u Rjelostijenčern rječniku (gdje je kajkavski bažułek).

BAŽUŁICA, f. sitan bažuł, u jednoga pisca našega vremena s dodatkom da se gorivi u Hrvatskoj u kajkaraca: ,bažułica', ,bažulica'. B. Sułek, im. 11.

BDEČNIK, m. vigil, stražnik. samo u Rjelosti-
jenčevu rječniku. isporedi bdjeti.

BDĚN, vidi kod bdjenan.

BDĚNIJE, n. vidi kod bdjeňe.

BDI, pl. adj. vigiles. u jednoga pisca prošłoga vijeka. Bdi Dioniči veče nisu. J. Kavaņin 375. Negovo porojenje bdim pastirom gloslasiše. 501.

BDILO, m. muško ime u jednoga pisca XVI riječa, izmišljeno za onoga koji bdi. Drimuši fra Bdilo.. pribi šćap o rilo. M. Marulić 255.

BDIÑ, m. vidi Vidin, koji se je tako zrao prije. Do Bñoyna. Mon. serb. 2. Do Bñoína. Danilo 118. Vb Bñoíni. 117.

1. BDIT, adj. vigil. samo u jednoga pisca prošłoga vijeka; može biti da je u praprobditij i da i za d stoji samo po zapadnom gororu, te bi danas u južnom gororu glasilo bdječi (kao orači, spavaći, stajači). Andrijasić pastijer ,bditi' ima sumuń od otavi. J. Kavaņin 312.

2. BDIT, f. custodia. samo u jednoga pisca prošłoga vijeka. i je po zapadnom gororu te bi u južnom glasilo bdjet. Želeć њega uhvatiti, kad bi isao izvan plota svoje vjere, naše bditi. J. Kavaņin 505.

BDITEŁ, m. vigil. samo u Stuličevu rječniku. mjesto i trebalo bi je.

BDITEŁAN, bditełna, adj. vigil. u jednoga pisca xvii vijeka i u Stuličevu rječniku (gdje je vigilandus). isporedi bditeł. Daj meni bože sree bditełno, ko nijedna od tebe ne odtisni misal. M. Alberti 431. — u Stuličevu rječniku i adv. bditełno.

BDITEŁICA, f. quae vigilat. samo u Stuličevu

rječniku. jamačno načišena za rječnik. isporedi
bditeł.

BDJĚLAC, bdōca, m. vigil. prošłoga vijeka. Koga on zoviše bdićem svetim. A. Kačić, korab. 292. u zapadnom gororu u jednoga pisca i sa e mjesto i po istočnom gororu: Što si vidio svetog bdeoca. E. Pavić, ogled. 404.

BDJĚLIV, adj. vigilans. samo u Stuličevu rječ-
niku, gdje ima i adv. bdjełivo, vigilanter.

BDJĚLIVOST, bdjěljovosti, f. vigilantia. samo u Stuličevu rječniku, gdje ima i bdjełjstvo u istom značeniu.

BDJĚNAN, bdjěna, adj. vigilantiae. u jednoga pisca xvii vijeka. Bdennu službu sštavihomb. Glašnik 22, 232. od iste je riječi u jednoga pisca prošłoga vijeka gen. pl. bdenih: Dvadest viših arkaņdela stražbenika bdenih. J. Kavaņin 487.

BDJĚNÍK, m. vigil. u jednoga pisca prošłoga vijeka. Aleksandar bdjenik pravan, menjdan vjere ki braneči, glavu poda. J. Kavaņin 304.

BDJĚNE, n. vigilia. Prem da je- u južnom
gororu mjesto starijega ē, koje dolazi isprva, a
u zapadnom i, u istočnom e, opet između srijev
koji su pisali južnijem ili zapadnijem gororom
slabo koji ima po srem gororu je (N. Rańina,
A. Gučetić, M. Divković) i (Bernardin, I. Iva-
nišerić), nego ih najrješe ima e, koje imaju њeki
i od onijeh koji imaju je (N. Rańina); њeki od
onijeh koji su pisali zapadnijem gororom imaju
i ije, o čemu vidi daše pod e. Zažersetak- ne po-
stashi od -nije dolazi bez i ali ne sastavajući
nju i u od početka XVI vijeka i dopire u XVII-
koji u њih pisaca. iki tli pisci XVII vijeka (osim
čakavaca) može biti da snu pisali ćeć samo
iz običaja po starijem izgoru; njih sastavljeno
u P. Posilicuća i M. Ralućica). Imědu rječnika
dolazi u Mikałina (bdenje, vigilia, vigilantia),
u Belini (bdenje, vigilia 755b, vigilantia 765b), u
Rjelostijenčern, Jambresičevu (1032), Voltiğijim
(bdenje, wachsamkeit, u Stuličevu (bdenje i bdje-
nje, vigilantia, diligenta, sedulitas, cura, solici-
tudo) i a Danićičevu, danas nije u običaju u sa-
moga naroda, osim što je u jednom značenju pre-
slo iz izkećenijeh kniža, i to s cijelijem zažrešetkom
— nije: vidi daše pod b. — a) u pracom smisłu:
nespavaće, kad je tko budan ne mogući ili čega
god radi ne hoteći spavati; Prěbyvasta vš pě-
ni(j)ih i vš bideni(j)ih i vš molbah. Stefan
kr. 13. Post molitve tere bdinje. M. Marulić 290.
U trudnu, u tuzi, u bdenju veliku. N. Rańina 35.
2kor. 11. 27. U trudih, u bdinjih. Bernardin 16b.
2kor. 6, 5. Trudi zamjerni u govorenju, u hođe-
nu, postovijeh, u molitvah, u bdjenju, u gladu.
A. Gučetić, roz. jez. 5. Po riječi gospodnoj raspi-
nahu šatore i po riječi њegovog idahu naprijedi
i stajahu na bdjenju gospodnju. M. Divković,
bes 62. Kakovo bješe њe bdjenje, koje suze, koje
molitve, trudi u svakoj kriposti? B. Kašić, nač.
85. Veselo bdjenje žalosno često stvori jutro. B.
Kašić, nasl. 38. Da se boji sotona vernih bdenja,
molenja. F. Glavinić, cvit 19. Koja te je oživila
i na bdinju ka učini tvoju linost da promini. I.
Ivanišević 164. Spomeni se od onoga bdenja, ki
biše blizu tvoje muke, kada opra noge ušenikom.
P. Radovčić, nač. 281. Da smo vazda na bdeņu
i da stojimo pripravni. P. Posilović, nasl. 15. Od
bdeňa i molitava. M. Radnić xi. Kada ne spimo
ter dugo bdenje potrpimo. A. Vitałić, ist. 46. Oci
tvoji vazda u bdeņu tebe cića. I. Dražić 40. Bde-
nje i spanje ti povlači zločinstvima i sni opaci.
J. Kavaņin 24. Speći tja do druge zore s posla,
s bdenja i s umore. 463. A što je pijevac nego

BE

218

BEČ

i karajte. I. Filipović, prip. 3, ix. — u) u instr.
s prijejd. za: Gdi je sigurnost od kradživaca, da
kojima općenska uredba bditi mora. J. S. Rełko-
vić, kuć. 253. — kk) infiniticom: Gospoda bde
klasti u ta broj i něga. Đ. Baraković, vil. 16. Tko
za te bdi prolit svoju krv do kaple. 20. — ll) ci-
jelom rečenicom, koja se pričuvje riječju da: Za-
vidos, koja bdi s tisuću očiju da tuđe zlo vidi.
D. Rańina 38. Je si stekla čačka, koji brez ko-
koja bdije da bi ne pokleka. P. Knežević, živ. 25.

2. prelazno: objekat je samo vrijeme koje god (izrečeno kodoj god riječju) i tmina (mjesto vremena za koje trajci) i straža (isporedi dače pod 3): a) noć, dan: Simula noć svaka kako zrak sunčani, koju bdih bez sanka ištući lik rani. Đ. Držić 398. Da bih opet kako moga's mojom vilom danak bditi. Đ. Baraković, vil. 230. Bdeć u pjesmam duge noći. J. Kavačin 368. — b) tmina noćna: Trijebi je da bde noćnu tminu i za onijeh se, ki spe, bude. I. Gundulić 482. — c) straža: Gdi četa bdi stražu i pazi. Đ. Baraković, vil. 25.

3. sa se: pasivno: objekat vrijeme koje se pro-
vede ne sparavajući (isporedi naprijed pod 2). Bdi
se dan i sva noć, k toj vodi studeni tko hoće
tamo doć. M. Vetranić 2, 51.

4. kad treba da je perfektivan, može se sastavi sprijeđu sa uz: Ako ne uzbdiš. M. Radnić 330.

5. partic. praes. dolazi i kao adj. od XVI vijeka. Da bdeći budemo. Š. Budinić, sum. 162. Bdeći, vigil. Vrančić 113. Gradu verne straže, bdeće, kripke, hrle. Đ. Baraković, vil. 214. Bdi bdeć i pomniv ti u službi božjoj. A. Georgiceo, nasl. 66. Tak' bdeć na pričice i riči svitovne, tak' saņiv na bdenje i riči duhovne. 308. Svijetloj zvijezdi, bdeć pomorac kom se vlada. J. Kavačin 417. Na mejaših bdeće geske. 134. Vlađa da su bdeći svrhu pódložniškâ. A. Bacić 95. Imaš bdeću vrataricu. P. Knežević, pism. 133. Ovca mora bdeća biti i na svašto paziti. I. Jablanci 127. Łubav je bdeća, i spavajući ne spi. L. Radić 101. — po tome dolazi i u komparativu: Neka oslobojen od grihov i zloče, protiva napasti vražjoj ti moćniji možeš bit dostojan i jošće bdečiji. A. Georgiceo, nasl. 315. Grešnike opaznije i bdečije. J. Matović 268.

1. BĚ, intery. turške nuzik beh, kojim se odobrava i pohvaćuje što čudeći mu se. Naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. — U odobravaju i pohvaćavaju dolazi samo pred aferim, kojim se i samim pohvaćuje što: Be aferim, jutak od junaka! Nar. pjes. vuk. 2, 415. Be aferim, dijete Grujica! 3, 10. — inače dolazi uterdžujći govor, i to prema drugome čemu protirnom što hva ili se misli ili hi se očekiralo. Be ne luduj, moja snaho draga! Nar. pjes. vuk. 3, 157. Be ne boj se, Koprivica Vuče! 4, 17. Be čuješ li, Kuno Hasan-ago! 3, 387. Be ajde more u luduj. Nar. prip. vuk. 2, 304. Da viš Marka, vesela mu majka! be na čarku povrati Šarina. Nar. pjes. petr. 2, 249. Be kakav je vranac od mejdana! 474. Be, što bog da! moja seko draga! Nar. pjes. juk. 177. Be, dačeš, da i ne ćeš. Nar. prip. bos. 1, 135. Međedović na to rekne: 'bre šta marim ja za Brka? Ja ću Brka ovijem buzdovanom'. A čeok mu rekne: 'Be i Brko je neki'. Nar. pjes. vuk. 5.

2. BĚ, glasovi kojima se kazuje očiji glas. Ovca, kada se vodi na zaklaše, ne daje glasa... osim samo be, što će reći: dobro, dobro. S. Margići, fala 203.

BEAZ, vidi bejaz.

BĚBA, f. infans sermone infantium. Akeenat
se mijena u voc.: běbo. Dolazi od prošloga ri-
jeka, između rječnika u Stulićeru (puella) i u u-

loru (sa znaćenim koje je starčan). Od dijetinih
glasova be (kao što je od drugih baba, mama,
tata). Bebom zoru malo dijete mala djeca, a po
tom i stariji kad s malom djecom gorore, a po
tom i u običnom govoru kad hoće da ga nazovu
onako kako ga zoru mala djeca. Matere podi-
gavši dićicu kazivaše prstom: eno Ignatije! a
bebe bleskajući iste riči izustivaše. A. Kanižlić,
kam. 264. Od bogatstva bjehu poludeli, dišinahau
isto kako bebe. P. Petrović, vijen. 55. Vino o
krsnom imenu treba da okuse sve zvanice i svako
u kući, počinući od domaćine pa do bebe, kad
se diže u slavu. M. Đ. Milićević, slave 28. —
małuj je djeci i latka malo dijete, te i mu zoru
tako.

BĚBE, f. vidi běba u Dubrovniku. L. Zore.

BEBĚKÁNE, n. balatus. samo u Stulićeru rječniku. isporedi bebicaše.

BEBĚKATI, běććěm, impf. balare. samo u Stulićeru rječniku. Od glasova be udvojenijeh.

BEBĚKNUTI, beběkněm, pf. os aperire ad
loquendum. samo u Stulićevu rječniku: ne smije
ni bebeuknuti. isporedi beknuti i pisnuti.

BĚBICA, f. dem. beba. samo u Vukoru rječniku i u jednoj posloviji prošloga rjejka, u kojoj će biti u načetnu prenesenom na dijetine odijelo: Dumna u pokrivači gospa je stara u bebici. Poslov. danić. 21.

BEBĪČĀNE, n. mugitus. u jednoga pisca xvii vijeka: Molitva bez pomne — koliko i bebicanje volova. M. Divković, bes. 815. — Od udvojenijeh glasova be. isporedi bebekati.

BEBIČNAK, m. physalis alkekengi L. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 11. isporedi vučja jabucica, łoskovac.

BEBIĆ, m. prezime; xvii vijeka. Mati(j) Bebić.
Norini 85. Da čini ngovore z Bebića pukom. A.
Kacić, kor. 464.

BĚBO, m. puellus, malo muško dijete. isporedi beba. samo u Stulićeru rječniku.

BEBREVNICA, f. selo u Hrvatskoj blizu Topuskoja. xvii vijeka u spomeniku latinski pisanu. Mon. ep. zagr. 1, 79. može biti da je uispano za e.

BĚBRINA, f. tri sela u Slavoniji: jedno blizu Gradške Schem. zagr. 1875. 56. i dva. Gorha i Doña Bebrina, blizu Broda. Schem. diac. 1877. 33.

BĚBŮK, m. tuber, velik šklopac: Kad obud
ujede. iskoci bebek, velik kao łašnik. B. Mušicki.
isporedi bobuk, ‚kojtem je jednoga postaňa.

BĚCATI, běcám, impf. trudere, ringi. isporedi becati se. samo u Stulićevu rječniku (gdje je zabileženo da je e dugo), a u nemu je: a) prelazno, trudere, pungere. b) sa se, reſt: becati se komu ili na koga, ringi, torvo oculo aliquem intueri. — Isporedi beciti se, od čega je postoalo.

BĚCATI SE. běcám se, impf. barakati se, i u
prenesenom smisłu. lūtiti se. u Crnoj Gori. Ł.
Kovačević. isporedi běcati, ‚kojim je jednoga
postaňa.

BECIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Schem.
zagr. 1875. 212. Schem. diac. 1877. 63. isporedi
Becić.

BĚCKATI, běčkům impf. dem. becati. samo u Stulićevu rječniku (gdje je zabileženo da je e dugo).

1. BĚČ, běča, m. účki sitan novac, kojega su dva isla u soldin prošloga vijeka. Od tal. bezzo. — Dolazi od xv vijeka, između rječnika u Belinu (quadrans 600a), u Rjelostijenčeru (fijer, viennensis quadrans), u Jambrešićevu (obolus), u

BEČKA

220

BEDAK

2. sa se, refl, torvis cculis intuieri, izvalvati
oci, izvalicvi oći gledati, i to od gneva, kao na-
prijed pod 1 bečiti oći. dolazi od xvi vijeka, iz-
među rječnika u Belinu (ringi 622a, limis aspi-
cere oculis 362b) i u Vukoru (torve tueri). Ne može reći rječi, što godi ne para da se on ne beči i da se ne kara. N. Našešković 1, 342, može uza se imati akus. s prijezd. na kao i pod 1, c.: Jedni hvale da je moguć, a podjamno na n se beče. J. Kavašin 35. I on bježi niz tihо Dunavo, pak se triptu na Beč obazreo и Beču je care go-
vorio: Beču grade, ne beči se na me... nigda na te vojevati ne ču. Nar. pjes. vuk. 3, 50. Beči se kao krava na izjalovče. Nar. posl. vuk. 12. Sudije će se bečiti na mene a ja na nih mo
gu! M. Đ. Milićević, več. 180.

BĚČKA, f. picarsko bure, dolium cerevisiarium.
u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru.
isporedi bačva, s kojom je jednoga postaňa. Tumba
kao pívar bečku. Nar. posl. vuk. 322.

BĚČKE, neko mjesto koje se pomije samo po
imenu prije našega vremena. S. Novaković, pom.
124. može biti isto mjesto koje pišu Belčke, koje
vidi, ili nedopisano Bečkerek

BEČKÈREČANIN, m. čorjck iz Bečkereka. u Vukoru rječniku. u pl. je a dugo: Bečkèrečani.

BEČKÈREČKÎ, adj. što pripada Bečkereku. iz-
među rječnika u Vukoru. Te ugleda bečkereke
ravnine. Nar. pjes. vuk. 1, 351.

BEČKEREG, m. vidi Bečkerek. prije našeša
vremena. Primi Bečej i Bečkeregт. Starine 9, 89.

BEČKÈREK, m. dva mjesta u Eanatu: Veliki Bečkerek, varos, i Mali Bečkerek. selo. Šem. prav. 1878. 87. 96. prije se spomije od xvi vijeka, između rječnika u Vukoru i Daničićeru. U mestu Bečkereku mon. serb. 549. u jednom rakopisu i Bečkerekъ. S. Novaković, pom. 125. isto će mjesto biti griješkom zapisano Bečkeku. S. Novaković, pom. 124.

BĚCKÎ, adj. vindobononsis. od xvi vijeka. iz-
među rječnika samo u Vukoru. U Bečkom mestu
na Dunaju. F. Glavinić, evit. 114. Bečke od dr-
žave. P. T. Bogašinović 24. Z pokolenja austri-
janske ali ti bečke hiže. P. Vitezović, kron. 95.
Rat bečki. Norini 73. Koji s bečkim trguje će-
sarom. Nar. pjes. vuk. 4, 138. Komad od druge
bečke pjesme. Vuk, nar. pjes. 3, 50.

BĚCKIŇA, f. femina Vindobonensis. samo u
Vukoru rječniku. isporedi Bečanka.

BĚČLIJA, m. Vindobonensis. isporedi Bečanin.
Od prošloga vijeka, između rječnika samo u V-
kovu. Akcenat se mijeha u gen. pl. Běčljā. U
Beču Bečlije. I. Zaničići 29.

BĚČMEN, m. selo u Srijemu blizu Zemuna.
Šem. prav. 1978. 14. Schem. diac. 1877. 50.

BĚČVÁRI, m. pl. selo u Srbiji u okružnje ča-
ćanskom. K. Jovanović, reč. 173. -e- će biti po
istočnom govoru mjesto -je- te je mn. od bježevar.

BĚČA, m. hyp. Bečir. Kakav li je Beća Pele-
viću. Nar. pjes. vuk. 4, 37. A čuje je Beća bułu-
baša. Ogled. sr. 185.

BĚČÁR, bečára, m. turski bekjar, momak, čorjek
nežeren, caelebs. Akcenat se mijeha u roe: bečare.
Od prošloga vijeka (vidi primjer iz Bud. spom.),
između rječnika samo u Vukoru. Seta mlada niz
novu čaršiju pred dućane Jovana bečara. Nar.
pjes. vuk. 3, 103. Prod'te me se trni mlada bečara.
1. 164. Te odvodi naše žetelice, nima ženi ja-
nocke bečare. 3, 255. U mene su dva brata be-
čara. Nar. pjes. petr. 1, 41. U bečara svakoga si-

čara, ponajviše buha u išiju. Nar. posl. vuk. 325. u tom smislu dolazi prošloga vijeka mjesto preži-
imena: Milinko Bečar. Bud. spom. glasn. II. 3, 76. — U Srbiji za Karadordijeva vremena zvali
su se bečari vojnici koji su onamo bili došli
iz drugijeh zemała, i tako nijesu vojevali za
svoje kuće, nego za platu. Vuk, rječ. 23b. ispo-
redi goli sin. Da bude staresina nad svom voj-
skom i momcima i bečarima vojevode Vełka.
Djelov. prot. 222. — Od čorjeka koji nije ce-
zan za žen prešla je rječ na beskućanika, koji
se skita i od nadnice živi, te se riječ u tom smislu
gorori u Srijemu i u Ugarskoj. Vuk, rječ. 23b.

BEČARINA, f. 1. ang. bečar. — 2. caeliba-
tus, bečarovaće. Samo u Vukoru rječniku.

BEČÁRVÁŇE, n. vita caelebs. u Vukoru
rječniku.

BEČÁRVATI, bečárujém, inupf. caelibem vi-
tam agere. samo u Vukoru rječniku.

BĚČÁRSKÎ, adj. što pripada bečarima ili ih se kako god tiće. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. Livala u bečarskom lugu. Sr. Nov. 1873. 467. Bečarski danak zore se u Srbiji danak koji plaćaju neženemi ljudi.

BEČARUŠA, m. bubułica što po lcu izlazi u
mladića. Ł. Stojanović.

BĚČIN, adj. što pripada Beči. Još kakva su
dva sina Bećina. Nar. pjes. vuk. 4, 37. Bečino
brdo kod Šapeca, koje je režda bilo spahije Beće.
M. Ružičići.

BĚČIR, m. tursko ime muško. Bečir strilom
probijen ječi. I. Gundulić 524. Šenluk čini aga
Bečir-aga. Nar. pjes. vuk. 3, 358. Kad Bečir-beg
devojku vodaše. 1, 583. Jeste l'vidli Bečir-pašu
moga? 3, 562.

BĚČIR-ÁGINICA, f. aginica kojoj je mužu
ime Bečím. A' govori Bečir-aginica. Nar. pjes.
vuk. 3, 359.

BĚČIR-PÁŠINICA, f. pašinica kojoj je mužu
ime Bečir. Onda veli Bečir-pašinica. Nar. pjes.
vuk. 3, 563.

BĚČIROV, adj. što pripada Bečurn. Dovedosmo
Bečirove poruke. Starine 11. 113. Vjerna њba
Bečirov-Ameta. Nar. pjes. vuk. 4, 84.

BĚČIROVIĆ, m. prezime Tarčiju, po ocu Be-
cira. Za Muratom Amet Bečirović. Nar. pjes.
vuk. 4, 85.

BĚČKO, m. hyp. Bečo, u naše vrijeme, između
rječnika samo u Vukorn (gdeši stoji da se govori
u Crnj Gori i da je nadimak muški). Te kažuje
Bečku Tavoviću. Ogled. sr. 182. Tanka puška
Bečka barjaktara. 181.

BĚČKOVIĆ, m. prezime, po ocu Bečku: I pred
nima Bečković Pavića. Ogled. sr. 247.

BĚČO, m. hyp. od Berislav. U Remića mlada
Ane, a u Beća mladi Đuro. Nar. pjes. vuk. here. 267.

BĚČOVIĆ, m. prezime Tarčiju, čijemu je oču
ime Bečir, koje bi od mila bilo Bečo, ali tako ne
dolazi nego Beča, koje vidi. A eto ti Bečović Fe-
rata. Ogled. sr. 430.

BĚD, m. aer. od pers bād, rjetar, zrak, vazduh. samo u Stuličevu rječniku.

BĚDÁK, m. staltus. lud. Od prošloga vijeka,
između rječnika u Bjelostijenčeru. Jambreščevu
i Volligijiju. Od tur. bed, zao, nerałao, ružan.
Kad dobrom i pametnom u ruke dodu, on mnoga
dobra čini; a kad se zlu i šake dopadnu, na zlo
mu i sluze; kad se pak namere na bedaka i pro-
staka, a oni leže... niti čine zla ni dobra. D.
Obradović, bas. 178.

BEDANI

221

BEDINA

BEDANI, m. pl. *selo u Crnoj Gori* Na Bedane
selo udariše. Nar. pjes. vuk. 4, 34.

BEDAR, Bedra, m. *selo u Hrvatskoj u podžupaniji zagrebačkoj*, mještani gorore kajkački Be-
der, zbeda. Pregled 20. Schem. zagr. 1875. 199.

BEDARCE, m. dem. bedro. samo u Stuličevu
rječniku.

BEDARKA, f. dem. bedra. samo u Stuličevu
rječniku.

BĚDAST, adj. stultus, lud. *Od prošloga vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu (33b)* i *Jambrešćevu (189b)*. Od tur. bed. zao. necaļao, ružan. *isporedi* bedak. Svi se ti razlogi ukazaše bedasti tribunału. A. T. Blagojević, kin. 61. Jedan je brat bil segav, a drugi je bil bedast. Nar. prip. mikul. 43. — *Adr.* bedasto: Kako si mogal tako bedasto zmeňat kravu za sva? Nar. prip. mikul. 110.

BEDASTÓČA, f. stultitia, ludost. samo u rječ-
nicima *Bjelostijenčevu (33b)* i *Jambrešćevu (190a)*.
— *Od* bedast.

BEDEČ, m. *prezime*; xvi *vijeka*. Selo Ivete Be-
dća. Mon. croat. 263.

BEDEČIN, m. samo u zagoneci o teletu: Poru-
cio domadar domadarici, da mu donese trdećin
bedećin, da ga su cetiri ibrika napoji. Nar. zagon.
nov. 220.

BEDEKOVČINA, f. dva *seta Gorja* i *Doña Be-
dekovčina u Hrvatskoj u podžupaniji zlatarskoj*.
Pregled 60. Schem. zagr. 1875. 34.

BEDEKOVIĆ, m. *prezime*; od xvi *vijeka u Hrvatskoj*. Blazu Bedekoviću. Mon. croat. 301. Jo-
zept Bedekoviću. A. Kačić, kor. 351.

BEDEM, m. vidi beden. *Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu*. Grad ... čudo veće svih cudesu bedemima preoholim. J. Kavašin 479. Pogledaj der na bedem od grada! Nar. pjes. vuk. 4, 91. Nama nesta na bedemu glava! 4, 91.

BEDEMNICA, f. chelidonium L. u jednoga
pisca nasega vremena sa značenjem koje je stav-
teno i s dodatkom da o nemu treba sumnati. B.
Šulek, im. 11.

BĚDEN, m. *arapski beden, zid gradski, murus, isporedi* bedem. — *Akenat ostaje, samo su u gen. pl. i oba zadna sloga duga: běděna, a mi-jeja se u istom kad ima -ov-, koje ima samo u jednoga pisca: bedenová, u jednoga pisca prošloga vijeka gen. pl. i bedeni (vidi dałej. — Dolazi od xvi vijeka, između rječnika samo u Stuličevu i Vukovu. Na bedeni stani. P. Vitezović, odij. 42. To su tvoj, sarampovi, bandurice, zid bedeni, turni jaci. J. Kavašin 327. Osim jačine bedenova. I. Žaničić 5. Grad koji nije ograden z bedeni. M. Zoričić, osm. 47. Nek se čudeć zemla stresa videć beden do nebesa. V. Došen 12. Što je beden oko grada to je vojska oko kraja. 125. Koji (vitezi) beden tvrdi cine svem knjelavstvu, da ne gine. 124. Al mu bazo glavu odsikoše, ter je meću gradu na bedene. A. Kačić, razgov. 75. Padosc svi beden: od Jerika. A. Kačić, korab. 108. S bedeni gledajući. A. Žanižlić, lam. 820. Da krvi rsbsku vsevremenu, po bedenih srbkih prolivenu. J. Krmpotić, pjesma 4. Jedna ženturina s bedena bacila na nega kanem. J. Kajić, pouč. 1, 67. On uši šeta gradu po bedenu. Nar. pjes. vuk. 2, 538. Po bedenu vrgose barjake. 4, 242. Ako sam ti beden oborio. 5, 50. Otkad biju Turci Rumenlije, odonod se beden otiskuje. 33. 17. Kako Turci naglo udaraju, za beden se ru- kam' privačaju. 4, 243. Momeil vati onu krpu platna, pa se peće gradu uz bedene. 2, 113. Koji

koćin može preletiti zasobice i od dva bedena.
2. 502.

BEDĚNA, f. malum, zlo. *Od tur. bed, zao. isporedi* bedast. U naše vrijeme, samo u basmi dalku: Šta ćeš tu, bedeno? ovde za tebe mesta nema: za tebe nema posteje; za tebe nema večere. M. Đ. Milićević, živ. 1, 101.

BEDENAC, Bedenca, m. *selo u Hrvatskoj u podžupaniji varaždinskoj*; u mještana glasi kaškovski Bedenec. Pregled 48. Schem. zagr. 1875. 32.

BEDÉNAK, bedénka, m. hyp. beden. prošloga
vijeka. Da ga uzdom ne usteže zlatnom, skočio
bi gradu na bedenak. Nar. pjes. bog. 312.

BEDENICA, f. *selo u Hrvatskoj u podžupa-
niji zlatarskoj*. Pregled 61. Schem. zagr. 1875.
181. spomine se xvi vijeka u spomeniku latinski
pisanu: de Bedenyčna. Starine 5, 149.

BEDENIĆI', m. *prezime*; xvi *vijeka*. Šime Ben-
deničić. Mon. croat. 281.

BEDENIČKA, f. adj. *selo u Hrvatskoj u podžupaniji belovarskoj*. Pregled 78. Schem. zagr. 1875. 156

BEDENIK, m. *selo u Hrvatskoj u podžupaniji belovarskoj*. Pregled 78. Schem. zagr. 1875. 170.

BEDENKO, m. prezime, u naše vrijeme. Schem.
zagr. 1875. 258.

BĚDĚNE, n. coll. beden, muri. *a jednoga pisca prošloga vijeka*. Na bedeňe i torne uzidoše. A. Kažližić, kam. 825.

BEDER, vidi kod Bedar.

BEDEV, m. *turski bedevi, beduinski, a po tom o końu arapske pasmine Dolazi xvi i xvii vijeka, a postije samo u rječnicima Beliniu (179b)* i *Stuličevu, isporedi bedeva i bedevija*. Bedeva vodeći. M. Marulić 12. Bedevu desnomu sved uzdu puštajnje. D. Zlatarić 17. Peti sin bješe tvoj z bedevi tesalskijem. 17. Trideset u spravi bedevov tih pred hím, Turak kako mravi vrvlaše se za hím. B. Krnarutić 9. Pri nikonu skakne bedev, tere hrče, žeļan da se izmakne. 21.

BEDEVA, f. *vidi bedevija, isporedi bedev. samo xvi i xviii vijeka*. Vojnik će deset lit bedevu hraniti, da jednom poslužit bude mu na sviti. N. Dimitrović 29. Polki bi s nasrta dvi bedeve i dva hrta. J. Kavašin 184.

BEDĚVIJA, f. *kobila dobre (arapske) pasmine od tur. bedevi, koje vidi kod bedev.* — *Akenat ostaje, samo su u gen. pl. još oba zadna sloga duga: beděvijá, a samo zadni u gen. i instr. sing.: beděvijě, beděvijom. — Dolazi od xvi vijeka, između rječnika u Beliniu (178b) i u Vukovu. Zarobi dvajset jezer deci i žen, tulikaj velikih bedevij za tragu. P. Vitezović, kron. 18. Zaplini tri iljade kobila oli ti veliki bedevija. A. Kačić, razgov. 127. 1 izvede saraj-bedeviju. Š. Stefanac 18. Brza mu je pusta bedevija. Nar. pjes. vuk. 2, 252. Na kobili tankoj bedeviji, 2, 220. Daču tebi suru bedeviju, bedeviju što ždrijebi ždrale, što ždrijebi kože oghevitve. 2, 547. Pa opremi sivu bedeviju. 2, 388. Pa usede saru bedeviju. 2, 453.

BEDĚVIJČE, beděvijčeta, n. ždrijebe od bede-
viječ u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
Još je dałe aće bedevijče. Pjev. crn. 275.

BEDIĆ, m. *ine muško xvi vijeka*. Bedića Zor-
kovića. Mon. croat. 249.

BEDĪJANIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. ‚Bedianić‘. Schem. zagr. 1875. 209. ‚Bedjanić‘. Schem. segn. 1871. 102.

BEDĪXA, f. *domaće tanko platno crno na Krku*

BEDRAST

223

BEDUL

Ranina 16th. isa. 11, 5. Biti će pravda pas bokov
nejgovih a vira odpasaj bedar njegovih. Bernardin
3. Biti će pravda pas bokov njegovih i vira pri-
pašaj bedar njegovih. I. Bandulavić 5. Da sam ja
iziskalac od srea i od bedara. B. Kašić, nasl. 194.
Zglobi bedar njegovih odcijeplvalu se, i kolina nje-
gova jedno u drugo udirahu. P. Radovčić, nač.
294. dan. 5. 6. Kušaj me, gospodine, i izvidi me;
sažgaj moje bedre i moje srea. M. Radnić 276.
psal. 26, 2 Pomažuje bedre ili ti bubrege. J. Ma-
tović 280. Bedre jošt ili ti bubrege, mjesto od
bludnosti (pomažuja). J. Matović 280. Maže ne-
moćnika na bedre ili bubrige. L. Terzić 13. u
srednjem rodu. Ja sami ki iskusaju bedra. Ber-
nardin 21. jer. 17, 10. Izvidajući srea i iskušajući
bedra. I. Bandulavić 45.

3. što je bedra u prednim značenima jedna na jednoj stranu a druga na drugoj, prenosi joj se značene i na samu stranu na kojoj je, s koje je, na kujo je ohrnuta, latus: a) taka strana u pravom smislu, t. j. gdje je doista i bedra u značenju koje je pod 1 i 2. u. Ustavsi u gluho noći doba polako uzela je sina moga od bedre moje (de latere). N. Ranina 70th. 1car. 3, 20. Motahu t' se ureda skakčući nogami, plesući poreda, zavrg se glavami; palho ti bedrami pojduju svrtaje razmašćući prasami, stegna podžimaje. M. Marulić 11. Nih ti z bedar stranom kolesa šćićika. M. Marulić 13. Uzela jest sina moga od bedre je. I. Bandulavić 61. Drzi se svjetja od stara, da salve hodi uz bedru za hine Poslov. danić. 20. Salvejo imaju na ohe bedre po jedan gep. M. Đ. Mišićević, vee. 116 — b) u prenesenom smislu s koje god strane zaklon ili ograda i u općem strana kuću u ograda, isporedi rebro. od prošloga vijeka. Cetire grada strane visokina bedrim brane. J. Kavašin 189. Bedra se zove i strana kuće i ograda kakve koja ima vise strana. J. Grupković. 4. što je s bedrem u preom značenju sastavljeno steno, prenos se značenje i na stegno, femur, i to od XVI vijeka, ali rječko sa sejcem pouzdano. i ženskom rodu. Na bedri (in femore). Anton Dalm., ap. 19, 16. Žena pala s visoka mista i privsi jednu kost nad bedrem a drugu i bedri, ter se ne mogaše obrnuti sama. J. Banovac, pred. 142. Budući andeo š inni se rvući udaria u žilu od bedre, ostade svega života rom. A. Kacić, kor. 34. gen. 32, 25. Ototoli debelo kao moje kojoćeno: ako li čes i debłe, kao moje i bedre. Nar. posl. vuk. 214. Te Turuća paška poturila obje mu je bedre salomila. Nar. pjes. vuk. 4, 412. Slomio mu bedre obe dvije. Ogled sr. 390.

BĚDRÁST, adj. magnis lateribus praeditus.
samo u Stuličenu rječniku.

BĚDRASTAN, bedrasna, adj. rivi bedrast. samo
u Stuličernu rječniku, za koji će biti i načinjeno.

BĚDRENÍ, adj. laterarius: bědreni prag, vidi
dovratnik. Samo u Vakoru rječniku (gdje staji
da se gorori u Ioci), isporede bedra pod 3.

BĚDRENICA, f. 1. goveda bolest u bedri. u
naše crijeme, izmedu rječnika samo u Vakora
(dodat), gdje staji da je нем. milzbrand. biće
lumbago. glasi i bědrenica u Srbiji u okruga ca-
lekskom. I. Kovacević, isporedi bedreni. — 2.
pomaješe u mn. bedrenice, lateraria: dviše greda
na basmaricima, jedna s jedne a druga s druge
strane, i koje su nuljarli basamač. S. Vuković.
Ploče što se oko mreca meću da se na ndi nastoni
poklopimica kako se ne bit dodijevalo mreč. J.
Grupković.

JEDRENÍCI, bedrenikā, m. cidi bedrenica pod
1. samo u Vakoru rječniku (dodat).

BEDRENÍČAK, bedrenicka, m. pimpinella.

isporedi bedrenk, od koga je i postoalo. u Stuli-
cevu rječnika i iz njega u jednoga pisca našega
cremena: pimpinella saxifraga L. B. Šulek, im 11.

BEDRENÍK, m. pimpinella. u Stuličenu rječ-
niku. pimpinella saxifraga L. B. Šulek, im 11.
isporedi bedrinac.

BĚDRĚNÁČA, f. os ilii. J. Pančić, zool. 98.

BĚDRĚNĚ, u. incessus in latera. isporedi be-
driti se. samo u rječnicima Belini (162a) i Stu-
líčeu.

1. BĚDRICA, f. 1. dem. bedra. od prošloga vi-
jeka, izmedu rječnika samo u Stuličenu i Vakovu.
sada samo u pjesmama i to ne kao umatieno nego
kao i bedra. Od bedrice ćorde povadiše. A. Kačić,
razgov. 28. Od bedrice sabłu izvadio. Nar. pjes.
vuk. 2, 28. On poteže sabłu od bedrice. 2, 120.
O bedrici sabła dimiskija. 1, 373. A zvekeće sabłą
o bedrici. 3, 519. Niz bedricu pozvekuje ćorda.
Nar. pjes. petr. 2. 176. — 2 něka kisela jabuka
erena i zelena. B. Šulek, im 11. isporedi bedriza.

2. BĚDRICA, f. u pjesmi někakac grad u Ugarskoj, može biti Bistrica u Erdełu. Od Bedrice i od Dule grada, od Budima i od Varadina. Nar. pjes. kras. 1, 66.

BEDRIĆIĆ, m. prezime: xv vijeka. Pred kuću
Bedrićića. Mon. croat. 118.

BĚDRIKA, f. někaka jabuka. u naše crijeme,
izmedu rječnika samo u Vakoku. U pecenicu (o
božiću) neki turaju da se ispece jabuka bedraka,
pa je ostavlaju, zlu ne trebala, kad koga boli
preko srede. M. Đ. Mišićević, živ. 2, 21.

BĚDRINAC, bědriná, m. pimpinella. od prošloga vijeka, izmedu rječnika samo u Stuličenu. Uzmi korena od bedrinca. Z. Orfelin 265. Bedrinac, pimpinella. 188. Pimpinella saxifraga L. J. Pančić, flora biogr. 215. isporedi bedrenik.

BĚDRINICA, f. sabłu što se o bedri nosi. samo
u pjesmi i iz nje a Vakovu rječnika. Povadiše
sable bedrinice. Nar. pjes. vuk. rječ. 19b.

BEDRIŠIĆ, m. prezime: prije našega eremena.
S. Novaković, pom. 121.

BĚDRITI SE, bědrím se, impf. transversim
ire, ići koračajući ne praco naprijed nego na
stranu. isporedi bedra pod 3 i bočiti se, rebriti
se. Od XVI vijeka, samo u rječnicima Mikałiniu
(ad latus ire 11. 21), u Belini oblique procedere
162a) što se bedri u hodenu, in latera procedens
(163a), u Bjelostijenčeen (ad latus ire) i u Stuli-
cevu (transversinm ire).

BĚDRO, n. cidi bedra.

BEDROBOLAN, bedrobolna, adj. ischiacus. samo u rječnicima Belini (654a) i Stuličenu. može biti da je rijeeć načinjena za rječnik, što je bez sumne u Stuličenu rječnika. bedrobolest, bedrobolestan, bedrobolesnica, bedrobolesnik, bedroboleće, bedrobovlavije.

BEDROBOLNICA, f. ischiaca. samo u Stuli-
cevu rječnika. riječ će biti načinjena za rječnik.

BEDROBOLNIK, m. ischiacus. samo u Stuli-
cevu rječnika. riječ će biti načinjena za rječnik.

BEDUÁST, adj. krupna tijela i še čuti. Od
tur bed-hu, zločud Gorori se u Dalmaciji. M.
Pavlinović.

BEDUATI SE, beduam se, impf osijecati se
na koga, okašati se, invehi. postane cidi kod be-
duast. Gorori se u Dalmaciji. M. Pavlinović.

BEDUL, a jednoj pjesmi u pripjecu; biće tur-
ski be, koje čuti, i dur, staji: Jadul bedul duli-
stan. Nar. pjes. vila 1866. 323.

BEGIĆ

225

BEGOVICA

66. Da se skoro misli udomiti za nekakvim Begićem Asanom. Nar. pjes. vuk. 1, 395.

2. **BEGIĆ**, m. *prezime*, koje postaćem može biti u *srezi* s imenom Began, koje *vidi*. Luka Begić. Schem. herec. 1873. 254.

BĚGIN, adj. heka se bara u Srbiji u okrugu čuprijskom zore Begina bara. Livada u Beginoj bari. Sr. Nov. 1866. 262. 1873. 723.

BEGINA, f. *vidi* Begemina. Fesak ču joj ku-
pit', Beginu ču ћbit'. Nar. pjes. vuk. herec. 292.

BĚGINICA, f. 1. žena begova. isporedi begova. Ja pašica a ti beginica. Nar. pjes. vuk. herec. 82. — 2. kći begova: u jednoj pjesmi dolazi o dejoji po imenu Mariji kojaj se otac nazira ban od Budima'. isporedi beg. Beginica šemu govorila. Nar. pjes. vuk. herec. 15.

BĚGIŇA, f. žena ili kći kakoga bega, gospođa. u Vukovu rječniku, gdje stoji da se govorii u Dubrovniku kao gospođa. isporedi beg.

BEGLEN-, u jednoj pjesmi mjesto begler-: Oj boga mi, Beglen-begoviću! Nar. pjes. srem. 23.

BĚGLER-BĚG, m. turski begler-begi, glavni upravičite zemljski, koji pod sobom ima druge manje, kao beg nad begovima. Dolazi od XVI. vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Hodi begler-begs na Tisu. Lětop. Šaf. 84. Mjesto je ono dano bilo natojevskom begler-begu. I. Gundulić 328. Navaљuje s kapićiјami, beglerbić. J. Kavaņin 270. S begler-begom svojijem sestrićem. Ogled. sr. 68.

BĚGLER-BEGSTVO, n. vlast begler-begova. u jednoga pisca XVII. vijeka. Taj čas čestita ti beglerbegstva rumelskoga. I. Gundulić 509.

BĚGLUČEÑE, n. operaeh servae praestatio. samo u Vukovu rječniku. isporedi beglučiti.

BĚGLUČITI, běglučim, *impf*. angariam praestare. Od begluk. U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. — 1. u pravom smisłu, nprelazno: Beglučili su mu (čitluk-sahibiji) ļeti u połju, i to od prije najviše u nedjełu, a poslije i u druge dane. Vuk, živ. 259. Poslije su mu beglučili o svojoj hrani. 259. — 2. također u pravom smisłu, sa se, pasirno, bez subjektα: Dok se beglučilo samo u nedjełu, čitluk-sahibija je hrano sełake. Vuk, živ. 259. — 3. trošiti što ne misleći platiti, kao da bi bilo begluk, carsko, gdje se presipłe, gdje ne treba čuvati; prelazno: Sełani begluče crkovno vino (u Dalmaciji). M. Pavlinović.

BĚGLUČKÎ, adj. što pripada begluku. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. a) državni, publicus: Da je u Beogradu na beglukim puškama radio. Prot. šab. mag. 124. — b) vlasevski, begovski: Beglučki čardak, ambar. Vuk, rječ. 19b.

BĚGLUK, m. turski beglik, što pripada begu, i to ili državnom gospodaru a po tom i državi, ili begu vlastelinu. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. — a) fiscus, aerarium, državno dobro: Da mu vinograd ostane u begluk. J. Banovac, pripov. 174. Uze mu u begluk sve što imade. J. Banovac, pred. 91. Sva žena begova dobra okrenu u begluk ili ti uzmu u haznu u krajevsku. F. Lastrić, ned. 107. Eto Pride jurve u begluci. I. Zaničić 30. Mal da joj dode sav u begluk. Prot. šab. mag. 23. Svaka žena ima katekse s vrata skinuti, za što, ako se kod koje nađu na svatu, oće se s vrata skinuti i u begluk uzeti. 106. Galiju mu uzme u begluk. Nar. prip. vuk. 237. Uželi mu sve u begluk. Vuk, rječ. 19b. Ja bih šega dobro darovao, na Cetiņu dvore sagradio,

a dao mu hranu iz begluka, da je šemu dosta do vijeka. Nar. pjes. vuk. 4, 465. Vojnicima daju barut iz begluka. Vuk, rječ. 19b. Nije to begluk (reče se kad se što vravo radi, ili prosipa). Nar. posl. vuk. 218. Kad ja vidim dragog u dečermi, baš kakono mulu u mošćeni; kad ja vidim dragog u belnuku, baš kakono pašu u begluku. Nar. pjes. vuk. 1, 237. Livađa u begluku. Sr. Nov. 1873. 1055. Krčevina u beglucima 1867. 315. — b) rad za državu ili za bega vlastelina, angaria, opera serva; isporedi tlaka, robija. Otišli na begluk. Vuk, rječ. 19b. Dok se beglučilo samo u nedjełu, čitluk-sahibija je hranio sełake i to vrlo dobro, i mladež je na begluk isla rado kao na mobu. Vuk, živ. 259. Turski begluk u tebe je šala? Nar. pjes. juk. 557. — u tom se značenii prenosi i na čelad koja taki rad radi: Begluk kupi Suzica kadija. Nar. pjes. juk. 556.

BĚGO, m. hyp. beg. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Akcenat se mijena u voc.: běgo. — 1. u pravom smisłu: na šemu begovaše. Nar. pjes. vuk. 1, 337. Š ním se bego u lice połubi. 2, 419. Ču li mene, od Gusina bego! 4, 213. Ivan-bego i s ním Obren-bego. 3, 55. Tu pogibe bego Memed-bego. 4, 351. isporedi beg. — 2. ime muško, može biti ispreca samo nadi-mak, pa poslije i kao pravo ime: a) ime Tur-cima: Na sramotu Begu i Mus-agi. Nar. pjes. vuk. 1, 494. Vuče misli, Begu govorio. 4, 125. Pred četom je Bego (bego') Zotovića, za Begom je Sušo Ġakovića. 4, 125. Ogled sr. 175. — b) u hrišćama; isporedi Began: I od Brda Vojvodića Bego Nar. pjes. vuk. 4, 78. Pred šima je Đuka-nović Bego. 4, 121.

BĚGOJEVIĆ, m. prezime i ime selu. Od imena kaje samo ne dolazi a glasilo bi Begoje od Běgo (Began); isporedi Bego 2. Jovan Begojević. D. Avramović, sv. gora 267. — kao ime selu dolazi prije našega vremena u jednom spomeniku, ali samo po imenu: Begojevićs. i u mn. Begojevići. S. Novaković, pom. 124.

BĚGŮLÎN, Begołina, m. *selo u Srbiji u Toplici*. Krene se iz Begołina. Rat 105. može biti da je pogrješka mjesto Belońin, koji *vidi*.

BEGOM, m. *vidi kod* begam.

BEGONIĆ, m. prezime *xvi* vijeka. Martin Bego-
nović. Mon. croat. 272.

BĚGOV, adj. što pripada begu. Mehmed-be-
govu. Mon. serb. 555. Kroz begove doline. Nar.
pjes. vuk. 1, 195. Gledala ga begova kunada. 1, 459.

BĚGOVAC, běgōvca, m. 1. begov čonjek. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Begovac je begovac, ako ne će imati ni novac; a magarac je magarac, ako će imati i zlatan pokrovac. Nar. posl. vuk. 11. — 2. dva sela u hrvatskoj krajinj: a) blizu Sluňa. Schem. segn. 1871. 59. Razdjej. 28. pogrješka, Beovac'. Šem. prav. 1878. 68. — b) blizu Plaškoga. Šem. prav. 1878. 66. — 3. neko mjesto pod livadama u Srbiji u okrugu biogradskom: Livada u Begoveu. Sr. Nov. 1867. 248.

BĚGOVAČA, f. *selo u Hrvatskoj u podžupaniju belovarskoj*. Pregled 81.

BĚGŮVATI, běgujěm, *impf. biti beg. u naše vrijeme samo u nekih pisuća*. Voliji si prosjačiti nego li begovati. S. Ľubiša, prip. 176. Da beguju. M. Pavlinović, spis. 76.

BĚGOVICA, f. žena begova. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Snuje platno begovica mlada. Nar. pjes. vuk. 1, 610. Otvor' vrata, mlada begovice. 3, 433. muževle ime može

I

15

BEGOVIĆ

226

BEJAZ

strajuti sprijeda turskim činčim bez promjene:
Kad to čula Omer-begovica. 1, 561.

BĚGOVIĆ, i BĚGOVIĆ, m. prezime, prvo od
běg a drugo od běgo; u Turaka i u hrišćana:
u hrišćana po nadimku, kojim su ih zvali jedna-
čeći ih s turskom gospodom (isporedi beg i bego).
— a) u Turaka: Jese Begović. Letop. šaf. 77.
ali je tu pogrješka mjesto beg. Daničić 3, 528.
Ka' je mene dizdar Begoviću jubio me i darovao
me. Nar. pjes. vuk. 1, 389. običnije s očinijem
imenom sprijeda: Od Turčina Feti-begovića. Nar.
pjes. vuk. 1, 585. Krsto vata Asan-Begovića. 4,
101. — b) u hrišćana: Plemeniti Begovići. J. Ka-
vaņin 133. Pa ga pita Tripko Begoviću. Nar.
pjes. vuk. 4, 390. Svetozar Begović. Rat 365.

BĚGOVIĆ, Běgovičă, m. pl. selo: a) u hrvat-
skoj krajinj blizu Petrinč. Šem. prav. 1878. 72. —
b) u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović,
reč. 160.

BĚGOVINA, f. zemła begova: tako se zove i
sada nieka zemłu u Srbiji u okrugu čuprijskom:
Niva u begovini. Sr. Nov. 1873. 700. Zemłu a
mesu begovini. 1874. 300. s dodanim sprijeda
imenom Ivan zove se u pjesmama negdašna dr-
žava Irana Crnojevića: To je bila Ivan-begovina.
Pjevan. crn. 300.

BĚGOVÎŠTE, n. neke zemle u Srbiji u okrugu
vajevskom, požarevačkom i jagodinskom. Zemłu a
u begovištu. Sr. Nov. 1873. 535. Niva u begovištu.
1873. 282. 1875. 1409.

BĚGOVO, n. mjesto pod livadama u Srbiji u
okrugu krajinskom. Livada u begovu. Sr. Nov.
1874. 305.

BĚGOVO BŘDO, n. selo u hrvatskoj krajinj.
Razdjej. kr. 10.

BĚGOVO RÁZDÔLE, n. selo u hrvatskoj kra-
jini. Schem. segn. 1871. 68.

BĚGOVO SĚLO, n. selo u Bosni blizu Ku-
presa. Schem. bosn. 1864. 75. T. Kovačević, bos. 35.

BEGOVĐANIN, m. prezime, koje će biti po-
stalo od nepoznata mjesta Begove vode. Petar
Begovođanin. Rat 226.

BĚGOVSKÎ, adj. što pripada begu kojemu god
a po tom i nekomu. u naše vrijeme, između rječ-
nika samo u Vukovu. Tu on nade sina begov-
skoga. Pjevan. crn. 66. Begovske je dvore popalio.
Nar pjes. petr. 2, 16.

BEGT-, vidi bekt.

BEGUM, turški begim, gospoda (udova carica,
udovica velikoga gospodina): u jednoga pisca xvii
vijeka dolazi kao ime Turkini ne mijeňauci se
po oblicima: Lijepa Begum uza ń staše. I. Gum-
dulić 538. Begum lijepu uza se drži. 540. U ime
lijepe Begum svoje. 541. Begum lijepe Agamkiše
na čelu je ime upis'o. 535.

BĚGZA, f. hyp Begzada. Svoju ču ti Begzu
pokloniti. Nar. pjes. juk. 218.

BEGZÁDA, f. od tur. begziale, begoro dijete,
plemić; dolazi u pjesmama kao ime Turkini. Pre-
lijepa Borića Begzada. Nar. pjes. vuk. 1, 445.

BEGZÁDIČ, m. od tur. begzade, begor sin,
plemić, dolazi kao prezime Turcima: Zli Begza-
dić Omer-aga. J. Palmotić, dubr. 9. Ufatiše emina
Begzadića. Norini 84. Smil-beg Begzadić. Vuk,
nar. pjes. 1, 1824. xxx.

BEHALIJEVO, n. selo manastira Ravaniće xiv
vijeka u Srbiji. bilo je negdje na Moravi. Mon.
serb. 198.

1. BĚHÂR, behára, m. poculum, vidi pehar. xv

vijeka, između rječnika samo u Daničičevu. Dva
behara si verigami i si kupićami. Spom. sr. 1, 169.

2. BĚHÂR, behára, m. arap. behâr, mirisavo
korijene i cvijeće i nički vijet, bupthalmum, aro-
mata. samo u naše vrijeme, između rječnika samo
u Vukovu, gdje se dodaje da se govori u Bosni
po varosima i da je cvijet. Snijeg pade na behar
na voće. Nar. pjes. vuk. 1, 221. Klas mu otezao
i pretezao od božjega dara i behara. Nar. pjes.
herc. 352. Jednu kitu bijela bара, drugu kitu
žutoga limuna. Nar. pjes. petr. 1, 304. u pjesmama
jorgan od behara vala da od tkavia po kom su
cvijetovi: Da sašijem jorgan od behara. Nar. pjes.
vuk. 1, 264. Da navezem jorgan od behara. 1, 328.

BEHEMOTOV, adj. što pripada nekoj zvijeri
koja se zove hebr. behemoth (u starom zavetu,
job. 40, 10) i o kojoj nički misle da je slon. ispo-
redi bemota. Od nenavidosti Bezebubove, rad
koje Isus dade sebe; od linosti Behemotove, radi
koje saše Isus s nebesa. I. Ančić, svit. 57.

BEHNUTI, behnem, impf. concitari, concitare,
speculari. samo u naše vrijeme u jednoga pisca,
bići od tur. byhmak, łutiti se. — 1. neprelazno: a)
subjekat živinče, kao zuzirati, plašiti se, conster-
nari: Jer od vučijah behne koćih dlaka. Osvetn. 2,
146. — b) subjekat čelade, kao plaho poglédati, na
opreza čekati, prežali kao u zasjedi, speculari:
On čeznući odakle će Turci, da nahrani druga-
rienu mesa; oni behmuć odakle će Luka, da ve-
zana vode na Trebińe. Osvetn. 2, 56. — 2. pre-
lazno: ohjekat živinče, kao plašiti, concitare: Nu
l' se krene, plahu zvjerku behne. Osvetn. 2, 41.

BEHOJEVIĆ, m. prezime; XVII. vijeka. S Iva-
nom Behojevićenu. Stat. pol., ark. 5, 308. dolazi
i bez h: Beojević. 311. 312. isporedi Behović.

BEHOVIĆ, m. prezime; XVII. vijeka. Ivana Be-
hovića. Stat. pol., ark. 5, 314. istomu je prez-
ime i Behojević, koje vidi. Postańem je od imena
Beho, koje nije u običaju, a koje bi moglo biti
hyp. od Berislav.

BĚHŮK, m. terror, plašna koja biva vikom i
prijetinom, kao bah (vidi 1 bah), u naše vrijeme
u Dalmaciji. biće načineno od uzvika be, koji je
uzet za prijetinu i zadržano mu h, koje ima u
turskom, ako se doista govori sa h. Ne mogu ži-
viti od negova behuka. On misli sve behukom (vi-
kom i prijetinom). M. Pavlinović.

BĚHŮT, behuta, m. vidi kod bevut.

BĚJA, f. pudenda puerilia, kíta, kíta (u dje-
teta). u Srbiji u rajevskom okrugu. J. Kovačević.
Postańa neznana: prema kíta moglo bi se mi-
sliiti da je riječ jedna sa starim věja (grana),
promijenivi v na b; od kor. va, mahati. isporedi
jvjetak.

BEJAN, turški bejân, jasno. u jednoj pjesni u
pripjevu: Urodile žute kruške, de bejan, de jor-
gan, de šalić, de verić. Nar. pjes. vila 1866. 274.

BĚJAŠTICA, f. daš sela u Srbiji u okrugu
topličkom: Gorna i Dońa Bejaštica. Sr. Nov.
1879. 176. mješlani još govore sa starijim akcen-
tom Bejštica.

BEJAZ, turški bejáz, bijet, albus. od prošloga
rijeka (vidi pod b). a) kao adj., ne mijeňauci se
po pačičima. A sad nosim bejaz hanterim. Nar.
pjes. vuk. horc. 114. i bez j: A svrh toga bez
anterija. Nar. pjes. juk. 140. — b) kao subst.: aa)
o čunjeka: dolazi kao nadimak prošloga vijeka:
Petar Bejaz. Bud. spom. glasn. II. 3, 74. — bb)
bio koń, bijelac: Beg Ali-beg uzjaha bejaza. Nar.
pjes. juk. 494.

BEJICA

227

BEKO

BĚJICA. f. dem. běja. u Srbiji u okrugu ca-
levskom. Ł. Kovačević.

BEJKA, m. ime muško u Srbiji. Sr. Nov. 1878.
328. Postašem od Bejo, koje može biti hyp. od
Berisav, prem da Bejo toga postaňa sam ne do-
lazi. isporedi Bejna.

BEJNA, f. žensko ime. prošloga vijeka. Bejna
Maslakova. Bud. spom. glasn. II. 3, 73. Bejna ud-
vica. 234. Postašem od Beja, koje može biti hyp.
Berisava, prem da sama Beja toga postaňa ne
dolazi. isporedi Bejka.

BĚJO, m. hyp. Bećir. Od Lijevna Lijevnanin'
Beja. Nar. pjes. vuk 3, 263.

1. BĚKA, f. ime oveći. od bekati, bečati. samo
u Vukovu rječniku (gdje se napomiše da se yo-
vori u Grbju).

2. BĚKA, f. ime žensko u Srbiji. Ł. Kovačević.
Postašem će biti hyp. od Berisava.

3 BĚKA, m. ime muško u Srbiji. Sr. Nov.
1878. 328. Postašem može biti hyp. od Berisava.

4. BEKA, m. hyp. Bećir. No je majka Beka
Turčnova; skoro joj je Beka poginuo. Ogled.
sr. 185.

BEKAC, bekca, m. scarabaeus stercorarius,
gororaf. Od tal. beccino, beccamorto, grobar.
U jednoga pisca prošloga vijeka, u koga dolazi
griješkom i sa g pred c. Prilični bekcom skara-
beom. F. Lastrić, ned. 418. Jeste li vid'li one
begce' erne, koji na evit i miris ni pogledati ne
će, a kako nadu na putu skotinu košku, oko
ne se zabavaju, privlace i nòm se rane. 418.

BEKÀNOT, m. tal. beccanotto, scolopax galli-
nago, kokosčica. U Dubrocniku. M. Vodopić, slo-
vin. 1880. 31. isporedi šuka.

BĚKÁNE, n. balatus. Glas bekanja u krotkostia
one (ovčice) uzdvižu. A. Vitačić ist. 2.

BĚKÁR, bekára, m. tal. beccaro, beccaio, mesar, komardar, kasapin. samo u Mikałinu rječniku (202), a govori se i sada u hrvatskom primorju. isporedi Bikar.

BĚKARICA, f. ime kozi. od bekati. u Vukoru
rječniku (gdje se napomiše da se govori u Grbju).

BEKARIĆ, m. prezime; XVI vijeka. Gašpar Be-
karić. Mon. croat. 301. postašem može biti od
bekar.

BEKÀRIJA, f. tal. beccaria, laniarium, mesnica,
mesarnica. samo u Mikałinu rječniku (202), a i
sada se govori u hrvatskom primorju. isporedi
bikarija.

BĚKATI, běkám, impf. balbutire, tepati. samo
u rječnicima Bjelostijenčevu, Jambrešićevu (1, 63a)
i Stuličevu (u kojemu je pracs. bekam i bečem,
balare). Od glasova be.

BĚKAV, adj. balbus, tepav. samo u rječnicima
Bjelostijenčevu (pridac.) i Jambrešićevu (63). Od
bekati.

BĚKAVAC, békâvca, m. balbus, tepavac. samo
u Bjelostijenčevu rječniku.

BĚKAVICA, f. 1. sricaše u bukvaru. syllaba-
rum prolatio. u naše vrijeme, između rječnika samo
u Stulićevu i Vukovu. Uci bekavicu; izučio beka-
vicu. Vuk, rječ. 21a. Kad dač izuči bekavicu, onda
uzme časlovac. Vuk, dan. 2, 119. — 2. balans.
u připovijeci naziva se tako ovea: Nadoh selo
manitijeh ljudi, i naprosih stov tekavica i trista
bekavica. Vuk, rječ. 21a.

BĚKAVITI, běkavim, impf. literas syllabasque
componere, sricanti. samo u Stulićevu rječniku, za
koji će biti i načineno.

BĚKČEVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. pišu
ga sa g pred č: Begčević. Schem. bosn. 1864.
XXI. Postašem bi moglo biti u svezi s imenom
Bugo i Began; ali je moglo postati i od imena
koje nije u običaju u glasito bi Bekac, od Beko,
koje također nije u običaju a bilo bi hyp. od Be-
risav, kao žensko Beke (koje vidj). isporedi Be-
ković.

BĚKČIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. -i- je sa-
zeto -iji- od bekčija, koje nije u običaju, od tur.
bekći, stražar. isporedi bešlija. pišu ga sa g pred
č: Begčić. Rat 169. 107.

BĚKE, f. nadimak ženski u Crnoj Gori. samo
u Vukovu rječniku. Postašem će biti hyp. od Be-
risava. akećnut će upravo biti Běke, a u cok.
Běke, pa po vokatira može biti da se tako go-
vori i u drugim padežima.

BĚKEKEKÊ, glasoci kojima se hoće da kaže
kako jarac dreći: Bik lupi jareca, te se stane pre-
metati po košari i stane ga: bekekeke. D. Obra-
dović, bas. 105.

BEKÉLÊNÉ, n. rictus. isporedi bekełiti se.
samo u Vukoru rječniku.

BEKÉLITI SE, bêkêlêm se, impf. ringi, os
toquere, usta kriviti rugajući se. isporedi bečiti
se, od čega je i postalo, i bełiti se. samo u Vu-
kovu rječniku. Bekełiti se na kiti se. Vuk, rječ. 21a.

BĚKEŠ, m. mağ. bekes, hałina muška košom
postučena. u Ugarskoj. Docekao nas u bekešu,
S. Tekelija, łetop. 119, 65.

BEKÉTATI, běkećem. impf. balare, blejati, ble-
kati, bečati. samo u Jambresičevu rječniku (1,
63b) i u Bjelastijenčevu (gdje staji samo u pracs.
i to grijeskom jamčno štamparskom, 'bekeckem'
9a). Od bekati.

BEKETINAC, Beketinca, m. selo u Hrvatskoj
a podžupanjí krizevanoja, mještani gorovo kajav-
ski: Beketinca. Schem. zagr. 1875. 174. Pregl. 65.

BEKETINCI. Beketinaca, m. pl. selo u Slav-
niji u podžupanjí čakoračkoj. Schem. diae. 1877.
25. Šem. prav. 1878. 16. Pregl. 105.

BĚKICA, f. ovis sermone infantium. ovea u
djetišćem govoru. uprako hyp. od běka (koje vidč).
isporedi bečica. samo u Vukoru rječniku.

BĚKIČIN, adj. što pripada Bekici, a to ime
samo se dolazi nego u tom adjektivu, a posta-
nem je hyp. od Beka, koje je hyp. od Bećir. Ne
moj kukać Bekičina majko. Ogled. sr. 185.

BEKĪJA, f. kraj u Herecgorini kod Bročna oko
Lubuškoga. S. Novaković, obl. 50.

BĚKIN, adj. što pripada čovjeku kojemu je ime
Beka (koje vidli pod 4): Bekinoj je majci govorio.
Ogled. sr. 185. Livada u Bekinoj bari. Sr. Nov.
1868. 361.

BĚKNA, f. nadimak ženski u Crnoj Gori. samo
u Vukovu rječniku. Postašem od Běke, hyp. od
Berisava.

BĚKNUTI, bêknêm, pf. 1. balare. bleknuti. u
tom značitu samo u Vukovu rječniku. — 2. reći
be, t. j. otroriti usta i što god reći; dolazi s po-
ricaniem, kad se hoće da kutča de tko ne umije ni
progovoriti o čemu, da ništa ne zna. u tom zna-
čitu u rječnicima Stulićevu i Vukoru. Ne može
ni beknuti. Stulić 12a. Ne zna ni beknuti, t. j.
ne zna ništa, ni progovoriti. Vuk, rječ. 21a. — Po-
staňat kojega je bečati i bekati.

BĚKO, m. tal. becco, jarac, caper. u jednoga
pisca xvi vijeka, u koga dolazi i u mn. talijanski
beki. Ah beki od tudijeh žena, jošte se rugate.
M. Držić 158. Izidi, ter što ćeš, beko jedan? 158.

*

BEKOKAST

228

BELEO

BEKOKAST, *adj. cujuš oculi aliquantulum prominent, u koga su izbčćeno oči. o čeladetu i žirinčetu. samo u Stuličevu rječniku. Složeno od bečiti i oko.*

BEKOVA ŠIBA, *f. vidi* bekовика. samo u Bje-
lostijenčevu rječniku (1, 1261a) i iz šega u jed-
noga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 12.

BEKOVICA, *f. vidi* bekовика. samo u Jambre-
šičevu rječniku (1, 1029b) i iz šega u jednoga
pisca našega vremena. B. Šulek, im. 12.

BĚKOVÍČ, m. prezime; u naše vrijeme. posta-
něm će biti od imena Běko, koje samo ne dolazi
a koje hyp. od Berisav. tome ne bi bila velika
smetna što je akcenat drugi. Pavle Beković. Rat
177. isporedi Bekčević.

BEKOVINA, *f. viburnum, udika. samo u rječ-
nicima Bjelostijenčevu (1, 1261a) i Jambrešičevu
(1, 1029b) i u jednoga pisca našega vremena: vi-
burnum lantana L. i salix vitellina L. B. Šulek,
im. 12. isporedi bekva.

BEKRI, *vidi* bekrija.

BEKRĪČINA. m. augm. bekrija. Ł. Kovačević.

BĚKRĪČ, m. prezime, po ocu koga su zvali be-
krijom. -i- je sažeto -iji-. K. Bekrić. Rat 180.

BĚKRIJA, *f. turski bekri, pijanica, homo ebr-
osus. u naše vrijeme. Kad stoji sprijeda pred
imenom vlastitijem, može ostati sa sevijem turski
bekri, inače dobiva nastavak, te glasi bekrija. —
a) s nastavkom: Ko imaše koła od megdana,
okreće ga po poju gilita; ko l bekrija, nagiñe
čuturom. Nar. pjes. vuk. 2, 544. Bekrija je ta
nnesčan derviš. 2, 273. Pod barjake pokupu
nuake, sve bekrije goreg od gorega. 4, 356. — b)
bez nastavaka: Bekri-Mujo. Nar. prip. vuk. 307.

BEKRĪJĀNE, n. pijanērīc. Ł. Kovačević.

BEKRĪJATI, bekrijām, *impf. pijančiti*. Ł. Ko-
vačević. *Od bekrija.*

BEKŠA, *f. neko* selo koje se pomućn prije na-
šega vremena samo po imenu: Bekša. S. Nova-
ković, pom. 124. Može biti da je pogrješka mjesto
Beška.

BEKTEŠEVIĆ, m. prezime Turčinu. A za Rńom
Bektešević Zeko. Ogled. sr. 487.

BEKTEŽ, m. selo u Slavoniji u požeškoj pod-
županiji. Schem. zagr. 187. 42. pišu i sa g pred
t, kao da bi mu znali postaše: Begtež. Pregled
91. postašem će biti tursko ime (kod Carigrada
ima selo Bek-taš, koje može značiti stražarski
kamen).

BĚKUTA, *f. convicium in cultrum plicatilem* obtusum pravum, *tupa rđava britva. samo u Vukovu rječniku. Riječ tamma, bez sumne tuđa: može biti od tal. piccozna, mala sjekira.*

BĚKVA, *f. salix vitellina L. i salix viminalis*
L. *u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek,*
im. 12. *isporedi bekovica, bekovina. Riječ tamma*
*postaňa: u Slovaka ima beka (setzweide), u Rusa*
*bekovina (salvia horminum L.); može biti od*
*kor. bhak, savijuli, sukati, vezati. isporedi bečiti,*
*bacati.*

BĚKVÁR, m. stablo bekve. B. Šulek, im. 12.

BĚKVICA, *f. salix vitellina L. B. Šulek, im.*
*12. isporedi bekva.*

BEL-, koje se vječiti tako pociju u nijušu odje
u redu, nih treba gledati među onima kojima je
početak bijel- ili bjel- ili bio-.

1. BĚLA, *f. ime žensko. između rječnika samo*
*u Vukovu. gorori se i u južnom govoru tako sa*
*e, ali će opet biti postašem od bio, bijela A za*

samu Belu Stanišića. Ogled. sr. 131. dolazi još
xiv vijeka, ali samo u spomeniku latiniski pisanu:
*Bella'. Mon. rag. 1, 121. isporedi Bijelâ.*

2. BELA, m. ime muško. vidi Bijela.

3. BĚLA, *f. selo u Hrvatskoj u podžupaniji*
*naraždinskoj. Schem. zagr. 1875. 121. Pregl. 44.*

4. BELA, *f. s pridjecom blažena: blažena bela, matricaria L. B. Šulek, im. 12. 532.*

BELAISATI, belaišem, *pf. i impf. incommodum* accipere, *naići na zlo, nači se u kakom inkomu, ograsiati, nagaziti, udariti na belag, u zlu biti. U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Od arap. belâ, nesreća, zlo. — 1. pf. u Vukovu rječniku. — 2. impf.: Mučimo se i belaišemo; dâko da bog da posle nas bude boje. M. Đ. Milićević, već. 36.*

1. BĚLĀJ, belāja, m. arap. belâ, nesreća, zlo, bijeda, malum. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. isporedi belav. Nut belaja! I. Zaničić 34. Ja ne znadem koji belaj sada. M. A. Rełković, sat. 70. Videći se izbavljen belaja. D. Obradović, živ. 28. No da vidiš hala i belaja! Nar. pjes. vuk. 3, 193. Bog te sačuvaо Turčina zulumčara i ņegova belaja. Vuk, kovč. 126. Kad se Twuci vidli na belaju. Pjev. 54. Prodi mi se vraga i belaja. 32. Udario sam na belaj. Vuk, rječ. 21a.

2. BĚLĀJ, Belája, m. ime mjestina, gledaj Bijelaj.

3. BELAJ, *m. prezime; u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 258.* može biti da e staji mjesto je.

BELAJAC, Belájca, m. čorjek iz Belaja (is-
preči Rjelaj; bilo je do skora i prezime pa je pro-
miješeno na Belajčević. Ja se poreklom upravo
Belajac zovem, no mi se otac zavvođa Belajčević,
koje sam i ja zadržao. Milan Belajčević.

BELÁJČEVIĆ, m. prezime; po ocu Belajcu;
isporedi Belajac. Belajčević. Šem. prav. 1878. 82.
gije grijeskom stoji Belajšević.

BELÁJLUK, m. turski belalyk, nesreća, vidi
belaj. Tevdaluče, golem belavljuče! čak ti mene u
Jedreni nađe. Nar. pjes. petr. 1, 224.

BELAMÁRIČ, m. prezime; u naše vrijeme u
Dalmaciji. Šem. šib. 1875. 25. postašem će biti
da je tako promiješeno po talijanskim školama.

BELARVESUM, turski belani versun, da bi
dao belaja! (po tumačiju A. Pačića). u pripovi-\jeci. Hoža zaustavi końa, pa što god je boje
mogao počne puhati na tikvu, govovreći: pi, alah
ti belarvesum. Nar. prip. vrč. 49.

BĚLÁV, beláva, m. vidi belaj. Nama biti bez
belava ne će. Pjevan. 114.

BELBUŠKI, *adj. vidi beobuški.*

BĚLČIĆI, m. pl. selo u Hrvatskoj u podžupa-
niji jaštrebarskoj. Schem. zagr. 1875. 90. Pregled
31. -e- je po kajkavskom i po istoćnom govoru.
isporedi Beočići, Biocić, Bijelčić.

BELČE, *selo na Dunaru blizu Budima, mać*
Bölesko. Šem. prav. 1878. 38.

BĚLČI, turski belki, može biti, vała da, ja-
maćno, fortasse. samo u naše vrijeme. isporedi
belićim či belkinu. Neka ona sagloda vojvode,
belći dosle nije ni videla. Nar. pjes. vuk. 2, 235. Ni
vila, joj belći druga nije. 2, 529. No je nama
belić zemja zedna. 2, 539.

BĚLČIM, *vidi belći. samo u Vukovu rječniku.*
Belćim će i on doći. Vuk, rječ. 21b. isporedi
belkim.

BĚLEC, Belča, m. u kajkavskom govoru ime

BELECI

229

BELOVAR

selu sa zidinama od staroga grada u Hrvatskoj u podžupaniji zlatarskoj. koje bi u južnom gororu glasilo Bijelac. Bijelca. Schem. zagr. 1875. 26. Pregled. 60. pomise se od xiv vijeka u spo- meniku latinски pisanu: Castrorum Lober, Belech. Mon. ep. zagr. 2, 59. po ostatku od grada ispod koga je gorori se mjesto loc.: pod Belcem. S. Tumpić.

BELECI, m. pl. vidi kod Biševac.

BELEĆA, vidi Bileća.

1. BELÉGIJA, f. gladilica, brus kajim se ostri kosa ili britra brijaca Od tar. bilegi, brus Ima uza se šekakovu belegiju. Nar. prip. bos. 1, 133.

2. BELÉGIJA, m. prezime Turčinn. Pogubi ga Omer Belegija. Nar. pjes. vuk. 4, 330.

BELÉGIJE, Belégijā, f. pl. mjesto u Bosni blizu Foče. T. Kovačević, bos. 103. isporedi be-
legija.

BELEGIR, m. brdo i Fruskoj gori kod mana-
stira Rakorca. P. Bolić 1, 24.

BELÉGĪŠ, Belegīsa, m. selo u Srijemu. Schem. diac. 1877. 48. Sem. prav. 1878. 15. S. Novaković. pom. 124. Iz Belegiša. Prot. šab. mag. 25.

BELÉGĪŠANIN, m. corjek iz Belegiša, dolazi i kao prezime: Jevrem Belegišanin. Sem. prav. 1878. 15.

BELEJ, m. selo na otoku Osoru. Schem. veglen.
1876. 27.

BELEJIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Lazar Belegić. Rat 1799.

BELENCIJA, f. šekaka tikra. samo u Stuličernu rječniku i iz šega u jednoga pisca. B. Šulek, im. 12.

BELÉNČIJK. belenčuka, m. halka na cratima, zrekir, biocug. M. Pavlinović. Postaia će biti istoga kajega je belezuka.

BELENE, f. pl. selo u Bosni blizu Foče. T.
Kovačević, bos. 103.

BELÉNIĆI. Beléniča, m. selo u Hercegorini između Popora, Kleka i Bobana. M. Dnević. Belenici. Schem. ragus. 1876. 59.

BELÉNZUK, m. vidi belenzuka. Dam joj be-
lenzuk na ruku. S. Tekelija, łaetop. 120, 60.

BELÉNZUKA, f. orbis, grerna: isporedi bilen-
zuka. od tar belezik, narukrica. u naše vrijeme.
između rječnika samo u Vukoru (gdje je samo pl.
belenzuke a u značenim samo narukvice). Akc. u
gen. pl. belenžukā. — a) na ruci što se nosi na-
kita radi, armilla, narukrica, grirna: što se nose
po drije, na seakoj ruci po jedna, za to najčeši
u mn.: Dadoh sekam zlatne belenzuke. Nar. pjes.
vuk. 1, 368. Jedne pleći, tri kavada žuta; jedne
ruke, troje belenzuke. 3, 103 — b) okor na ru-
kama, manicae, isporedi lisice, zavezice. što je na
obje ruke, za to stoji u mn.. A na noge dvoje
bukagije, a na ruke dvoje belenzuke. Nar. pjes.
vuk. 2, 413. — c) na pusei, orbis, grerna, karika,
parta. Skide Luko pušku kršaljinku... na kojoj
je tridest belenzuka, sve od čista žeženoga zlata
Nar. pjes. vuk. 4, 268.

BELES, m. zaselak kod Šarengrada u Srijemu.
Beles'. Schem. diac. 1880. 50. jogrjeske: Beles'.
83. Belec. Pregled 116.

BELESIN, m. ime muško xii rijeka u spom-
niku latinски pisanu, gdje bi s moglo biti i mjesto
š: Per manus Belesini filii Corneli commitis. Mon.
ep. zagr. 1, 7.

BELESLIN, m. prezime; u naše vrijeme Sve-
tozar Beleslin Sen. prav. 1878. 92.

BELETINAC, Beletinca, m. selo u Hrvatskoj
u podžupaniji craraždinskoj, mještani govore kaj-
karški o mjesto a, a po šihora će govoru biti i
e u pravom slojno mjesto je. Beletinec. Schem.
zagr. 1875. 123. Pregl. 44.

BELGRAD, vidi Biograd.

1. BĚLI, turški belli, zaista, certe. samo u naše vrijeme, u rječniku ni jednom. Da je beli ostaviti ne ču. Nar. pjes. juk. 161. Beli nam je vjera na tamanu. 176. Ja se hoču potruditi beli. 164.

2. BELSKO, tursko o mško, vidi Belil. A pred
nima agu Beli-agu. Pjevan. 56.

BELIJAL, m. Belial. isporedi Velijal. Ku sklad-
nost ima Isus z Belijalom? Anton Dalm., ap. 54.

BELIJALOV, adj. što pripada Belijalu. Dica Belialova. I. Ančić, svit. 65.

BĚLIKA, f. ime žensko u Srbiji. biće samo po istočnom gororu sa e mjesto je. Sr. Nov. 1871. 26. (dodat.)

BELIL, m. tursko o mško; isporedi Beli.
Postrnatima agu Belil-agu. Pjevan. 56.

BELINSKO SELO, u. selo u Hrvatskoj u podžupaniji karlačkoj. Pregled 28.

BELITARCI, belitaraca, m. pl. šeke zrijezde u
priporijuća, u kojoj se uzimaju kao šeka češlad:
Hodi tamo, kade Jug i Belitarci skupa spravaju.
Nar. prip. mikul. 9. Dojde k Jugu i Belitarcem.
9.

BELIZOVİĆ, m. prezime Turčinn. Knižu Hasan
Belizović piše. Pjevan. 213.

BELKIM, vidi belčim, u jednoga pisca pro-
šloga vijeka. Bošnači reku: belkim. S. Margitić.
isp. v.

BĚLNUČIĆ, m. dem. belnuk. u naše vrijeme.
između rječnika samo u Vukoru. Oj devojko dil-
beriču n bijelu belnučiju. Nar. pjes. vuk. rječ. 21b.

BĚLNUK, m. vidi benluk, u naše vrijeme, iz-
među rječnika u Staličera i Vukoru. Kad ja vi-
dim dragog u belnuku, baš kakono pašu u beg-
luku. Nar. pjes. vuk. 1, 237.

BĚLO, m. ime muško: u naše vrijeme, tako sa e govori se i u južnom gororu, postašim će biti hiš. od Bjelimir, isporedi Bilo. Belo vse stotinu junaka. Nar. pjes. vuk. 4, 338. Zovje mi Bela barjaktara. 4, 338. Mlogo blago obečaju Belu. 4, 339. Neki Belo Crnogorac. M. Đ. Milićević, srb. 973.

BELOĐULIJA, f. hyacinthus orientalis L. u
jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 13.

BĚLOIŇE, n. selo u Srbiji u knežeračkom okrugu. K. Jovanović. reč. 112. Akeenat nije sa svijem pozdan.

BĚLOIŇSKÍ, adj. sela Belonja. Belošinska reka.
Glasnik 19, 289. M. Đ. Milićević, srb. 827. Be-
loško vrelo. Glasnik 19. 289.

BELOM. m. šeka mjesto kod Dubrovnika xii
rijeka: u to je vrijeme ršla međa dubrovačkoj
semli odl. crškvi sv. Pokrata, kako drše gore
vrše Belomi i sluzata do mlineha. Mon. serb. 38.

BELŐNŐN, Beloňina, m. selo u Srbiji u okrugu
toplíčkom, sreu prakupačkom. Sr. Nov. 1879. 176.

BELOPÁNDARA, f. šeka krupna šlva. samo
u Vukoru rječnika (dodat., qdje se napomini da
se tako zore u Srbiji u okrugu ušičkom). isporedi
bjeloslija, jajara.

BÉLOV, m. adj. prezime, po oču Bélu: Milo
Belov. Magaz. 1868. 70.

BÉŁOV, Belóva, m. nadimak. vidi bjelóv. Jovan Tomić Belov. M. Đ. Milićević, srb. 457.

BELŐVÁR, Belovára, m. vidi Bjelovar.

BELOVIĆ

230

BENA

BĚLOVIĆ, m. prezime, po ocu Bélu Al ne hoće Beloviću Joko. Nar. pjes. vuk. 5, 210. Svetozar Belović. Rat 184.

BELSKI DOL, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji varaždinskoj. Schem. zagr. 1875. 184.

BELŠČAK, m. selo u Hrvatskoj u podžupaniji varaždinsko-topličkoj. Pregled 53. šč- je kaškavski mjesto št, i e će biti mjesto je od ė. Od adj. belski.

BĚLÛD, m. tal. veluto, vidi velut, velud, barsun, kadifa. samo u Mikałunu rječniku (11. 769). isporedi beluk.

BELUK, u vidi belud. od XVII vijeka, između rječnika samo u Bjelostijučevu (kadif). Po ņemu vam šašemo osam aba i pet beluka. Starine 11, 88. Šest gušlev i četiri abe i četiri beluka. 94.

BELVEDER, m. selo u Hrvatskoj kod Rijeke. Schem. segn. 1871. 80.

BELZEBUB, m. Beelzebub. U Belzebuba starašinu od nepodoba izgoni djavole. N. Rańina 59b. luk. 11, 15. Dajuć hvale Belzebubu vitorogu. J. Kavaņin 452. isporedi Velevul.

BELZEBUBOV, adj. što pripada Belzebuhu. Po kreposti Belzebubovoj poglavice djavaoskoga. M. Radnić 218. Od nenavidosti belzebubove. I. Ančić, svit. 57.

BELZEBUBOVAC, Belzebubovca, m. tko se deži Belzebuba. Tko svoga iskršnega nenavidi jest Belzebubovac. J. Banovac, pripov. 228.

1. BĚŁ, m. alburnum, bjelika, bakuła. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se gorori u Slavoniji). — e- je po istočnom govoru mjesto južnoga —je-. od bio, bijela.

2. BĚŁ, m. selo u Ugarskoj blizu Đura. Šem. prav. 1878. 36.

1. BĚŁA, m. 1. ime muško; vidi Bjěła. — 2. čelade koje ima bijelo na oku. Ne reci mi: čoro, dok ti ne rečem: beła. Nar. posl. vuk. 209. — 3. ime volu bijelu u Srbiji. Ł. Kovačević. to je u zagoneci o danu: Leže mrkoła, sav ga svet diči ne može, dok mu ne dode brat beła (běła'). Nar. zagon. nov. 39. isporedi bijeloła.

2. BĚŁA, 1. f. ime žensko u Srbiji. Ł. Kovačević. — 2. m. nadimak muški. isporedi Beło. Andesilić i Beła namiri se. Prot. šab. mag. 5. Todor Beła. M. D. Milićević, srb. 134.

BĚLAJAČKĪ, adj. sela Bełajke. Bełajačka opština. K. Jovanović, reč. 181.

BĚLAJKA, m. selo u Srbiji u okrugu ćuprijskom. K. Jovanović, reč. 181. -e- je po istočnom govoru od -ě-, a 1 je promijeňeno 1: prije se je zvala Belajka. M. D. Milićević, srb. 1135.

BEĻAN, m. prezime, upravo nadimak koji dožali mjesto prezimena, u naše vrijeme u Hercegovini. T. Bełan. Schem. herc. 1873. 254.

BEĻANICA, f. 1. rijeka u Srbiji u okrugu biogradskom. M. D. Milićević, srb. 60. Vodenica na reci Bełanici. Sr. Nov. 1867. 111. i zemła na naja zove se tako: Zabran u Bełanici. Sr. Nov. 1863. 281. Livada u Bełanici. 1863. 156. 1868. 591. — 2. planina u Srbiji u okrugu ćuprijskom. M. D. Milićević, srb. 1091. Oko rhvova Rtna, Bełjanice, Stola i Miroča. M. D. Milićević, več. 259.

BEĻANSKĪ, adj. 1. što pripada selu Bełini u Srbiji u okrugu biogradskom. Bełanska crkva. M. D. Milićević. Bełanska opština. K. Jovanović, reč. 96. — 2. prezime: Nikola Bełanski. Šem. prav. 1878. 27.

BĚLĚNE, n. vidi bekeleňe. J. Bogdanović. isporedi bełiti se.

BELEVAC, Belevca, m. mjesto u selu Koplarima u Srbiji u okrugu kragujevačkom. Niva u mestu Belevcu. Sr. Nov. 1873. 343. isporedi Biševac.

BĚLÎN, Bełina, m. selo u Srbiji u okrugu šabačkom. -e- je po istočnom govoru od -ě-. K. Jovanović, reč. 177.

BĚLINA, f. ime selima. -e- je po istočnom govoru od -ě-. isporedi Bijelina. U Srbiji: a) u okrugu čačanskom blizu Čačka. K. Jovanović, reč. 167. — b) u okrugu biogradskom, srezu kosmanskom. K. Jovanović, reč. 96. pišu ga i Bełino. M. D. Milićević, srb. 109.

BĚLINSKĪ, adj. što pripada selu koje se zove Bełin. Opština bełinska. K. Jovanović, reč. 177.

BĚLITI SE, bêlîm se, impf. vidi bekełiti se. govori se u Lici i u Dalmaciji: Što se bełš na me? J. Bogdanović. M. Pavlinović. Postaćem bi moglo biti od bio, bijela, preko subst. ,beła', i našečinu bi bio početak: smiju se svačemu kao lud zjati tako da se zubi bijele, po tom bi bełiti se bilo upravo luditi se, i odatle bi preslo u značene u kom se govori. isporedi bjeleusna.

BĚLO, m. ime muško. -e- je po istočnom govoru od -ě-. isporedi Běla, Bjěla, Bijeleći. Beło Nikolić. Prot. šab. mag. 128.

BEĻUŠINA, f. vidi kod bjelušina.

BĚMBAŠA, f. nekako mjesto u Sarajeru. Vuk, rječ. isporedi Benbaša. Kolika je na Bełbasi trava, još je jełpša dizdareva Javra. Nar. pjes. vuk. 1, 345.

1. BĚMBEŁ, m nekakav grah u Hercegovini. N. Dučić. Rječ bez sumne tuđa, za sada bliže nepoznata.

2. BĚMBEŁ, m. čelade koje je neġda išlo po Dubrovniku 1 maja (kao Turica 2 febr.); imao je hałinu svu iskićenu zelenijem lišćem i svakojakijem cvijećem; oko neġa su se vili blavori, i jednoga je u ruci nosio i s ņime se igrao; isao je onaj dan i k manastiru sv. Jakova, posto po samenta od grada'. Vuk. rječ. 22. Postaćem može biti da je od poručios, pratilac, koje se pridijevalo grčkom bogu neznabožačkom Ermeju (Ερμης), Merkuriju.

BĚMBER, m. vidi berber. isporedi benberin. samo u naše vrijeme. Bogom brate, Mihate bembere! obrij mene rusu kosu s glave. Nar. pjes. vuk. 3, 350.

BEMOTA, m. hebr. behemoth, koje vidi kod behemotov. A bemota od lijenosti lijenih vała i satire. P. B. Bakšić 226.

BÊN, m. turski ben, mălădeț, naevus u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Smiju 1 mu se beni po obrazu? Nar. pjes. petr. 1, 132. Dostmo moja i dva bena twoja, i dva bena među obrvarama! Nar. pjes. vuk. rječ. 22a. Turkihe a i naše gdjekoje žene po varošima misle da je lijepo imati bene po licu, i za to ih crnom bojom grade i koje nemaju. Vuk, rječ. 22a.

BĚNA, f. 1. turški bön, lud, ludo čelade, stulus. od prošloga vijeka između rječnika samo u Vukovu (gdje se dodaje da se govori u Hercegovini i u Hrvatskoj). — Za płaču špot daje i drži za bene. M. Kuhacević 36. Čudne bene, što sam učinio! Nar. pjes. mar. 79. Kako je bena i ništa ne zna. Magaz. 1868. 63. Idi beno jedna! Idi beno benasta! Vuk. rječ. 22a. — 2. noctua, sova, od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stuličevu, postaňa može biti istoga kao pod 1. Dron, čvrługe, kosić, bene. J. Kavaņin 22.

BENAC

131

BENEČANIN

BĚNAC, bénca, m. 1. lud čorjek. Od bena 1. M. Pavlinović. — 2. dirli tukac. M. Pavlinović. isporedi bena 2.

BĚNÁK, m. hýp. Beno. od xii vijeka: a) ime muško u spomenika latinski pisana rećenoga vijeka. ‚Benach‘. Rački, doc. 90. — b) prezime u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 258.

BĚNÁKOVAC, Běnākōvca, m. planina u Bosni kod Bisća. Zemljen. bos. 51. T. Kovačević, bos. 66. Tako nazrana po Benaku.

BĚNÁKOVÍČ, m. prezime; po oču Benaku. Schem. diac. 1877. 64. Boca 41.

BĚNÁST. adj. stultus, lud (Od bena. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaje da se gorori u Hrratskoj, ali se gorori i izran Hrratske). Idi beno benasta! Vuk, rječ. 22a. Ona će poči za ovoga benastoga čobana. Magaz. 1868. 63.

BĚNÁŠ, m. hýp. od Beno. u jednoga pisca prošloga vijeka, koji tako nazira Benešice: Vidim jošter u životu Benše i Palmotu. J. Kavašin 176. Benaš tvoj Matija Stojić. 177.

BĚNAV, adj. vidi benast. samo u Vukoru rječnika. isporedi benava.

BENAVA, f. benaro čelade muško ili žensko. samo u Stuličiju rječnika.

BENÁVITI, běnāvîm, impf. infatuare, zaludici. od benav. samo u naše vrijeme. 1. prelazno: samo u jednoga pisca: Što bi tude benavili kraći? Osvetn. 3, 29. — 2. sa se, refl, činiti se benan, luditi se, stultitiam simulare. samo u Vukoru rječnika.

BENÁVLĚNE, n. caecitas mentis, simulatio stultitiae. isporedi benaviti. samo u Vukoru rječnika.

BĚNBAŠA, f. vidi. Bembasa. Kad je pođo na Benasu u vodu. Nar. pjes. petr. 1. 260.

BĚNBERIN, m. vidi berberin. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje stoji da se gorori u Cynog Gori). Ti dovedi Petra benberina. Nar. pjes. vuk. rječ. 22a.

BENCETIĆ, m. prezime, xvi vijeka. Mon. croat. 325. 323. od imena koje nije a običa a koje će biti postalo od talijanskoga načinoga od Bene-detto. isporedi Bencetići.

BENCETIĆ, m. pl. selo u Hrratskoj u podžupaniji karlovačkoj. Schem. zagr. 1875. 92. Pregl. 26.

BENCLIN, m. prezime; xvi vijeka. Pavla Ben-clina. Mon. croat. 204.

BENČA, f. neko mjesto među Plavom i Budimom u gorium Polinu xiv vijeka; nominatien nema dra prrde, može biti i Benač, i kao da su bila dra mjesta istoga imena: Meda Čršnim, Goram među Plavom i Budimom... pravo uz brdo među Benici sv gradščkom međom. Mon. serb. 95. Postaňa nepoznata.

BENČEVIĆ, m. prezime. u naše vrijeme. Boca 5. 28. Od imena koje ne dolazi a koje je postalo od Beno.

BENČIĆ, m. prezime xv i xvi vijeka. Dujam Benčić. Mon. croat. 140 Marku Benčiću. 302. od imena koje samo ne dolazi a koje je postalo od Beno.

BENČULIĆ, m. prezime u Dubravniku od xii ili xiii vijeka, koje su pisali i Binčulić, a latinski de Binzola. Mon. serb. 7. 10. Danići 1, 35. isporedi Binčulić.

BENDEK, m. prezime; xv vijeka: upravo ime

mjesto prezimena: Šimun Bendek. Mon. croat. 96. može biti okršćeno Bendic. isporedi Bendeković.

BENDEKOVIĆ, m. prezime po oču Bendeku; dolazi u jednoga pisca prošloga vijeka za Mavra Urbna može biti da to što je bio reda sv. Bendikta, ali sa r mjesto v može biti štamparskom graješkom. U skaza ni Marka Urbina ‚Bendekorića‘. J. Banovac, razg. vi.

BĚNDER, m. grad, u južnoj Rusiji u Besarabiji. S nima Belgrad i Bender obraniti mogu. J. Rajić, boj 47. Kad je vojska pod Benderom bila. Nar. pjes. juk. 518.

BĚNDEŠ, m. samo u zagoneci kao ime psu: Podigle se rogołače, susrete ih rendisalo, hočeće ih rendisati, ne da bendeš ni gledati (odgonetla: orre, kurjak i pas). Vuk, rječ. 22a. běndeš. Nar. zag. nov. 119.

BĚNDIĆ, m. prezime, u naše vrijeme, u Srbiji. Aleksa Bendić. Rat 182. postačnu može biti od nadimka načinena od turskoga bende, sluga.

BENDOGUZ, m. u jednoga pisca prošloga vijeka o crazima. Bendoguzi, sendonogi obraz beče, jazik plaze. J. Kavašin 410. rječ u prroj poli tamna.

BĚNDUSKA, f. vidi. banduska. samo u Stuličiju rječnika. isporedi benduška.

BENDUSKA, f. vidi benduška. Benduška, croćens Pallasii i crocens sativus. Čas. čes. muz. 1852 2, 16. Sulek. im. 13.

BENDĚLUK, m. turski bengilik, trava (različna) što se meće u vino i u rakiju da se čorjek opje i da zaspi kao mrtav, herba soporifera. isporedi bendiluk. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. U vino mu bendělu meša. Nar. pjes. vuk. 1, 543. A u vino meša svako bije, ponajviše bendeluka teška 2, 160.

BENDĚLUK, m. vidi bendělu. Zgotovi mu gospodsku užinu i natoči vina i rakije, u svoje baca bendiluke (‚bendžiluke‘). Nar. pjes. juk. 55. Od po noći san je prevario, da nu Sekul meče bendiluke. 409. Zagrabi mu vode u maštrafi, a zavuče u gepove ruke, te izvadi mloge bendiluke, bendiluke od četiri ruke, te sasipa travu u maštrafu. Nar. pjes. petr. 3, 610.

BENDUR, m. u jednoj pjesmi sremskoj neka gora, a biće Mindur, visoko brdo u Staroj planini na granici srpskoj između Pirota i Ciprorea vidi Mindur. Koha igra, Ovče połe prede; koha igra, Bendur goru prede. Nar. pjes. srem. 101.

BĚNE, m. hýp. Benedictus, vidi Beno. u jednoga pisca prošloga vijeka. Bene i Andre. J. Kavašin 304. Papa Bene. 362. Sveti Bene. 523.

BENÉBREKE, beněbčā, f. pl. vidi benevreke. u jednoj pjesmi prošloga vijeka i u Stuličiju rječnika. Na němu su benebreke od skrleta. Nar. pjes. bog. 87.

BĚNECI, Běnetākā, m. pl. Venetiae. isporedi Bneci, Mleci. dolazi xiii-xvii vijeka, a poslije samo u rječnicima Bjelostijenčern, Jambresičevu i Voltišijnu, a govori se i sada na Rijeci. pred čotpada t, koje neki i pišu. Pride dosti ljudi z Benetak. Mon. croat. 124. Da stoji u Benecehšu u dužda. Mon. serb. 148. Da ga damo do Benetks. Spom. sr. 1. 93. Da oče kraj franački i Beneti pomoći. Mon. croat. 226. Dotegnu do Benetak. F. Glavinić, evit 247. Počiva u Benetcih. 344. Benetkih. 106. Gdi su sada Benetiki uzidani. 106.

BĚNEČANIN, m. Venetus, Mlečanin, Mlečić. u jednoga pisca xvii vijeka i u rječnicima Bjelostijenčern, Jambresičevu i Voltišijnu, u sva tri

BENEČANKA

232

BENEVENTI

,Benečan'. pred čtalo je t, koje pomenuti pisac
piše. Benetčani. F. Glavinić, evit 138.

BĚNEČÁNKA, f. cidi Mletkiha. samo u rječ-
nicima Bjelostijenčeru i Voltigijinu.

BĚNEČANSKÎ, adj. venetus, vidi benetački,
beetački, mletački. samo u Bjelostijenčeru rječniku.

BENEDA, m. i j. ime muško i žensko x1 vijeka
u dva spomenika latinski pisana. Rački, doc. 90.
133. Postańem ne će biti slovensko nego okrženo
Benedictus i Benedicta, prem da drugi drukčije
misle.

BENEDAT, m. Benedictus. isporedi Benedet.
xvi. vijeka. Benedat Zborovčić. Jagić, arkiv. 2,
722. 723.

BENEDEТ, m. Benedictus. od tal. Benedetto.
dolazi od xvi vijeka, ali u oblicima po kojima
može biti nominativ i Benedeto, a pouzdano do-
lazi xviii vijeka s nom. Benedet. — a) u nom.
i vok., kome je nom. Benedet. Benedet opat. L. Ter-
zić. XVI. Sveti Benedete. 100. Kako je odlučio Be-
nedet xiv. A. d. Kosta, zak. 1. 39. — b) u kome
god drugom padežu: Pape Benedeta. A. Gučetić,
doz. mar. 92. I. P. Marki 37. J. Kavańin 212. Sv.
Benedetu. J. Banovac, razg. 114. I. J. P. Lučić.
razg. 80.

BENEDETO, m. tal. Benedetto, isporedi Bene-
det. Benedet. J. Kavańin 361. V. M. Gučetić,
pohv. 79.

BĚNĚDIČICA, f. trara koja se zore i zoreja
stopa, geum urbanan L. tal. benedetta, isporedi
Benedik. Samo u Bjelostijenčeru rječniku (1, 241
caryophyllata) i iz vega u jednoga pisca našega
cremena. B. Šulek, im. 13.

BĚNĚDIK, m. Benedictus. od xv vijeka. Popu
Benediku. Mon. croat. 110. Blaženi Benedik. Le-
top. dukl. črné. 2. Benedika kramara sin. Mon.
croat. 310. Sveti Benediče. I. Ančić, svit. 115. Iz
ove prislavne krvi izide moj prisveti Benedik. I.
Đordić, ben. 8. Papa Benedik. A. Kanižlić, kam. 28.

BĚNĚDIKOV, adj. Benedicti. isporedi Bene-
dik. Sin Benedikov Mon. croat. 57.

BĚNĚDIKOVIĆ, m. prezime, po ocu Benediku.
Mikula Benediković. Mon. croat. 88.

BĚNĚDIKTÁK, m. Benedictus. od xvi vijeka, iz-
među rječnika samo u Belinu (136b) i Bjelosti-
jenčevu. isporedi Benedikto. — Benedikt patri-
jarka. F. Glavinić, evit. 76.

BENEDİKTİN, m. monachus Benedictinus. u
rječnicima Belinu (136b) i Bjelostijenčeru. isp-
redi Beneditin.

BĚNĚDIKTO, m. Benedictus. u jednoga pisca
xvi vijeka u nom., a u drugim padežima i u dru-
gih, ali po iima može biti nominativ i Benedikt.
isporedi Benedikt, Benedik, Benedet, Benedit, Be-
nedat, Beno. — Sveti Benedikto poruči. B. Gra-
dić, djev. 37. Život prislavnoga Benedikta. I. Đor-
dić, ben. 7. pošlednja pisac piše u nom. Benedik,
koje vidi.

BĚNĚDIKTOV, adj. Benedicti. između rječnika
u Belinu (136b) i Bjelostijenčevu. Porođeće Ben-
nediktovo. I. Đordić, ben. 7.

BĚNĚDÍT, m. Benedictus. isporedi Benedet.
Stan ki jim da Benedit. Đ. Baraković. vil. 117.
Benedit papa. L. Terzić 86.

BĚNĚDĪTĪN, Beneditina, m. vidi Benediktin.
samo u Bjelostijenčeru rječniku.

BENEFICIJ, m. beneficium (ecclesiasticum), do-
hodak od imaņa crkrenoga, koje užira pop, i
samo tako imaće. Dobro riste sveti oficij, da za

imit beneficij. M. Marulić 286. Ni ima primati
ploda od beneficijev. S. Budinić, ispr. 146. Koja
imaju koj godir beneficij crikveni. M. Bijanković
2. Kanunici, koji imaju dobročinstva ali benefi-
cije. 117. Po dohodku crkvenomu t. j. beneficiju.
A Kadčić, bogosl. 6. Biskupa u kojega si državi
dostignuo beneficij. 105.

BENEFICIJĀN, beneficijána, m. cidi benefi-
cijat. Ja pop Ilija beneficijan. Mon. croat. 184.
Ne može dugovati kako beneficijan. S. Budinić,
ispr. 146.

BENEFICIJÂT, beneficijáta, m. beneficio eccle-
siastico praeditus, beneficiatus, pop koji uživa
dohodke od crkrenoga imaia. isporedi beneficijan.
Da je koji crkovnak beneficijat. I. Ančić, ogl. 105.

BENEKOVIĆ, m. prezime, xv vijeka, u hrvat-
skom primorju. Martin Beneković. Mon. croat.
161. može biti od Benedik.

BENESTRA, f. vidi banestra. Benestrami. Alek-
sand. nov. 29.

BENEŠA, m. ime muško, koje dolazi xiv vijeka u
spomenicima latinski pisanjem, i to s prijedłogom
de mjesto prezimena: Symon de Benessa.
Mon. rag. 1, 20. isporedi Benešić. Postańem je
od imena Beno.

BENEŠIĆ, m. prezime, od xiii vijeka u Du-
brovniku. Od Beneša, koje vidi. Anšdrēja Bene-
sič. Mon. serb. 40. Dančić 1, 35.

BĚNETAČKÎ, adj. venetus, mletački. isporedi
benetački, Beneci. Od xiii do xiv vijeka. Duža
benetačkoga. Mon. serb. 35. Opšćinč benetačkoj.
39. Vrnez benetačkih. Zak. vinod. 55. Gospoda
benetačka. Mon. croat. 4. Dukats zlatih benet-
ček. Mon. serb. 528. Benetački. F. Glavinić,
evit 247.

BENETAK, Benetka, m. Venetus, Mlečić. is-
preći Benečanin, Benetak. xiv vijeka. Nikola be-
netka. Mon. serb. 180.

BĚNÉTALO, m. koji benče, fabulator longus,
taedium ciens. samo u Vukovu rječniku.

BENETÁNAC, Benetánca, m. Venetus, Mlečić.
isporedi Benečanin. samo u Jambrešićeru rječ-
niku, i to kajkarski Benetanec (1, 1018b).

BENETANSKI, adj. venetus, mletački. samo
u rječnicima Bjelostijenčevu (9b) i Jambrešićevu
(1, 1018b).

BĚNÉTÁŇE, n. nugae. isporedi benetati. samo
u rječnicima Stuličevu (inepta locutio) i Vukoru
(fabulatio longa).

BĚNÉTATI, bènêćêm, impf. fabulari taediose,
gororiti koješta. samo u naše vrijeme, između
rječnika u Stuličeru tgđe je prae, i benetam, de
variis rebus inepte loqui i u Vukoru. isporedi
banati, s kojim je jednoga korijena. Beneće kao
pijan na daći. Nar. posl. vuk. 12.

BENETIK, adj. venetus, mletački. samo u jed-
nom spomeniku xiv vijeka. 100 perpers beneticêhs.
Mon. serb. 139.

BENETO, m. ime muško. prije našega vremena.
Beneto Grabija. Mon. croat. 316. može biti od tal.
Benedetto.

BĚNĚVENAT, Beněventa, m. Beneventum,
grad u Italiji. isporedi Benevento. u nominativu
samo u Belinu rječniku: Benevenat (137b).

BENEVENTÁNAC, Beneventánca, m. Beneven-
tanus, čorjek iz Bencrenta. Beneventanci. A. Ka-
nižić, kam. 384.

BENEVENTI, m. pl. u jednoga pisca prošłoga
rijeka kao da staji griješkom kakrom god mjesto
behemoti, koje vidi kod behemotov. isporedi i

BENEVENTO

233

BENA

benvenut. Vrte se šegom plahom beneventi pod orahom. J. Kavašin 451.

BENEVÉNTO, m. vidi Benevenat. tal. Benevento. u nominativu samo u Mikałinu rječniku: Benevento.

BENÉVRAKE, benèvrâkâ, f. pl. vidi benevreke. Kad dijete prijeđe u mladiće, obuće benevrake (pantalone). V. Bogišić, zbor. 294.

BENÉVRECI, benèvrêkâ, m. pl. vidi benevreke. samo u Vukoru rječniku (gdje se dodaje da se goravi u Hrratskoj).

BENÉVREKE, benèvrêkâ, f. pl. bracae, hlače, čašire. isporedi i gaće. Od xvii vijeka, između rječnika u Mikałinu (gaće, femoralia, bracae), u Belinu (femoralia 161b), u Bjelostijenčeru (bracae). u Voltijijina (benevrea, lange beinkleider), u Stuličevu („benebreke‘, bracae quae, ad talum usque descendunt) i u Vukoru (caligae). osim rječnika samo u jednoga pisca xvii vijeka i to na strani kao tumačene rječi čalrare: „benevreke, hlače‘. B. Krnarutić, vaz. 10. Postašnem je druga pola -vreke od lat. bracae, tal. braca, nov. grč. βασί; prva je pola tanna: može biti od tur pembe, pamuk. — isporedi benevrake, benebreke, beneveci, benevrke, berevneke, brenebreke.

BENÉVRKE, benèvrîkâ, pf. pl. vidi pelen-gaće, ali se samo u šali kaže mjesto niži isporedi benevreke, samo kajima su jednoga postaňa. samo u Vukovu rječniku.

BENGI, u zagoneci, vidi kod uzengi.

BENIČÁNCI, Beničánčâ, m. pl. selo u Slavoniji u podžupaniji osječkoj. Pregled 101.

BÉNIĆ, m. prezime, po ocn Beni (vidi Bene, Beno). Od prošloga vijeka. Bono Benić. Norini 60 Chem. bosn. 1864. 99. Gr Benić. Schem. segn. 1871. 102.

BENIČI, m. pl. dva sela u hrvatskom primorju, jedno kod Crkvenice a drugo kod Drvenika. Schem. segn. 1871. 45. Pregl. 7. 8. isporedi Benić.

BENIJÁMIN, m. Beniamin. isporedi Venijamin. Najmlađega sina ‚Beniamina‘. E. Pavić, ogled. 88.

BENIJÁMINOV, adj. što pripada Benijaminu. od kolina, ‚Beniaminova‘. F. Glavinić, cvit 34. U vriću ‚Beniaminovu‘. E. Pavić, ogled. 90.

BENIJÁMINOVAC, Benijáminôvea, m. čovjek od kojena Benijaminova. Opet ih ‚Benjaminovci‘ razbiše. A. Kačić, korab. 119.

BÉNKO, m. hyp. od Béno, Benedictus. Od xv vijeka, između rječnika u Bjelostijenčeru (9b). Voltijijinu (7) i Daničićevu. Benko Bratosajićb. Spom. sr. 113. Pop Benko. Mon. croat. 134. Benko Gundulićb. Mon. serb. 548. Benko ban rvatski. A. Kačić, korab. 422. — sada se nađodi i kao prezime: Toma Benko. Schem. diac. 1877. 66. G. Benko. Schem. zagr. 1875. 258.

BÉNKOVAC, Bénkovcâ, m. ime mjestima. od Benko. a) varošica u Kotaru između Zadra i Skradina sa zidinama od staroga gradića. Vuk, rječ. 22a. Šem. zad. 1876. 30. Repert. dalm. 5. U Kotaru vidi se jedan gradić, ter se zove Benkovac; sva je prilika da je od bana Benka zidan. A. Kačić, kor. 422. — b) selo u hrvatskom primorju. Schem. segn. 1871. 66. Pregl. 10. — c) selo u slavonskoj krajini blizu Gradiške. Schem. zagr. 1875. 52. pišu ga i Benkovci. Razdjej. kraj. 28. — d) selo u Hrratskoj u podžupaniji varazdinskoj, u mještana kajkavski Benkovec. Schem. zagr. 1875. 30. Pregl. 49. — ej selo također u Hrratskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj, u mještana također kajkavski Benkovec. Pregled 52.

— f) selo u Ugarskoj u Međumurju, u mještana kajkavski Benkovec. Schem. zagr. 1875. 139.

BÉNKOVCI, Bénkovácâ, m. pl. selo u Slavoniji; vidi kod Benkovac.

BÉNKOVIĆ, m. prezime, po ocn Benku, od prošloga vijeka. Benkovići. J. Kavašin 140. Prozvaše se Benkovići. A. Kačić, kor. 422. Gr. Benković. Schem. bosn. 1864. xvii. Ig. Benković. Schem. zagr. 1875. 258.

BÉNKOVIĆEVO, v. selo u Hrratskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj. Schem. zagr. 1875. 36. Pregl. 53.

BÉNKOVIĆEVO, n. selo u Hrratskoj u podžupaniji krapinsko-topličkoj. Schem. zagr. 1875. 36. Pregl. 53.

BÉNKOVIĆI, Bénkovîćâ, m. pl. selo u hrvatskom primorju. Schem. segn. 1871. 45. Pregled 7.

BÉNLÎČ, m. prezime jednomu biskupu bosanskom xvii vijeka, jamačno po turskom nadimku očinu, koji je mogao biti benlija. -i- je sažeto -i-ji. Benlić. Norini 57. Nadod. 54. ‚Benlić‘. Schem. bosn. 1864. 94.

BÉNLUK, m. tunicae muliebris genus duga ženska hałina s rukarima koja se nosi ispod druge. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaje da se goravi u Barači, ali se nađodi i po drugim krajerima), glasi i benluk. Koje vidi. Rjeć je jamačno turska, ali jako promijenena. Kakvu mladi suknu i obuću, kakvi benluk i na kapu zlato? J. S. Rełković, kuć. 366. Ne bi ona u pirnom benluku dok je živa podnosila muku. 366. Da je to novaca primio u kaparu za jedan benluk. Prot. šab. mag. 129.

1. BÉNO, m. hyp. od Benedikto, Benedictus. isporedi Benko. Akcenat se mijena u roc.: ‚Béno. Dolazi od xvii vijeka, između rječnika samo u Belinu (136b) i Bjelostijenčevu. Beno. Rad 16, 165.‘

2. BÉNO, m. vidi běna (lud). Akcenat se mijena u roc.: běno. samo u poshodi kako je nekekar lacov napustio hrta nu dva zeca pa mu nije uhratio ni jednoga, a iz poslorice i u Vukovu rječniku. Oba beno! pa ni jednoga. Nar. posl. vuk. 228.

BÉNOV, adj. Benedieti. samo u Belinu rječniku (136b).

BENŠIĆ, m. prezime; xvi vijeka. Benšići z Gočer. Mon. croat. 183. pošteni od imena koje samo ne dolazi a koje je postoalo od imena Beno.

BENŠINIĆ, m. prezime, xvi vijeka. Stipana Benšinića. Mon. croat. 214. isporedi Benšić.

BĚNT, m. turski bend, brana (podenižna), mesles. samo u Vukovu rječniku (gdje se dodaje da se goravi u Hrratskoj).

BENUM, turski benüm. moj. dolazi samo kađ se kazuje kako govore Turci ili kako se govori Turčinu, niti se mijena po padežima. Fendum benum, baš si ugodio. Nar. pjes. vuk. 5, 513. Ja ne znam, efendum benum. Nar. prip. vrč. 55.

BENUTIĆ, m. prezime, u naše vrijeme, u Dalmaciji. Šem. šib. 1875. 25.

BENVENUT, m. u jednoga pisca prošloga vijeka kao da stoji griješkom kakvom god mjesto behemot, koje vidi behemotov i bemot. isporedi beneventi. Z'o Asmodej i Benvenut, Mamon Satan, vrh niž bljuju nagle rječi. J. Kavašin 449.

BĚNÁ, m., 1. prezime, upravo nadimak mjesto prezimena. Šimun Beňa. D. Baraković, vil. 189. Beňa. J. Kavašin 123. 131. — 2. u zagoneci o svrdlu kao ime volu, koji se u drugim zagonetkama također o svrdlu naziva mrkoňa i galoňa:

BEŇÍŠ

234

BERA

Navrh kuće běna preživa, a ogrizine mu na zemlju
padaju. Nar. zag. nov. 204.

BĚNÍŠ, běniša, m. vidi bihiš. Kuća je (momo-
kora) dužna devojki kupiti běniš (griješkom, be-
niž) ili kabanicu (u Slaroniji). V. Bogisić, zbor.
213.

BEO-, koje se trejeći tako počinu a nijesu odre
u redu, niš treba gledati među onima kojima je
početak bijel- ili bio-.

BEOBUŠKI, adj. stari Velbužd a sadašni Ću-
stendil zvao se neko vrijeme i Belbuška Bańa i
s promiješenim 1 na o: Beobuška Bańa: u jednoga
pisca xvii vijeka sa 1 nepromiješenim: Stefan
ubi cara Mihała blugskago na Bańi Belbuškoj.
Glasnik 22, 216. a xvi vijeka u jednoga pisca
s promiješenim 1 na o, latinski zapisana: Beo-
busci balnea. Rad 49, 127. Postašem od Velbužd,
cemu je promijeneno v na b, može biti i za to
što se pravo ime zaborafalo i dorodilo u srezu
sa bio, bijela. isporedi Velbužd. Sa srijem je
drugo mjesto Biobuška Bańa; vidi biolukiš.

BĚOCE, Beća, n. selo u Srbiji u okrugu ča-
ćanskom, srezu studeniškom. M. Đ. Milićević. Piš-
ga Beoci. K. Jovanović, reč. 171. U Beocima. M. Đ.
Milićević, srb. 657. proje je po istočnom govoru.

BEOCI, vidi Beoce.

BEŐČANIN, m. čorjek iz sela Beoca: dolazi
kao prezime: Nikola Beočanin. Rat 318.

BĚOČIĆI, Běočića, m. pl. selo u Srbiji u okrugu
jagodinskom. K. Jovanović, reč. 107. -e- je po
južnom govoru, a -o- je postalo od 1 isporedi
Biočić, Belvić, Bijeleć.

BĚOČIĆSKĪ, adj. što pripada selu Beočićima.
Opština beočićska. K. Jovanović, reč. 107.

BEŐČĪN, Beočina, m. manastir u Fruskoj Gori
i selo kod iega. Vuk, rječ. 22b. Šem. prav. 1878.
9. 137. Schem. diac. 1877. 57. Pregl. 116.

BĚOČĪNAC, Beočinca, m. čorjek iz Beočina.
u Vukoru rječniku. akcenat se mijeňa u gen. pl.:
Bečočinác.

BEŐČĪNSKĪ, adj. što pripada Beočinu. u Vu-
koru rječniku.

BĚOČKI, adj. sela Beoca. Beočka opština. K.
Jovanović, reč. 171.

BĚOČANIN, m. Boeotus. Desetim kolom Beo-
ćanin vladaše. D. Zlatarić 17.

BĚODRA, f. selo u Banatu. Šem. prav. 1878. 94.

BEŐGRAD, vidi Biograd.

BEŐMŮŽEVIĆ, m. selo u Srbiji u okrugu ra-
levskom. K. Jovanović, reč 5. isporedi Bjehnužac.

BEOVICA, f. abrisam ballerus Cuv., riba koja
se zove i kesega. J. Pančić, ribe 90. -e- je po
istočnom govoru, a o je postalo od 1, od adj. bio,
bijela.

BĚPČE, běpćeta, n. pupula, hyp. od běpka,
lutka. samo u Vukoru rječniku.

BĚPKA, f. pupa, lutka. upravo hyp. od beba.
samo u Vukovu rječniku.

BEPRIMA, f. kopriva i kostjela, koje vidi. tako
se oboje zove u Hvaru. M. Pavlinović. Postašen
će biti od tal. vepre, lat. vepres. isporedi veprina.

BER, m. grad u Maćedonijske daleko od Sol-
luna, Beroea (Veria, Karaferia). xiv vijeka. Pod-
Berom. Spom. sr. 2, 24. Na gradu Soluni i Beru
prihodivsše. Danilo 354. Kuga se otvrše Beru.
Starine 10, 271.

1. BERA, m. ime muško xiv vijeka, upravo hyp.
od Berisav ili Berivoje. Glasnik 15, 290, 294. Da-
ničić 3, 354.

2. BĚRA, f. něka buba, forficula. u Srbiji. Ł.
Stojanović.

BĚRAČ, beráča, m. tko bere vinograd ili ku-
kuruz, legulus, vindemiator, messor. Akcenat se
mijeňa u roc. sing.: běraču, i vok. pl.: běrači.
Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika u Stu-
lićevu i Vukovu. isporedi brač, trgalac, jemač. I
kad tako razali berač, eto veće i listopad zače.
J. S. Rełković, kuć. 8. Nad beračima vešta i pa-
metna čoveka metni, da na braće grožda pazi.
P. Bolić 2. 132. Berači vinogradski. Đ. Daničić,
avd. 5.

BERÁČEV, adj. što pripada beraču. samo u
Vukovu rječniku.

BERÁČICA, f. žensko čelude koje bere vinograd
ili kukuruz. isporedi berač. samo u rječnicima
Stulićeru i Vukoru. Akc. u gen. pl.: beráčića.

BĚRAČKĪ, adj. što pripada beračima. samo u
Vukoru rječniku: plata beračka. Vuk, rječ. 22b.

1. BĚRAK, m. ime muško; upravo hyp. od
Bero (Berisav). dolazi prije našega vremena. Be-
rak. S. Novaković, pom. 44. u naše vrijeme do-
lazi i kao prezime. V. Berak. Šem. šib. 1875. 25.

2. BĚRAK, Běrka, m. selo u Srijemu. Schem.
diac. 1877. 12. Pregled 116.

3. BĚRAK, běrka, m. nemus, gaj, lug, samo
u Vukoru rječniku (gdje se dodaje da se govoru
u Srijemu). Biće od maž. berek, istoga značěna.

BĚRALO, n. grana ili stablo na kom se što
bere: oblazio od berała. M. Pavlinović.
tesko će biti postalo od brati, ućgo može biti od
pers. ber, vrh, rod, plod, ber-åwer, rodan.

BERAM, Berma, m. selo u primorju blizu Pa-
zina, lat. Vermum. Schem. terg. 1876. 39.

BĚRAŇE, Běrańá, f. pl. selo u Srbiji u okrugu
požareračkom; pomine se od xiv vijeka. Mon.
serb. 199. K. Jovanović, reč. 138.

BĚRAŇSKĪ, adj. što pripada selu Beraňama.
Opština berańska. K. Jovanović, reč. 138. Do be-
rańske hřive. Sr. Nov. 1868. 87.

BĚRAT, m. grad u Arbaniji. Vuk, rječ. ispo-
redi Barat. něgda se zvao i Biograd. Rad 49, 153.

BĚRÁT, beráta, m. turski berát, diploma. samo u naše vrijeme, i to samo o turskom diplomama, između rječnika samo u Vukovu. Dok se lisici prouče berati, ode koža na pazar. Nar. posl. vuk. 66.

BERÁTLIJA, m. od tur. beratly, diplomate
ornatus, tko ima berat. Ake. u gen. pl. berátlijá.
U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu.
Beratlije su se zvali i naši knezovi koji su be-
rate imali, a u Carigradu se beratlije razlikuju
od ostale raje i po odijelu (čini mi se da smiju
nositi žute mestne i crvene jemenije), te ih po
sokacima ne smiju ustvati i pitati, jesu li pla-
tili harač i imaju li teskeru. Vuk, rječ. 22b.

BĚRÁVCI, Běraváců, m. pl. selo u Slaroniji
blizu Broda. Schem. diac. 1877. 31.

BĚRBA, f. vindemia. od prošloga vijeka, iz-
među rječnika u Stulićeru i Vukoru (gdje se na-
miše da se gorari i vojvodstvu). isporedi bra-
ne, bratva, beridha, jemače, jematva, trgatva. — Po
berbi vinograda otprave nas. D. Obradović, bas.
378. Sabrao me je gospodin kano kad se odrizuju
grozdovi u vrime berbe. A. Tomiković 243. Po-
blijedio kao šlepačka tikva uz berbu. Nar. posl.
vuk. 250. Šlepačka je tikva uz berbu crvena od
novoga vina, koje im žudi sipaju u řu. Vuk, posl.
250. U vreme berbe. P. Bolić 2, 124. VRšidba će

BERBATI

235

BEREG

vam stizati berbu vinogradsku. Đ. Daničić, 3moj.
26, 5.

BERBATI, berbam, *impf.* vindemiare. samo u
Stuličevu rječniku, za koji je jamačno i načineno
prema latinškoj riječi.

BERBATOVIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Filip Berbatović svirac. D. Avramović, sv. gora 266.

BËRBATOVO, n. selo u Srbiji blizu Niša. Sr. Nov. 1879. 175. mještani izgoraraju Berbätovo.

BËRBER, m. vidi berberin.

BËRBERÊNÉ, n. vidi brijańe. samo u Vukovu
rječniku.

BËRBERIN, m. tonsor, chirurgus,rijalac,ridar. Završetak -in staji samo u jednini, ali se i u jedvini gorori i bez -in, te glasi i berber. Akćenat se mijena u gen. pl.: bërberā. Postašenjem od tur. berber (u oba rečena značena) koje je opet od tal. barbiere. Dolazi od XVII vijeka, sa završetkom in, a bez neja od prošloga vijeka, između rječnika u Mikałiju (berberin, tonsor), u Bjelostijenčevu (berberin, tonsor, chirurgus 6b), u Vukovu (berber i berberin, tonsor). isporedi berber, barberijer, bember, brijalac, brijać. — Berber i brije i rane vida, s toga je i brijalac i vidar; isporedi berberina. — 1. brijalac: a) sa -in u jednini: Kada ju (bradu) berberin obriči. M. Radnić 212. Koliko je većma nesvijestan berberin, toliko ima stajati oni koji se napravla većma s mirom, da ga ne obriže nožicami. 549. Pa on odne mladu berberinu, te je svoju obrijao bradu. Nar. pjes. vuk. 2, 455. Berberin od davolstva stane hvaliti kako su Sarajlije svi junaci. Vuk, posl. 187. — b) bez -in: Stojan berber. Bud. spom. glasn. II. 3, 74. Pa berbera sebi dobavio, te se omi i kosu obrija. Nar. pjes. vuk. 3, 140. u pjesmama su obično mladi, hitri, žestoki. Pa doziva dva berbera mlada. Nar. pjes. vuk. 2, 524. Pa berbere hitre dobaviše: jedni miju, drugi kosu briju a treći mu nokte sarezuju. 2, 254. Onamače žestoke berbere, te su Đurdu bradu obrijali. 2, 571. — 2. vidar: a) sa završetkom -in: Stajati će jedan izraćen i isjećen u tmina, a izvadi ga berberin u vidno. M. Radnić 147. — b) bez -in: Privedoše ga do berbera ili ti likara. F. Lastrić, test. ad. 106.

BËRBERINA, f. vidi vidarina, lekarina. isporedi berberin. Samo u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Vidaj mi ženu, a uzmi berberine koliko ti drago duši. S. Łubiša, prip. 91. Neka mu plate šeset cekina i berberinu. 163.

BËRBERITI, bërberîm, *impf.* vidi brijati. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. No ti zovi dva berbera mlada, berberimo glavu na hajdučku. Nar. pjes. vuk. rjeć. 22.

BERBËRLUK, m. berberski zanat, ars tonsorisa. samo u Vukovu rječniku.

BËRBÊRNICA, f. tonstrina, berberski dućan. isporedi barbernica. Od XVII vijeka, između rječnika u Mikałiju i Vukovu. Muja vode novoj bernici. Nar. pjes. vuk. herc. 294. Došavši u bernericu da se obrije. Vuk, posl. 187.

BËRBEROV, adj. tonsoris, što pripada berberu. Berberovo poje. Sr. Nov. 1870. 390. Niva u berberovoj vodi. 1872. 6.

BËRBEROVIĆ, m. prezime; po ocu berberu. u naše vrijeme Šem. kn. srb. 1878. 34. Vuk, nar. pjes. 2, 655.

BËBERSKÎ, adj. tonsorius. samo u naše vrijeme. Dozove onoga berberskoga momka. Nar. prip. vuk. 191. Niva u berberskoj vodi. Sr. Nov. 1872. 328.

BËRBO, m. hyp. berberin. A kako ga poče brijat berbo. Nar. pjes. stojad. 1, 8.

BËRČIĆ, m. prezime; dolazi od XIV vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. od imena Berka, koje samo ne dolazi, nego dolazi Berko, koje vidi. Rajanı Berčićiš. Glasnik 15, 290. V. Berčić. Schem. rag. 1876. 61.

BËRCIN, m. ime muško. xi vijeka u spomeniku latinški pisanu. A Bericino. Rački, doc. 29. Potavšićem od Berko.

BËRČÎNCI, Bërčinâcă, m. pl. selo u Srbiji u okruga niškom. Sr. Nov. 1879. 175. mještani govorc i u nom. Berčince.

BËRČINOVAC, Bërčinôvca, m. selo u Srbiji u okrugu knečeračkom. K. Jovanović, reč. 113.

BËRČINOVAČKÎ, adj. što pripada selu Berčinovcu. Opština berčinovačka. K. Jovanović, reč. 113.

BERDIKÂNE, n. vidi berdokańe. u jednogu písea prošloga vijeka. Berdikańe noćno svemu vrh zadaje. M. Kuhačević 55.

BERDIVAN, dolazi u jednoj pjesmi pridjerenov kul, i bice kula u kajo se ne živi nego staji namještena za osobite prigode i u noj su stravi koje se ne upotrebjuju svaki dan, tako da se o kula kaže tom rječju ono što se kaže o odijelu rječnj stajići, a po tome mislim da je od pers. berdevam, trajasam, stalan. Hajde tamo na berdivan kulu, pa otvori dva sanduka žuta, na se vrzi dužel odijelo od kadive i žežena zlata,.. a u ruke od zlata jabuke, pod pazojo bocu trusovine. Nar. pjes. vuk. 2, 612. ista se kula malo daše u istoj pjesmi naziva i divan kula.

BËRDÔ, ņem. wer da? koje su pod ņemačkom upravom vikali noću stražari kad bi ko naišao, i jos dodarali: patrol povrbaj (patrolle vorbei). Dolazi od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Berdo! viču. Š. Stefanac 30. Pod starost berdo! (reče se kad ko što u nevrijeme počinje, kao da pod starost otide u soldate). Nar. posl. vuk. 251. Vuk, rjeć. 22b.

BERDÓKÂNÉ, n. vikańe: berdo. samo u Vukoru rječniku. isporedi berdikańe.

BERDÓKATI, bêrdôcêm, *impf.* vikati berdo? samo u Vukovu rječniku.

BERDÓKNUTI, bêrdôknêm, pf. viknuti: berdo? samo u Vukovu rječniku.

BËRDÔV, berdôva, m. hţeb koji se daje siromasima daeima u Karloveima; kažu da se tako zove za to što je ņetko ispustiv ga povikao: halt! berdo! P. J. Marković. Prije će bit od ņem. vertheilung.

BERDOVIĆ, m. prezime, koje dolazi jednom zapisano u naše vrijeme; moglo bi se misliti da e staji grijeskom, ali isporedi Berduj. Došao sudu Vuk Berdović. Prot. šab. mag. 120.

BERDUJ, m. selo u Srbiji u okrugu pirotskom. Sr. Nov. 1879. 175.

BEREČINA, f. locus palustris. samo u rječnicima Bjelostijenčevu, Jambrešičevu, Voltišijinu (7) i Stuličevu. isporedi berek, od čega je i postalo.

BËREG, m. palus, bara, lokva, blato, glasi i berek, koje vidi. dolazi od XVII vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu, Jambrešičevu, Voltišijinu i Stuličevu. Od mag. bereg, koje je opet od slon. brég, brijeg (ripa), a dolazi u mağarskom jeziku samo u imenima mjesnjem (Miklošić, uhrsprung d. worte von d. form. trêt. 7). — a) u pravom značenju: Odpušćaše berege i vode. P. Vite-

BEREGEMICA

236

zović, odij. 43. — b) *selo u Bačkoj*. Šem. prav. 1878. 29.

BĚREGEMICA. *f. planina u bosanskoj krajišnji između Sanskoga Mosta i Bronzenauga Majdanova*. Zemj. bos. 49. Glasnik 20, 385, 22, 49. *pišu i Be- regomica*. Zemj. bos. 68. T. Kovačević, bos. 66.

1. BĚREK, m. vidi bereg, od čega je i postala promijenivši k a g. dolazi od xvii vijeka. između rječnika u Belini (327a fossa), u Jelostojenječnem (1, 562 palus) i Jambresićenu (662 palus). — a) u pravom značenju: Med bereke zapjełan na prvo idući utonul jest. P. Vitezović, kron. 38. Kraj Lajuš mrtav osta u jednom bereku. 138. — b) *selo u Hreatskoj u podžupaniji beloratskoj*. Schem. zagr. 1875. 112. Pregled 80. — c) *nčko mjesto u Ugarskoj, koje se pomuć samo po imenu prije našega vremena*: Bereku. S. Novaković, pom. 124. može biti *Bereg kod Arada*.

2. BEREK, m. *prezime*: xvii *rijeka*: Koga je Berek za se okrenuo. Starine 11, 97. Berek Mi- kula 111.

BERESK, m. erica. *a Stulićcu rjećniku, u koji je bez sumne doslo iz ruskoga rječnika, gdje je cirilsko v Stulić čitao b. vidi vrijesak. iz Stulićera se rječnika razisla riječ i u druge knige*. B. Šulek, im. 13. tako je bez sumne dosla u jednom piscu, koji piše beresek. *Čas. čes. muz. 1852. 2, 46.*

BEREŠEVIĆ, m. *prezime*. Schem. diac. 1877. 10.

BERETINAC, Beretina, m. *selo u Hratskoj u podžupaniji craraždinskoj; mještani ga zorn kajkarska Beretina*. Schem. zagr. 1875. Prag. 11.

BERETIŇAK, m. *nčka loza vinora bigra grožda*. B. Šulek, im. 13.

BERETOVAC. Beretovca, m. *pustara kod sela Golinaca u Slaroniji, u podžupaniji osječkoj*. Pregled 101.

BERĚVNEKE, berěvněkā, f. pl. *inde bene- vreke, od kojih su i postale premjestuši glasore u jednoga pisca našega vremena, koji dodaje da se gorori u Lici*. Dajn u ti hałinu, ja u bere- vneke. V. Bogišić, zbor. 123.

BERGAMINA, s riječju karta, charta perga- mena. xv *rijeka*. Z jedne harti bergamine. Mon. croat. 109.

BERGAMOT. m. *mentha citrata Rchb. Čas. čes. muz. 1852. 2. 47.* B. Šulek, im. 13. *Od tal. bergamotto*.

BERGAMOTA, f. *nčka kraška*. B. Šulek, im. 13. *od tal. bergamotta, koje je od tur. beg ar- mudi, gospodska kraška*.

BERGAT, m. *tursko ime muško*. Bergat-pašu velikoga vezira. Nar. pjes. bog. 98.

BERGÉNTĪN, bergentina, m. tal. berghentino, biremis, ormanica. samo u Mikaliju rječniku *isporedi brugintin*.

BERGENTINOVIĆ, m. *prezime*, u *pjesmi prošloga vijeka*. Ģeneralu Bergentinoviću. Nar. pjes. bog. 282.

BERHEČ, m. *prezime*, xvii *vijeka*. Juraj Berheč. Mon. croat. 252.

BĚRI, Běrī, f. pl. *selo u Crnoj (Gori u ſesanskoj nahiji)*. Glasnik 40, 20. Sa dno ‚Berih‘ iskraj Łěškopola. Oglad. sr. 41. u Vukoru rječniku poje: može biti u poje pod selom da se tako zore.

BERIČINICA, f. *nčka vinora loza bijela grožda*; u jednoga pisca našega vremena, koji do- daje da se tako zore u Dalmaciji B. Šulek, im. 14.

1. BĚRIĆ, i BĚRIĆ, m. *prezime*; od imena Bera (Berisav, Bericovej), u naše vrijeme. Gaja

BERIJAKATI

Berić. Prot. šab. mag. 42. Berić. Vuk. nar. pjes. 2, 648. D. Avramović, sv. gora 198. Šem. prav. 1878. 37. 52. Rat 214. 353. — U Bosni kod Bogojina ima *selo koje se zore Berića Gaj*. Schem. bos. 1864. 50. T. Kovačević 34. U Mačvi ima velika porodica prezimenom Berići. S. Novaković.

2. BĚRIĆ, m. *tursko ime muško*. Medu nima dva brata Krnića: Berić aga s Krnićem Murat- tom. Oglad. sr. 379.

BERIČET, m. *arapski bereket, blagoslov božji, sreća, napredak, obile*. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukoru. — a) kao blagoslov, sreća, napredak, dobro. U ovome vilajetu niti imam blagosov, niti sriču, nit berićet. Đ. Rapić 192. Koji nčega їlubi u srići, berićetu, napredku. 431. Bog da naspori i berićet učini! Nar. posl. vuk. 17. Od tebe sefte, od boga berićet! 236. Znaš li, kaže, Sijeńanin-Ivo, na što magla od Sijeňa sluti, koja ide na more debelo? To Ivanu vrlo milo bilo: sve na dobro, veli, ako vok da! ja se nadam dobrem berićetu. Nar. pjes. vuk. 3, 214. — b) što blagoslov ili sreća ih napredak donese: osobito se gorovi za letinu? Bori se kao ala s berićetom. Nar. posl. vuk. 28. Sveti Petar i apostol Pavle uzeše im puše i šenicu i od zemle svakoj berićet. Nar. pjes. vuk. 2, 5. Ne imao polskog berićeta! 2, 301.

BERIČETAN, berićetna, adj. što nosi berićet. Koristan, srećan, ohlan. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukoru. — Kao koristan u općet: Od berićetne i neberićetne molitve. E. Pavić, ogled. 582. Tako je uредio da se sir, koji se ove godine siri, čak do godine jede. To je mnogo berićetnije. M. Đ. Mihićević, več. 53. kao obilan, napredan, rodan, uber, o paši, sjemenu, godini: Berićetne davši paše. P. Knežević, pism. 16. Za zdravlje nčegova tvrdoga i visokoga šle- mena i svakoga rodnoga i berićetnoga sjemena! Vuk, kovč. 119. Berićetna godina. Vuk, rječ. 23a. — Adr. korisno, utiliter: Koji pet talenti primio biše, toliko se berićetno š nima vladaše. E. Pavić, ogled. 599.

BERIČETNÖST, berićetnosti, f. successus, do- bar sersetak kakoga rada. u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi berićetan. Sriča i berićet- nost ina se odpisati vojvodi. I. Zanićić 89.

BĚRIDBA, f. *braćne (kukuruzno)*, messis (zeae) isporedi berba. Od prošloga vijeka. Gdi je poč, čast, žetva, berida, prelo. A. Kanižlić, utoč 476. Gvuno se guli prid vršitu, a koš sprema prid berithn'. Nar. posl. stojan. 68. O berbi i, beritbi' kukuruza. V. Bogišić, zbor. 118. u *Srbiji se u okruži račerskom braću kukurazno zove beridba*. Ľ. Kovačević.

BĚRIDRÂČ, m. *ime muško*. xi *vijeka u spo- meniku latinski pisunu*. Rački, doc. 151.

BERIHNIN. adj. što pripada čovjeku kojemu *ime samo ne dolazi a bilo bi Berihna ili Berihna*. xiv *vijeka u jednom spomeniku, u kom bi in pred i moglo biti i n*. Za berihninu nivu. Mon. serb. 199.

BERIJA, turski berüje, amo, ovamo, kad je ko u nečali, u kojoj bi mogao poginuti, kao u boju, na vodi, na mečavi, on onda više (u Lici): Berija, je li iko igdje živ? pogiboh! J. Bogdanović. isto je u jednoj pjesni: Bre berija, ujače Nikola! što si se ti za bukvu sakrio? evo vidiš da izgubih glavu. Nar. pjes. mar. 39.

BERIJÁKÁNE, u. *vikaše berija, koje vidi*. Eno se čuje u poju ber'jakaše, nekome je tijesno. J. Bogdanović.

BERIJÁKATI. bivijacem i běrijākām, impf.

BERIKAT

237

BERMA

vikati berija, koje ruli. Eno neko berjaka (ili berjače), leti u pomoć. J. Bogdanović.

BERIKAT, m. jabućica ispod grla, vidi jabučica, u naše vrijeme u jednoj pripomjeci, značene je starleno po kazićavin izdacaočen. postaćim može biti od arban. njoglj9-t, pl. njoglj9-rtt, resa u grlu. Po što lija vide da mu se ne može osvetiti, onda napne pušku, pa je unese popu u berikat govoreći mu... Nar. prip. vrč. 91.

BËRilo, m. ime muško; xni vijeka. Mon. serb. 12. 13. Od Berislav. isporedi Bero.

BËRILOVCI, Bërilovâcâ, m. pl. selo u Srbiji u okrugu pirotskom, srezu nišaškom. Sr. Nov. 1879. 175. mještanj govore i u nom. Berilove. — drugo je selo u istom srezu. Balta-Berilovei.

BERIĆ, m. beryllus. Kaloper sa smili, garufli, viole lica od beriji nacivnih po stole. M. Marulić 78.

BËRÎLE, n. selo u Srbiji u okrugu topličkom, srezu dobičkom. Sr. Nov. 1879. 16. pomine se i prošloga vijeka: Ot Berija Stanko. Glasnik 49, 12.

BËRIN, adj. što pripada Beri. Vinograd u Berinojari (bari u Srbiji u okrugu požarovačkom). Sr. Nov. 1868. 319.

BËRIN İZVOR, m. selo u Srbiji u okrugu pirotskom. Sr. Nov. 1879. 175.

BËRISAŁIĆ, m. prezime koje je postalo od Berislašić igubesci 1 iza s; vidi Berislašić Dolazi xvi vijeka. Štefan Beri)sałić. Mon. croat. 192. za 1. napisano je 1, koje se može čitati i 1. latiniski je napisano „Berizlovich“ u istom spomeniku.

BËRISAV, m. vidi Berislav. tako glasči dolazi i prije našega vremena. S. Novaković, pom. 44. između rječnika u Vukovu.

BËRISAŁIJEVIĆ, m. prezime, po ocu Berisavu. M. Đ. Milićević, srb. 73.

BËRISLAŁIĆ, m. prezime; po ocu Berislavu; pred 1 otpalo je v. dolazi xiv vijeka. Glasnik 15, 295. Daničić 3, 555. sada nije u običaju, nego Berisavjević. isporedi Berislavić i Berisaljic.

BËRISLAV, m. ime muško. od xni vijeka. Mon. serb. 12. 33. Daničić 1, 36. 3, 551-5. Mon. ep. zagr. 1, 126. Berislav Berislavić. I. Ivanišević, kit. 262. danas je u običaju bez 1 iza s; vidi Berisav. Potstaćem je prva pola beri- od brati, berem, a druga od slava, kao da bi se reklo: po brašnu zvan ili čuven. — Od xv vijeka dolazi i kao prezime jednoj porodici: Petra Berislava biskupa i bana hrvatskoga. P. Vitezović, kron. 134. Kneza Ferenca Berislava. Mon. croat. 251.

BËRISLÂVCI, Bèrlislavâcâ, m. pl. selo kod Prizrena xiv vijeka; bilo je do sela Veleža, koje je i sada ondje. Glasnik 15, 309. Daničić 3, 555. — drugo selo neglje između Blata Skadarskoga i Morače: Pišet v selo Plavnicu i Karabeže i Kuru i Berislavce. Magaz. 1868. 160.

BËRISLAVIĆ, m. prezime; dolazi xv-xvii vijeka. isporedi Berisavljević. Paval Berislavić. Mon. croat. 79. Barbaru Berislavić. 280. Tomaša Berislavića. I. Ivanišević, kit. 330.

BËRISIN, adj. što pripada Beriši, koje ime samo ne dolasi a postojo je od Bera, Beru (Berisav). negdje blizu Prizrena nici se do zvao xiv vijeka Berišini dol. Glasnik 15, 288. Daničić 3, 555.

BËRISIN DÔ, Bèrîsina dòla. m vidi kod Berisin.

BËRITA, f. tal. beretta, kapa; isporedi bareta. xv-xvii vijeka. Misalić, naglavnik, berita. Mon.

croat. 112. Snaksi beritu s vlas. M. Marulić 26. Uz funestno gledajući z beritami krivimi. 252. Na svakom berita, kapenka najveća, bila, ka dohita doli mu ni z płaća. B. Krnarutić 12. Da ne ina nitok nositi klobuke oble na način od svitovnih od ovoga mista, dali crno na običaj talijanski, ali beritu oblu, ali, kako se veće pristoji dijaku, beritu križatnu. M. Bijanković 104. Imajući govorit misu, neka nose beritu na križ. 45.

BERITEŁ, m. vidi berač. samo u Stuličevu rječnika, za koji je bez sumne i načineno.

BERITEŁICA, f. vidi beračica. samo u Stuličevu rječnika, za koji je bez sumne načineno.

BËRIVÔJ, Bërivoja, m. ime muško. xiv vijeka, a spomenicima latiniski pisanim i xi i xii, između rječnika samo u Daničićevu (3, 551). Glasnik 15, 302. Rački, doc. 134. Mon. ep. zagr. 1, 111. 2, 116. Prva je pola beri- od brati, berem, a druga od staroga vej, vojnik, kao koji bere vojsku.

BËRIVOJEV, adj. što pripada Berivoju. xiv vijeka. Vinogradu Berivojev. Glasnik 13, 376. pogrješka će biti u drugom spomeniku o istom vi-nogradu. birivojev't. Glasnik 11, 137.

BËRIVOJEVIĆ, m. prezime, po ocu Bericoju. dolazi xni vijeka. Mon. serb. 34. Daničić 1, 36.

BËRJAN, m. nadimak muški Neki Berjan. M. Đ. Milićević, srb. 534.

BËRKA, f. košarica uděsena tako da se noma beru kruške i jabuke, koje se ne mogu rukom dohvatiti. u Srbiji u okrugu važevskom. I. Kovačević.

BËRKASOVAČKI, adj. što pripada Berka-seou. Brda berkasačka. P. Bolić 1, 23.

BËRKASOVO, n. selo u Srijenu, négda grad. Dolazi od xv vijeka, između rječnika u Vukovu i Daničićevu. U gradu Berkasovu. Mon. serb. 542. Trči brže mjestu Berkasovu. Nar. pjes. vuk. 2, 573. Berkasovo. Šem. prav. 1878. 17. Schem. diac. 1877. 47. latiniski su ga pisali Berekzo. Starine 5, 121. pogrješka je Brkasovo. Pregled 117.

BËRKO, m. ime muško, hyp. od Bero (Berisav). xiv vijeka. Mon. serb. 34. 45. Daničić 1, 37.

1. BËRKOVAC, Bërkhovca, m. vidi Berkovci. M. Đ. Milićević, srb. 366.

2. BËRKOVAC, berkovca, m. něka vinova loza bijela grožda. B. Sulek, im. 14.

BËRKOVAČKI, adj. što pripada selu Berkovcima. Berkovačko poje. Sr. Nov. 1861. 33.

BËRKÔVCI, Bêrkovâcâ, m. pl. selo u Srbiji u okrugu važevskom. K. Jovanović, rec. 103. isporedi Berko.

BERKOVIĆ, m. prezime, po ocu Berku. dolazi od xv vijeka, ali toga vijeka u spomeniku latiniski pisanu, a poslije i u drugima. Brusalno Beroucich. Mon. rag. 1, 63. Berković Lukša. Mon. croat. 240. Kosta Berković. D. Avramović, sv. gorja 250.

BERLETA, m. ime muško. xvi vijeka. Berletu Levaka i Bedića Zorkovića. Mon. croat. 249.

BERLIĆ, m. ime muško xvi vijeka. Ja sudac Berlić pridivkom Starčić. Mon. croat. 249.

BERLÎNČANIN, m. čonjek iz Berlina grada šenavačkoga, u jednoga pisca prošloga vijeka. Berlinčani. I. Zaničić 117. 136.

BËRMA, f. sacramentum chrysmitis, confirmatio. od sr. nem. firme. isporedi krizma. dolazi od xv vijeka, u narodu zapadne crkeve ne scuđa, između rječnika u Mikajinu, Bjełlostijenjevou (10b) i Stuličevu. Sveti olej krizme ili berme. Š. Budinić, sum. 96. Sakrament berme ili ti krizme. P.

BERMAK

238

Radovčić, symb. 88. Kumstvo iz berne. V. Bo-
gići, zbor. 387.

BERMAK, bermika, m. asphodclus, čeplez, samo u Stuličevu rječniku i u jednoga pisca našega cremena, koj ima i brmak. B. Šulek, im. 11. isporedi bermez.

BÊRMALAC, bêrmaoca, m. sacrae confirmatio-
nis minister. samo u Stuličevu rječniku.

BÊRMÂNE, n. confirmatio. isporedi bêrmati. od xvi vijeka, između rječnika u Bjelostijenčevu, Jambresičevu i Stuličevu. Krizmanjem ili bermanjem rastemo u duhu. Š. Budinić, sun. 62b. Silverster papa začel je bermańe. P. Vitezović, kron. 42.

1. BÊRMATI, bêrmâm, impf. i pf. confirmare, krizmati. od нем. firmen. dola: i od xvi vijeka u narodu zapadne crke po njim krajevima, između rječnika u Mikałiju, Bjelostijenčevu, Jambresičevu, Voltišijinu i Stuličevu. Krizmati ili bermati. Š. Budinić. ispr. 79.

2. BÊRMATI, bêrmâm, impf. conducere milites. od нем. werben. isporedi vrbovati, koje je i postaňa istoga. samo u rječnicima Bjelostijenčevu i Voltišijinu.

BÊRMET, m. vinum absinthiatum. od нем.
wermuthwein. isporedi pelenaš, pelunija. od pro-
šloga vijeka, između rječnika samo u Vukocu.
Bermet. Z. Orfelin 306.

BERMEZ, m. erygium campestre. u jednom rukopisu xv vijeka i a jednoga pisca našega cremena: u rukopisu je napisano, berać, te bi se moglo čitati i drukčije. B. Šulek, im. 32. ali pacsac našega cremena, o kom treba misliti da je sam čuo riječ u narodu, pisce bermez. Čas. čes. muz. 1852. 2. 47. isporedi bermak.

BERNARD, m. vidi Bernardo. Sv. Bernard. F. Glavinić, evit. 284. J. Kavašin 93. isporedi Brnarad.

BERNARDA, m. vidi Bernardo. Po nauku sv. Bernarde. E. Pavić, ogled. 581.

BERNÁRDÍN, Bernardina, m. Bernardinus. isporedi Brnardin. Kneza Bernardina. Mon. croat. 92. Bernardin. A. Gučetić, roz. mar. 291. M. Alberti xxxv. F. Glavinić, evit. xxiii. J. Kavašin 372. Bella (139a). J. Banovac, prip. 98. F. Lastrić, test. ad. 127. D. Rapić 7. Norini 52.

BERNARDÍNO, m. cidi Bernardin. Sv. Ber-
naridno. M. Pavišić 9.

BERNARDO, m. Bernardus. isporedi Brnarad. Gospodin Bernardo arkipryad. Mon. croat. 92. Pop. Bernardo. 98. Bernardo. Š. Budinić, sum. 69b. M. Alberti xxxvii. F. Glavinić, evit. 15. I. Ančić, svit. xiv. L. Terzić xxi. J. Banovac, prip. 127. J. Filipović, prip 1, 158. F. Lastrić, test. 70. E. Pavić, ogled. 321. J. Matović 246. B. Cuceri 23.

BERNARDOV, adj. Bernardi. Što bi jedina za-
mjera Bernardova. B. Cuceri III.

BERNATOVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme; od mać. Bernát, Bernardus. Schem. diac. 1877. 66.

BERNE, m. hyp. Bernardo. xvi vijeka u spo-
meniku u kom dolazi u pred x i kad ne treba,
pa može biti da je tako i tu, ali se ne može za
cijelo znati. Berne Kapustić. Mon. croat. 272.
isporedi Brne.

BERNESTRA, vidi kod bristra.

BERNIĆ, m. prezime; u naše vrijeme; od imena
Berne, koje vidi. Schem. rag. 1876. 61.

BERNIĆEVIĆ, m. prezime; u naše vrijeme; od imena Bernić, koje kao ime ne dolazi, a koje je dem. od imena Berne, koje vidi. Šem. kot. 1876. 13.

BERNIK, m. vidi berać. samo u Stuličevu
rječniku.

BERTELOVCI

BERŇAČA, vidi kod berňati.

BERNATI, berňam, impf. vidi branati. samo u Stuličevu rječniku: riječ je po svoj prilici iz mislio Stulić uzeši na um da se govori brati i berem pa mislći da tako i uz branati može biti i berniati; a od toga je pošlednja načinio i bernaču za branu (drłaču).

BÊRO, m. hyp. od Berislav. Akcenat se mijena u vok.: Bêro. dolazi xiv i xviii vijeka. Glasnik 24, 245. Ne tuži se, Bero; lijepa ti je vjerenica. Poslov. dan. 76.

BÊROJE, m. ime muško; upravo hyp. od Bero (Berisav). xiv vijeka. Mon. serb. 123. Daničić 1, 36.

BÊROJEVIĆ, m. prezime, po ocu Beroju. xiv i
xv vijeka. Mon. serb. 97. Spom. sr. 1, 152. 2, 74.
Daničić 1, 36.

BEROŠ, Beròša, m. ime muško; u pravo hyp. od Bero (Berisav). xiv vijeka. Mon. serb. 263. Daničić 1, 36.

BEROTIĆEV, adj. što pripada čovjeku prez-
imenom Berotiću, koje prezime samo ne dolazi.
xv. xvi vijeka u jednom spojeniku sa č mjesto č:
Bero tičevu živu. Glasnik 24, 240. ako č nije po-
grješka, onda može biti od imena Berotic, koje
također ne dolazi.

BEROTIŇA, f. mjesto pod nivama u Srbiji u okrugu pošarečkom kod sela Prhova Niva u Berotińi. Sr. Nov. 1878. 186.

BEROVICA, f. selo u Srbiji u okrugu pirot-
skom. Sr. Nov. 1879. 175.

1. BERSA, f. tal. verza, zele, bile, u jednoga pisca xvii vijeka. može biti da s stoji griješkom mjesto z. isporedi barzast. Mastim od berse da-leko našaste lica im svuđer im pengaju i laste. I. Gundulić 145. u drugom prijejepsu staji čerse.

2. BÊRSA, f. tartarus, sriješ. isporedi birza, s kojom je jednoga postaňa. samo u rječnicima Bjelostijenčevu i Jambresičevu (974a).

BERSATIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Schem. rag. 1876. 61.

BERŠADÎN, Beršadina, m. selo u Srijemu.
Sém. prav. 1878. 18. Schem. diac. 1877. 44. po-
grješka je Bršadin. Pregled 115.

BÊRSIĆI, Bêrsića, m. pl. selo u Srbiji u okrugu rudničkom. K. Jovanović, reč. 146.

BERŠTRAN, vidi kod brštran.

1. BÊRTA, f. tal. berta, rug, poruga, podsmijeh, ludibrium. od xvi vijeka. samo u dva pisca. Ona tej berte čini ti i smeće. N. Načešković 1, 290. Pjesnik me'u ostalih veoma sladak i od berte, sve je dobro što pjeti vaze od ћbavi i od omraze. J. Kavašin 101.

2. BERTA, m. ime muško, mać. Berta, Albertus. xvi vijeka. Našega vernoga sluge, plemenitoga Berte Gerecija. Mon. croat. 263.

BERTAK, m. prezime; u pravo ime mjesto prez-
ime. može biti od Berta. u naše vrijeme. Schem.
zagr. 1875. 227.

BERTALANIĆ, m. prezime; od mać. Bertalan, Bartholomaeus. u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 227.

BERTALINOVIĆ, m. prezime; postaňa će biti istoga koja je i Bertulanić; prije našega vremena. S. Novaković, pom. 11.

BERTAŇA, f. Britannia, tal. Bertagna. u jednoga pisca xvi vijeka i u Mikałiju rječniku. Hercega od Bertańe. A. Gučetić, roz. mar. 77.

BERTÈLŌVCI, Bertělovacă, m. pl. selo u Slavomiji u podžupaniji požeškoj. Pregled 90. Schem. zagr. 1880. 43.

BERTIĆ

239

BESJEČAK

BERTIĆ, m. prezime; po ocu Bertu. u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 223.

BĚTRÁNKA, f. anacyclus pyrethrum Dec. u jednoga pisca našega vremena s dodatkom da je od něm. bertramwurz, a to od pyrethrum. B. Sułek, im. 14. vidi srčun.

BERTUČIĆ, m. vidi Brtučić.

BERUT, m. grad Beirut u Siriji. Kad smo bili u zemlji arapskoj u Berutu gradu prokletome. Nar. pjes. petr. 2, 257.

BERUTA, m. prezime; u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 258.

BES, m. něko mjesto xin vijeka, sada zidine od grada u Crnoj Gori u Crmnici kod sela Godinja, kojemu je tuda međa išła u Besi. Mon. srb. 26. Danićić 1, 38. isporedi Besac.

BĚSA, f. fides, vjera, koju žudi daju jedan drugome; vidi vjera. od arban. besse-a, istoga značena. Samo u naše vrijeme. Da ovaku besu uhvatimo. Nar. pjes. petr. 2, 365. Da kraća na turska krajiška ni na besu ni u vjeru tvrdu.

Osvetn. 1, 16. Kažite nam da se povlašimo i s Brdanim besu sastavimo. 2, 75. Pa čemo im besu datu tvrdu, nek odstupe zdravi pod oružjem. 2, 113. Vjera dana hajducima traje do zahoda sunca.

Dotle neka svak hoda bez brige. Po što sunce zađe, bese više nema. M. D. Milićević, zlosel. 155.

BĚSAC, Běsca, m. negda grad, sada zidine u Crnoj Gori u Crmnici. vidi Bes. između rječniku samo u Vukovu. Po Crmnici Turke isjekosmo i grad Besac u zemljom izravnismo. P. Petrović, vijen. 112. Besac. S. Ľubiša, prić. 93.

BĚSANAN, běsana, adj. insonnis. samo u Stulićevu rječniku („bezsann“) s dodatkom da je uzeto iz brevijara. u istom rječniku ima i adv. besano („bezsanno“).

BĚSANÔST, běsanosti, f. insomnia. samo u Stulićevu rječniku (1, 21).

BĚSARA, m. prezime, upravo nadimak. može biti od arap. basir, pametan. U narodu našemu ima prezimena, koja nijesu postala od okrešnjih ili materiijnih krštenijeh imena, nego je neko od one porodice najprije onako prozvan, n. p. Kluzina, Besara. Vuk, živ. 95. Mićo Besara. Nar. pjes. petr. 1, 350.

BĚSARIĆ, m. prezime; po ocu Besari. Pavla Besarić. Šem. kn. srb. 1878. 33.

BESAROVIĆ, m. prezime. Niko Besarović. Nar. pjes. petr. žen. 1867. 351. isporedi Besarić.

BĚSAROVINA, f. selo u Srbiji u okrugu užičkom. K. Jovanović, reč. 163. pomine se i prije našega vremena. S. Novaković, pom. 124.

BĚSCJEN, adj. inaestimabilis, čemu je cijena tako velika da se ne može naci, da mu je nema. u stoji mjesto niny, tako se u staro vrijeme i pisalo, po tome bi moglo danas glasiti u nom. i acc. sing. masc. bescjenan, ali nije u običaju; u ostalijem padežima u kojima ne stoji na kraju niny, te se ni a ne ameće nego dolaze dra u jedno do drugoga izbacuje se jedno, te biva bescjena, iz tijih je padale prešlo tako sjednim u i u rečena da se glase bescjeni mjesto bescjenan. S. pred c stoji mjesto z, a u najstarije vrijeme moglo se i izbuciti (vidi dače). isporedi brescenj. Dolaz od početka xin vijeka, ali samo toga i xvi vijeka i u naše vrijeme, a u naše vrijeme i u narodnom govoru; između rječnika samo u Stulićevu (15a) i u Vukovu. Kupi jedinbi bisersi bečeninago Hrista. Sava 6. Bezcennago bisera. Sava, tip. hil. glasn. 24, 172. Dari nemu bezcinne donesoše. Aleksand.

jag. starin. 3, 246. U njoj sjaji bescen kamen jag. Nar. pjes. vuk. 2, 482. I od zlata dvanaest jabuka, a u svakoj bescen kamen dragi. 3, 83. Daču tebe... bezcejenu kolajnu. Pjev. ern. 277.

BESCIJENA, f. vidi bescjeće. u jednoga pisca našega vremena. biće adj. u ženskom rodu, ako nije pisac sam zlo skovao. Ako će prodavati pot kutniću u bescjeće. S. Ľubiša, prip. 227.

BĚSCJENÔST, běsjenosti, f. res omne premium excedens. samo u Stulićevu rječniku (1, 15a).

BĚSCJEÑE, n. pretimit vilissimum; cijena tako mala da upravo nije cijena. Dolazi xiv vijeka, a poslije se ne jarla u kiugama do našega vremena, između rječnika samo u Vukovu i Danićevu. isporedi brescjeće. završetak - nje stoji mjesto -nije, s kojim cijelijem dolazi xiv vijeka. gdje gdje po krajerima južnoga govora glasi i běsćeće. Ł. Kovačević. a gdje gdje po istočnom govoru može se čuti i s drugim akc.: běsćeće. Ł. Kovačević. - Da mu kupłu prodastł u bezicćnije. Zak. duš. 39. Prodao u bescjeće. Vuk, rjeć. 23b. U bescjeće si prodao narod svoj. D. Danićić, psal. 44, 12.

BESCKVRNO, adv. pure. samo u Stulićevu rječniku. isporedi beskvrnan.

BESČ - vidi běsć.

BESČ- vidi běsč.

BESEJI', m. prezime; u naše vrijeme. Šem. prav. 1878. 37.

BESERMENSKI, adj. Musulmanorum. isporedi bestermanijski, bestrmanski, Busromanin. XVII vijeka. Po ubijeni(ji) Bajazita cas svobodi se zemlj oti jartma beseršeniska. Glasnik 32, 270.

BESFIDEĆI SE, ne uzdajuci, diffens od tal. fidarsi, složenoga sa bez. u jednoga pisca XVII vijeka. Besfideći se obratiti ga od bitja dobra na život pridobar. B. Kašić, fran 9.

BESHAJŁIV, adj. negligens, incuriosus, koji ne haje. samo u Stulićevu rječniku (16b).

BESHAJSTVO, n. negligentia, incuria. nehajstro. samo u Stulićevu rječniku (16b).

BĚSHÁRAN, běšhárna, adj. impius; isporedi neharan. xin vijeka, između rječnika samo u Danićevce. Ašte kto imeti sije svetoje (mjesto) necimbi obideti ili rabotanjem ili besharšnimbi uzimanijemi nečesa otš sego svetago hrama. Mon. serb. 18.

BESHILAN, beshilna, adj. vidi bezilan.

BESHIMBEN, adj. doli expers, ko je bez himbe, u koga nema lukaestra. isporedi breshimbenit. od XVII vijeka. Za što su mala djeticica osobitijem načinom čista i bezhimbena. M. Divković, bes. 102. Bezhimbeni pastjerići. B. Cuceri 283.

BESHŁÉBARA, f. nica głowa, koja se može jesti i nepečena bez łęba. u Srbiji u okrugu vajeeskom, gdje se glas h izyuhio, tc i z pred nimi ostaje bez promjene, rjeć glasi bezłbara. Ł. Kovačević.

BESHOTAN, beshotna, adj. invitus, involuntarius. samo u Stulićevu rječniku, u kom ima i adv. beshotno (16b).

BESIJA, f. terra Bessorum, Besarabija. u jednoga pisca prošłoga vijeka. Besia glave tri pengava. J. Kavašin 289.

BESILAN, besilna, adj. vidi bresilan.

BĚSJEČAK, běsječka, m. vidi besječak. samo u Stulićevu rječniku.

BĚSJEČAK, běsječka, m. atomus. samo u Stulićevu rječniku.

1. BESJED, m. vidi besjeda; samo u jednoga

BESJEDAN

242

BESJEDITI

zančicu. B. Cuceri 22. — i za događaj o kom se mli da nije istinit, a po tom i za drugo o čem se mli da se samo govori a nije istina, da se zove da jest a nije, fabula: Lijepos, raznim, dažub, vira, sve (u napovijem izdanu dometnuto je*) pričica i besjeda. I. Gundulić 228. Držano je za pričicu i besjedu sve što je vrhu šega (baziljska) pripovijedano. I. Đordić, salt. 316.

BÈSJEDAN, bèsjedna, adj. verbalis, što bva besjedom, rječnica, od prošloga vijeka, između rječniku samo u Stuličevu (oratorius¹). Ako ko godi besidami uvriđuje iskršnega;... ako ko godi podnio je koje besidno pogrdeće. A. d. Kosta 2, 175. Biskup napridovati more na osudeće i na besidno svržeće crkvoćnaka. I. J. P. Lučić, nar. 91. — *Adv.* besjedno (oratoricë) u Stuličevu rječniku.

BÈSJEDICA, f. dem. besjeda. od XVI vijeka, između rječnika u Belinu (210b, 465a, 593b) i Stuličevu. Zdravo sveta dovojice, od ke ne dostoji ja rit besidice. Š. Budinić, sum. 25b. Do besidice Osmana slišio. I. T. Mrnavić, osmal. 127. Dokle ti ne naručam do dvi i do tri besedice. Nar. pjes. mikl. beitr. 1, 10. Mudra besjedica, adagium. d. A. Bella 593b.

BESJEDILAC, besjedioca, m. orator. samo u Stuličevu rječniku (s gen. besjedilca). isporedi besjede|t, besjednik.

BESJEDILICA, f. oratrix. samo u Stuličevu rječniku. isporedi besjedite|ca, besjednica.

BESJEDILIČIN, adj. oratricis. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDILIŠTE, m. mjesto gdje se besjedi. samo u Stuličevu rječniku (locus concilii, conventus, zborište¹).

BESJEDIOČEV, adj. oratoris. samo u Stuličevu rječniku, gdje ima i besjedilčev.

BESJEDIONICA, f. vidi besjedilica. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDIONIČIN, adj. vidi besjediličin. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDIONIK, m. vidi besjedilac. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDITE|L, m. orator. od XVII vijeka, između rječnika u Mikašinu, Belinu (526b¹, 512a), Bjelostijenčeru i Stuličeru. isporedi besjednik, govornik. Najkniževniji besjeditelj. B. Kašić, per. 169. Neka razmišljuja da je dilo od svetoga pripovidaoca ali besidite|a učiti i nutkati. M. Bjanković 17. Od onih dviju besedite|a, prvoga Demostena, a drugoga Cicerona. A. Kanižlić, kam. 446. Bivši slušo usiono razložene glasovita besjede(te)ja. A. d. Bella, razg. 22.

BESJEDITE|LAN, besjedite|na, adj. ratioci-
nandus, sermocinandus, disputandus. samo u Stu-
ličevu rječniku.

BESJEDITE|LEV, adj. oratoris. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDITE|LICA, f. oratrix. od XVII vijeka, između rječnika u Belinu (526b) i Stuličevu. isporedi besjednica, besjedilica. Ne moj vjerovati da si toliko vrijedna besidite|ca. B. Kašić, per. 36.

BESJEDITE|LIČIN, adj. oratricis. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDITE|LSKI, adj. oratorius. samo u Stuličevu rječniku.

BESJEDITE|STVO, u. ars dicendi. samo u Stuličevu rječniku.

BÈSJEDITI, bèsjedim, imperf. loqui, goroviti. —
Glasoci -je stoje onako kao u besjedi, koju vidi.

— Alčenat se mijeňa samo u aor. 2 i 3 sing. bèsjedî; treći je slog dug osim ta dva lica i cijeloga praes. jos u imperf. cijelom bèsjedâh, part. praes. bèsjedêći, part. praet. act. bèsjedîv, bèsjedîvši. — Staro 1 sing. praes. sa v na kraju dolazi XVI vijeka, i to čakarski sa pred u mjesto d: besiju (vidi dałe pod 2 primjer H. Lucica), osim redovnoga imperf. ima jedan pisac prošloga vijeka i prema glagoloma treće vrste: besjedijaše (besjedijaše*) i bez 1: besjedjaše (J. Matović 188, 134). — Korijen vidi kod besjede. — Dolazi od XV vijeka (vidi dałe pod 1, a, bb. primjere iz mon. serbe i spom. sr.) i u svijem rječnincu osim Jambresicæra: u Vrančićeru (64) narrare; u Mikašinu loqui, sermocinari, habere vel miscere sermonem; u Belini loqui (541a), dicere (260a), sermonem habere (669b); u Bjelostijenčevu govoriti; u Voltigiiju reden, sprechen; u Stuličevu loqui, sermocinari, disputare; u Vukovu sermocinari; u Dančićću colloqui. isporedi besjedovati.

1. neprelazno:

a. ne kaže se komu se govori ni o čemu se govori, a rječi koje se govore mogu biti i ne biti: Odrama uzlom biti vas jezik zavezan, i velmi besjedit kad godi reda van. D. Rańina 9. Daut se diže gori, usred vojske da besjedi. I. Gundulić 515. Dokle su na misi, ne čine drugo nego besjede, šapu i druge smetaju. M. Divković, nauk 164b. Da hoće čovjek besjedili i gazati hihovo bitje. M. Orbin, zrc. 5. Besidile i godi mudarci. J. Kavaņin 249. Koji nepostene riči govori, ne govori on, nego djavao iz usta ćegovi besidi. J. Barnovac, razg. 64. Mnoga baka kad besidi. V. Dožen 118. Pa besjedi svekre Petre: šta ste take, mile snae! Nar. pjes. vuk. 1, 170. Pa besede s brega beļarice: blago tebi, i ladi devojko. 1, 114. Pa besjedi bolani Dojčime: dvori moji ogjem sagoreli! 2, 461. Onda poče dviorim cara u Stambolu. 2, godin. 401.

b. komu, s kim, među sobom; riječi koje se govore mogu biti i ne biti: aa) komu: Poznanje veličanstva onoga komu mi imano besjediti. A. Gučetić, roz. jez. 73. Neka ne scijenimo da mi, kad molitvu ciniло, vjetru besjedinimo. 71. Ti sam besjedi meni. B. Kašić, nasl. 6. Ovizim ja besidim, ne onizim. A. d. Bella, razig. 103. Jakšić Bogdan Mitru besjedio: Jakšić razig, moj mio brajene! M. A. Rejković, sat. 113. Dozivaše Peru dite, komu besidaše: ej Perica drago dite moje. J. Krmpotić, mal. 23. Ter mi side bila vila staroj majci besiditi: ča mi takoviluješ? Nar. pjes. mikl. beitr. 12. Pak besedi lepoti devojci: daj, devojko, što si obećala. Nar. pjes. vuk. 1, 172. Božju mu pomoć naziva: božja ti pomoć, mlad pa bane i noži besedi: dao bog dobro! 1, 588. Pa Ivanu bješe besjedio: o Ivane od Zvijezde grada. 2, 600. Pa je hěmu bio besjedio: nos'te davo, Jankovo kolep! 2, 600. sam scbi: Sama sebe besedila: jao jađna, lepa ti sam! Nar. pjes. vuk. 1, 336. vidi jos dałe pod e. i. — bb) s kim, kad jedno govori a drugo odgorara: Sa vsimi vlastili zborivs i besedivs. Mon. serb. 254. Nevjeste oto i mi tej lijepe gledamo, besjedinimo š hīmi, tamašimo. M. Držić 96. Ne tribovaše caru šavemu glavu videći s nogami besiditi. Starine 3, 296. Mojses boga u slavi gledaše i š hīme besjedaše. B. Gradić, djev. 169. S Krunoslavom da besjedi. I. Gundulić 460. Z sinom i duhom svetim besidjase. F. Glavinić, evit 164. Š hīmi besidiš i govoriš. M. Jerković 78. Z dažna ne besidiš sada. I. Ančić, vrat. 2, 4, 116. Da već s hědmi ne besjedi. J. Kavaņin 461. S kijem besjedim? I. Đordić, mand. 18. Erkul sidi među ženami, ter se š hīmi češla i besidi. J. Banovac, pred. 61. Mesija ja sam, koji s tobom

BESJEDITI

211

besjedi; mjesto riječi jezik može biti i ime niegovo
kao adr.: jezik kao crsta goora ludskoga. Kojim
jezikom besjediš? M. Držić 174. Svak je poznan
od koga je naroda po jeziku kojjem besjedi. M.
Radnić 289. Francoski on znadiše jezik i ním
besidaše. P. Knežović, živ. 4. Da u svoj rodn
jezik besjedi. I. Đordić, ben. 191. Naučit te be-
siditi slovinski. A. Kadeić, bogosl. 1. Turski sjedi
a turski besjedi. Nar. pjes. vuk. 1, 197. ječil kao
način goora: Jezik od krajevstva nebeskoga jest
istina kakono jezik od svijeta na lagane: po
jeziku kojjem besjediš poznati češ konju si od\ova dva krajevstva prilican. M. Radnić 289. —
riječima, kad se hoče jače da kaže ili kad se više
gleda na riječi nego na ono što se kaže, te maže
vrijedi ono što se kaže: Ričima oholo besjedeć.
D. Rańina 56. — riječima presjećenim: Poče ri-
jećim presjećenijem besjediti. B. Cuceri 339. —
po listu, u knžiži: Kako je s vami nam listu be-
sedilš. Spom. sr. 50. Papa Grgun po listu bes-
jeno s duhovnicima. M. Zoričić, osm. ix. U knži
ovako besjedi. Nar. pjes. vuk. 2, 105.

j. što se po rečenom pod i. besjedi riječima i
klingama, po tome mogu i riječi i besjede i knjige
besjediti, a po tome se može i s klingama besjedati:
Gover (knjige troje) zvoni tanko i besidili visoko
do zvizda H. Lucić 383. Zuči kako citra gdi tva
rič besidi. Đ. Baraković, viila 17. Postene beside
beside pošteno. I. T. Mrnavić, osm. 70. Od svijeg
knjiga, koje o ovomu objetovaņu besjede. Đ. Mattei,
srce 139. Metni se na stiveće knjiga duhovnu, koje
beside vrhu dužnosti crkovnaka. I. P. Lucić,
bit. 25. Kod tijela upisano pismo, ko je besjedito:
ti me ukopaj. N. Marči 108. Sanna knjiga caru
besjedila. Nar. pjes. vuk. 2, 295. besjedi se s kni-
gom: S klingom ne zna niko besjediti. Nar. pjes.
vuk. 4, 136.

k. daje se goror i žirotini, te i ona besjedi i
noj se besjedi, i drugim stearim tjjesnijem i um-
nijem: žirotina besjedi: Jelen vili potio besedi.
Nar. pjes. vuk. 1, 274. Al' besjedi siva tica orle.
1, 532. Sova orlu tihо besjeda. 1, 532. Al' be-
sjede dvije tice crne. 4. 7. nojzi se besjedi: Sokolu
tici tio besedi. Nar. pjes. vuk. 1, 176. besjedi se
steari tjjesnaj: Devojka je lice umivala, univajući
licu besedila: da znam, lice, da će te star jubit'.
Nar. pjes. vuk. 1, 290. Pa je hěnu (vijencu) tio
besedila: plovi, plovi, moj zeleni vence. 1, 232.
Kao da kamenu besjediš. Nar. posl. vuk. 130.
s ustimać čijem dolazi u pjesmi nestasno: Da ti
vidini čarne oči trnine, da besjedinim s tvojim
ustma šećernim. Nar. pjes. vuk. 1, 386. umna stvar
besjedi: Muce vrđnost jer besidi, da se hěna cina
vidi. V. Došen 10.

2. prelazno: objekat su pronomina u srednjem
rodu to, što i druga taka, dr. riječa, stvar, riječ
drugo što: a) to, oro, niešto, ništa, sasta: Toj
pravo besjediš. N. Najsčović 217. Kad je Lazo
ove besjedlio slušala ga tanama robiha. Nar. pjes.
vuk. 2, 23. 'a s tobom besidi o meni. P. Hełko-
rović 69. Čo ti zgor besiju. H. Lucić 272. Što
odizgara besjejahomo od zlamenja. M. Orbin 219.
Što Judi beside od nega. I. Aneči,ogl. 12. Što
će Mitar s lubjnjebesjediti. M. A. Rejković, sat.
145. Nar. pjes. vuk. 2, 636. Što je Ture pjano
besjedo. Nar. pjes. vuk. 3, 255. Ja san sinije vrlo
pijan bio; da što loše besjedio nisam. Nar. pjes.
vuk. 2, 131. Ja bih tebi nesto besjedlio. Nar. pjes.
vuk. 2, 631. Stojan čuti, ništa ne besjedi. 1, 470.
Onomadne mi ovdj sidimo i do duše svasto bes-
dimo. M. A. Rejković, sat. 58. — b) vijec: Ovako
je riječ besjedila. Nar. pjes. vuk. 2, 126. Ako ka-

zem caru ja veziru koju si mi rijec besjedio. 2,
273. Koju bih ti rijec besjedio, ti mi rijec poslu-
sati ne češ. 539. Ni s kim Ivo rijeć ne besjedi.
2, 529. Ovako su riječ besjedili. 2, 138. Imam reči
besediti s nime. 2, 419. — c) stcar: Počeše stvari
izvrše i svete besjediti, i razgovori. A. Gučetić,
roz. jez. 574. Besidis stvari dobre a ne činiš (h).
M. Radnić 57. — d) pokora, pracevnost: Duhovni
vojvode pokoru beside. D. Baraković, vil. 117.
Čemu rijeci tvom besjediš mu pravednos, ku ne
slijediš? I. Đordić, salt. 162.

3. sa se: pasteno: a) bez subjekta: Meu se raz-
bludno riše da se besidi. P. Zoranić 11. Da se o
tom ne besjedi. J. Kavańin 383. Počmu molitvy
onde gdi se besidi, gdi su razgovori. J. Filipović,
prip. 1, 311. Kada se besjedase (bessjediasce') u
općeno od sakramenata. J. Matović 145. O hěnu
se besjedi v steću 10. Đ. Mattei 302. Od koga
će se na svoje vrime besiditi. A. Kadić, kor. 32.
Što sudite, što bi se od ovakoga čovika besidilo.
B. Leaković, nauk 481. — b) sa subjektom a to
je što: Na obedu i saboru... malo kad se što
besidi, da se drugi ne uvrredi. V. Došen 132.

BESJEDIV, adj. sermocinans. samo u Stuli-
cevu rječniku.

BESJEDKO, m. vidi besjetko.

BESJEDNIČA, f. oratric, žensko koje besjedi
za koga moleći za h. u jednoga pisca xvi rijeka
i u Stuliću rječniku. Diva Marija jest otvetnica,
besednica i pomoćnica pred bogom vshih onih judi
ki ju zazivaju. Postila 1562. 178.

BESJEDNIĆIN, adj. oratricis. samo u Stuli-
cevu rječniku (138).

BESJEDNĪK, m. orator, locutor. Od XVI rijecka,
izmedu rječnika u Mikaļu (ne u redu nego kod
riječi govornik 118a), a Belnut (286b, 626b, 112a),
u Rijetostijenčera (ne u redu nego kod riječi go-
vorite) 113a), u Volltijjinu i Stuličenu. — a) tko
besjedi pred kukurim borom, na sadu, u erkri-
ild.. Prvi oni stari besjednici prid zbornim sku-
bnu besjede činaju bez nijednoga ureda, tako da
budniš malo slatke ne mogahu ni priniti ni od-
nimiti srea sudac na nih hotinje. D. Rańina vi.
Takov razborit učini se retorik i besidnik. F.
Glavinić, evit. 327. Sveti govor slušahu nebeskoga
besjednika. Đ. Palmotić, christ. 106. Dobar
besjednik, disertis orator, eloquens. Bella 542a,
542b. Od koga ti drago najobilnijoga u govoreńu
besjednika. Živ. is. 192. Veoma se nahodi mućan
besjednik kad ima valit. Besjede krst. 221. Biti
udren nepoštenom zausnicom usred zbora ko be-
sjednik bez razbora. B. Cuceri 259. Nije zadosta
ni jedan dan, ni jedan razgovor, ni jedan besjed-
nik. A. Kalić 174. — b) ko pred kim besjedi za
koga braneči ga, moleči za: Jest Isus u nebaš
stupil da bude pred bogom svoje crikve svih
veran odvetnik i besednik. Postila 1562. 199b.
Da bismo imeli svetoga Ivana moliti, i držati ga
za našega besednika i otvetnika pred bogom. Po-
stila 1562. 104b. — c) u opće tko besjedi, a po
tome se može reći i o onom koj zlo gorori o
drugom. Ne odgovoriti kajavaju jest rasrliti ga.
Protiva vašína, vojevati vedom, a protiva ne
pocinu besidniku s mućaćem. M. Radnić 19.

BESJEDOVÂNE, n. sermo. Od XVI rijecka, iz-
medu rječnika u Belnut (286b, 639b) i Stuličenu,
ispoređi besjedovati mjesto ne- dolazi xvi rijecka
starije -nje, od starijega -nije. — Radina kojom
se gorori, a na naj se razmišije i ono što se go-
vorit: Porod ne (prodrlosti) jest neprudno ve-
selje, mnogo besidovanje. S. Budinić, sum. 123.
Posli toga dojti ćemo na osobita besidovaņa vrhu

BESJEDOVANE

BESJEDOVATI

245

BESKONČAN

svakoga reda po na se. A. Kadčić, bogoso. 1. Moguš tišiti duhovna besidovaňa. 7. Utižiti ga (nemoćnika) s besidovaňem duhovnim. 147. Besjedovaňe mudra pripovijedaoca ima biti pravo zlato. V. M. Gučetić, pohv. 4. Nakon malo dana iz ovoga besjedovaňa. Živ. is. 100. Ne čekajte, da isporavim običajnijem prigovorom današne moje besjedovaňe. B. Cuceri 182. Po besidovaňu nikih načiteja. M. Dragićević 251. — u radni kojom se govori razumije se i način kojim se govori ili osoznu i gororu: Obrah se ugodit s običajnijem sadašnjem besjedovaňem. I. Đordić, mand. vi.

BESJEDOVATI, běsjeđujem, impf. loqui, besjediti. Dolazi od početka xni vijeka (vidi prijmjere Stefana kraja i se. Save), između rječnika samo u Belini (541a), Stulićernu i Daničićernu. — Akcenat, koliko se može znati sada kad riječ nije u običaju, mijena se samo u aor. 2 i 3 jed.. besjedovā: čertviti je stog dag osim srege pracs. i rečena dva liica aor. još u cijelom impf.: běsjeđovāh, part. pracs.: běsjeđujuci, part. praet. act., besjedovāv, běsjedovāvši, a treči u cijelom imperat.. běsjeđuj. — isporedi besjeda.

1. nepřelazno: kad starije u množimi, često se razumije da gorori droje di više nih jedno drugomu, da se razgoraraju: a) bez onoga komu se govori i bez onoga o čemu se gorori: Dušepolzno besedjujsta. Sava, tip. hil. glasn. 24, 208. tip. stud. glasn. 40, 166. Besjedovah i meu sobom iziskovahu. I. Bandulavić 139. luk. 24, 15. — b) ka komu di komu: Kl. bogu besédovati. Sava, tip. stud. glasn. 40, 171. Ne podobase glavu zrešte kb nogama besedovati. Aleksand. nov. 22. Bez pričica mu ne besjedovaše. Živ. is. 87. Pode ovako Milošu besjedovati. Nar. pjes. bog. 5. Stud. Mitar Jaksiću Stjepanu besjedovati. Nar. pjes. mikl. beitr. 1, 28. — c) s kim: Kad se s hiu hoteli besedovati. J. Rajić, pouč 1, 25. Još hihtjaše Lazare s Milosom besjedovati. Nar. pjes. bog. 10. — d) o čemu: Lubznzo besedovavše o polzi duševnej. Domentijana 53. — e) od čega (vidi kad od): Sto tebi prudi visoka od trojstva besjedovati. B. Kasić, nasl. 2. — f) s kim o čemu: Besjedovahu s nihm o polzi duševnej. Stefan kr. 13. — g) meu sobom o čemu: Mnoje besedovavlša meždu soboju o upravljeniji. Danilo 225.

2. prelazno: Slovo ježe besjedovahu soje. Stefanit. Starine 2, 287.

BESJEDSTVO, n. ars dicendi. samo u Stulićernu rječnika, gdje ima i besjedstvovati, za koje pošledne reli da je iz brerijara.

BESJEDUKATI, besjědučěm i besjědůkům, impf. nonnihil de re aliqua disserere. samo u Stulićeru rječnika.

BESJEDENE, n. locutio, sermo. isporedi besjediti. mjesto ne dolazi u starije vrijeme -nje od starijega -nije. mjesto -de- mnogi pšu -de-, a od čakavaca je -je-. Dolazi od xvi vijeka, između rječnika a Mikalina (besjedenje), u Belini (besjedenje. sermo 541a. 604b, locutio 542a. idioma 374a), u Stulićernu (besjedeňe) i u Vukovu (besjedeňe). Pričudno od lubavi besjedenje. D. Zlatarić 59. Lijepijem i slatčijem govorenjem i besjedenjem. M. Divković, bes. 569. Mili i dragi razgovor i razliko besijenje, koje učini s anjelom. M. Jerković 15. Sto im ne služi ni za što, nego za ispraznost od svijeta, koja ne pomaže mrtvijem a daje besjedene živijem. M. Radnič 163. Sramotno besidene. A. Bacić 105. — sa -de- mjesto -de-. Ne domorit vam dugijem mojijem besjedenjem M. Držić 210. Nančila se bješe khige i nanke od lijepa besjedenja. B. Kasčić, per. 165. Ako tko јubi mene, besjedenje moje obslužiti će.

B. Kasčić, nasl. 62. Od besjedenja Jozefova s Jezusom i Jezusova s Jezofem ostaju začudene. Čestit. 38. Ukopno besjedenje, oratio funebris. Bella 526b. S glasno besidena. J. Banovac, pred. 117. Produjo je za četiri sata besideňe svoje. A. Kanižlić, kam. 771. Da bi se uklonio od svakoga zavoda sumniha besjedena. B. Cuceri IV.

BESJETKO, m. homo loquax, tko mnogo govori sec što zna, po tom i tajnu. Od besjediti. U jednoga pisea xvi vijeka, t pred k stoj mjesto d, koje pomenuti pisac pise. Nitko ne će da očituje svoja otajstva onomu koga poznaje da je besidko. M. Radnić 172. Ako djavao vidi da sve ono što god ti govori napastujući te ideš udije da opoviđi ispovijedaoen, ostaviće da kako no besjedka. 172. Sto si budući besjedko nego grad brez zida? 425.

BESKAMENIT, adj. lapide carens. u jednoga pisa prošloga vijeka. Kad si imo na Goliju nasrnuti u livadi beskamenitoj, hvalio bih tvoju pripravu. Nu za što sadar kameńem naprtit se prije vremena? B. Cuceri 282.

BESKANIT, adj. bez kanice (kanice), raspojas, discinetus, to kao da znači u jednoga pisa prošloga vijeka. Boj će redit staňa svoja (kraj), kad brat bude evijet prohodom Aonskoga perivoja i Aganipskom pojiš potvodi, koju imaju, bezkaniti' jejupaški k'o psi piti. J. Kavašin 357.

BESKARNO, adv. bezu zla, na miru. od prijedl. bez i arap. kahr. sila. samo u naše erijeme u Dalwaeiji. Sava, se na tog krčmara može ići beskarno, t. j. bez smutne. J. Grupković. i comp.: Nikad nisam beskarnije putovao. M. Pavlinović.

BESKNIŽAN, běsknižna, adj. illiteratus. Dolazi u početku xni vijeka i u jednoga pisa xvni vijeka. isporedi bresknižan, nekniževan. Besknižnymi dovlčjeti. Sava, tip. hil. glasn. 24, 214. Besknižymt. Sava, tip. stud. glasn. 40, 171. Koji su bezknižni, bezučni, neumitni. A. Kadčić, bosgosi 25.

BESKINZNIK, m. vidi bresknižnik.

BESKOLA, f. mespilus germanica L. u jednoga pisa našega eremena: beskole'. B. Sulek, im. 14. isporedi bestula, nespula, nespula, mušmula, s kojima je jednoga postaňa s promijenjenim glasocima, od mespilus.

BEZKOLIJENKA, f.olinia Sehrk. u jednoga pisa našega eremena: Sloser-Vukot. flora 1247.

BESKONAČAN, beskonačna, adj. infinitus. isporedi beskončan, beskončev, beskrajan. oba su a unemuta mjesto t, koje se piso u staro vrijeme: prvo unemuto a, koje dolazi od xvi vijeka, ostaje u srijem oblicima, a drugo onijen a kojima bi glasovi en ostali na skraj. — Dolazi od početka xni vijeka, između rječnika samo u Daničićernu. — a) bez konca vremeno: Plačuštimi se oběšta utěhu bezkončenuju. Sava, tip. hil. glasn. 24, 172. Beskončenije véky. Mon. serb. 49. Beskončnago otsea. 120 Poklaňam se bogu neizrećenomu i bezkonačnomu. Aleksand. jag. starin. 3, 276. — b) bez konca prostorom: Bezkonačna j'to tamo prostorija. Pjevan. 335.

BESKONČAN, adj. vidi beskonačan. isporedi beskončan. između n i č ispalo je j; a je unemuto mjesto b i ostaje u srijem oblicima. Dolazi od xvi vijeka, između rječnika samo u Stulićernu. — a) bez konca vremeno: Iskati ona dobra bezkončana. S. Budinić, ispr. 94. Slava tebi, gospodine, u bezkončane vikove. M. Alberti 47. O sljepoto bezkonecana. P. B. Bakšić 147. Bolesti bihu

BESKONČEN

246

BESLAVŁJE

bezkončane. 149. Bezkončane nedoznatne preporu
sreće. J. Kavačin 200. — b) bez konca načina.
Bezkončan ne veliča kada mu se što priklada.
J. Kavačin 439. Nosi ni bezkončano. 538.
— Adv. beskončano, infinite. Dostojan si biti ћubljen
bezkončano vrhu svijeh stvari. T. Ivanović 123.

BESKÒNČIV, adj. vidi beskonačan, u dva
pisca xvi i xvii vijeka i u Stuličevu rječniku.
Predloživši bezkončenu velikost mazde. S. Bu-
dinić, sum 26b. U muke bezkončene. F. Vrančić,
ziv. 92.

BESKÒNČIV, adj. vidi beskonačan; upravo što
se ne skončara, čemu ne dolazi konac, po tom u
opće što nema kraja. isporedi breskončiv. Dolazi
od xvii vijeka, između rječnika u Mikałinu, Be-
linu (296b. 401a) i Stuličeru. Dan jes vječni bes-
končivi. B. Kašić, nač. 90. Nim je darovo bes-
končivo veselje. B. Kašić, per. 61. Ja sam život
beskončivi. B. Kašić, nasl. 225. Za uvrijenje bez-
končivo. I. Ivanišević 98. O beskončivo dobro i
jakosti moja! P. Radovčić, nač. 271. Bog vikovni,
beskončivi. I. T. Mrnavić, nauk kr. 1702. S. Ona
(Marija) izmjeri neizmjerna, bezkončiva je uzdr-
žala. J. Kavačin 520. Sree bezkončivom mjerom
veće ћubljivo neg li možeš biti ћubljeno. Đ. Mattei
117. Poduši u ovo neizmjerno more twoje dra-
gosti bezkončive. 28. Sam Bog neizmjeran u bez-
končiv. A. d. Bella, razgov. 33. Steče њeku čas
bezkončivu od dobra bezkončivoga. Vidim negovu
204. Mudrosti božanstvena, čudnija si podjetišenu
kad te vidim me ne kad te razmišlam bezkončivu.
B. Cuceri 24. — ade. Beskončivo, infinite: Tebi
prvoj uzlom nebeske ћubavi bezkončivo vezanoj.
I. Ivanišević 18.

BESKÒNČIVÒST, beskónčivosti, f. infinitas.
isporedi beskrajnost. Prošloga vijeka, između rječ-
nika samo u Belinu (401a). po nekim stranama
iza s stajeći na kraju može otpasti. Vidim negovu
neumrlos, negovu bezkončivos. Besjede kr. 38.

BESKÒRISNÒST, beskòrisnosti, f. inutilitas. u
jednoga pisca prošloga vijeka, koji po gororu
svoga zavičaja ne piše t iza s na kraju. Kojijem
je sve ludos i beskorisnos. A. Kalić 342.

BESKORISTAN, beskòrisna, adj. inutilis. ispo-
redi breskoristan, nekoristan. Od xvii vijeka, iz-
među rječnika samo u Stuličeru. Pokli su sve
ljekarije beskorisne bile. B. Kašić, per. 193. Sluge
smo beskorisne. Živ. is. 115. Da se izgube u plaču
i u vikah beskorisnihje. B. Cuceri 377. Łučka je
riječ zvek beskorisnih, ako њu ne udahne boje. A.
Kalić 487. — može imati uza se dat.: Jesmo bes-
korisni nemu. Živ. is. 117. Nije tako ne blago
sroje nesmiłeno, nije ne ћubav tako nami bezko-
risna. B. Cuceri 276.

BĚSKÔRKJA, f. cortice. carens. — a) britva bez
kora. — b) bundeva koja ima koru ali ne onako
tvrdu kao tvrdokorka; bundeva se beskorka zore
i bijela, bundeva i misirača. vidi kod bundeva.
— U oba značeňa u Vukovu rječniku.

BĚSKOSTAN, běskosna, adj. exos. bez kostiju.
samo u rječnicima Belini (531b) i Stuličenu.

BESKOŠUŁEN, adj. indusio. carens. bez košułe.
samo u Stuličiju vječniku.

BĚSKOT, m. vidi beškot. samo u Mikałinu
rječniku.

BĚSKRAJAN, běskrâjna, adj. infinitus. ispo-
redi breskrajan, beskonačan. Od xvii vijeka, iz-
među rječnika samo u Belinu (708b. 729a) i n

Stuličeru. — a) bez kraja prostorom, aa) o pu-
nici, o moru, bez kraja negora, a to je obala ili
brijeg, koji se također zore kraj, litoribus carens.
u pravom ili u prenesenom smislu: Bježi knz
dnaš, .. bezkrajnoj po pučini brodi. I. Gundulić
233. To dobro ino nije neg bog, u komu će se
naše htjeњe koliko u bezkrajnoj pučini od uži-
vaņa neizmjernijem uživaņem nasititi. I. Đordić,
salt. 43. Uski vratnik, koji na svrhu se raširiva
u bezkrajne dvije pućine. B. Cuceri 20. Ona ljeta
vjekovita, u koja uljesti imam k'o u bezkrajnom
jednu pučinu, koju imeli prilivati. 356. Lijeva
promjena: za sladosti jednu kaplu, od grčila bez-
krajno more. 73. U onem moru bezkrajnomu od
sladost. 142. — bb) o drugom čemu: S kom te
prikri nemilosti val bezkrajni svijeh žalosti! I.
Đordić, mand. 86 — b) bez kraja vremenom:
Stašna je (vječnost), puna i bezkrajna. J. Kava-
nin. 439. Od posjedeňa jednoga dobra bezkrajnoga.
B. Cuceri 240. — c) bez kraja svojo veličinom
umno što: Grijeh je opačina beskraja. A. Kalić 60.

BĚSKRÁJNÒST, běskrâjnosti, f. infinitas. ispo-
redi beskončivost, u jednoga prošloga vi-
jeka, koji po gororu svoga zavičaja ne piše t iza
s na kraju. Upli svijesti punom čuda u bezkrajnos
svijeh razbluda. I. Đordić, mand. 107.

BĚSKRIL, adj. alis carens. u naše vrijeme u
njekih pisaca. Bezkril k vrhu lazı. S. Milutinović,
pjev. crn. 329. Listonoga bezkrila. ocypon brun-
nipes Fab. J. Šloser, kor. 1, 165. — u Stuličiju
rječniku ima beskrilan, ali iz ruskoga rječnika.

BĚSKROVAN, běskrovna, adj. tekti expers,
koji kroca nema. Dolazi xiv vijeka, između rječ-
nika samo u Danićićeru. beskrovnyh v dom
vlvesti. Domentijanb 176.

BĚKRSMAN, adj. haud cunctatus. samo u
Stuličeru rječniku (1, 16b). isporedi krsmati.

BĚSKŘVAN, běskřívna, adj. exsanguis, u čem
nema krije, što bira bez krije. u jednoga pisca xii
rjeka i u rječnicima Belinu (641b) i Stuličeru
(1, 16b). Beskrвънju ёзrтvu vlъ noseste. Domen-
tijana 31.

BĚSKUĆAC, běskuća, m. vidi beskućanik. U
naše vrijeme. Nakupi 10, 15 li beskućaca. M. Ne-
nadović, mem. 101.

BĚSKUĆAN, běskućna, adj. domo carens. u
jednoga pisca našega vremena. Kad čovjek po-
stane rajom bezdušnom i bezkućnom. M. Pavli-
nović, spis. 133. isporedi beskućnik.

BĚSKUĆANÎK, m. cui nec ara nec focus. ispo-
redi beskućnik. U naše vrijeme, između rječnika
samo u Vukovu. Pak ti kupi pod barjak junake,
sve krvnike i beskućanike. Nar. pjes. vuk. 3, 463.
Navale iz okolni krajeva sve besposlice i krvnici
i beskućanici u Biograd. Vuk, dan. 3, 146. Zli-
kovce i bečare i beskućanike prikupivši k sebi. 209.

BĚSKUĆNÎK, m. vidi beskućanik. U naše vri-
jeme, u rječniku ni jednom. I dade mu vojske
šest hižada, Arbanasa, ubojnika ћuta, beskućnika
i bezobraznika. Ogled. sr. 465. Slušate čovjeka
bezkućnika, golotrba. M. Pavlinović, rad. 170.

BĚSKVŘNAN, běskvívna, adj. immaginalus.
Dolazi od xvi vijeka, između rječnika samo u Da-
ničićeru. isporedi besckvrno. Od bez i skvrna.
pred s otpado je z, koje neki i pišu. Žitje ibi
beskvršno. Domentijanb 24. Život čist i bez-
skvrnan. Š. Budinić, sum. 170b.

BĚSLÁVAN, běslávna, adj. inglorius. prošloga
vijeka u jednoga pisca. pred s otpada z, koje isti
pisac piše. Da ga učini bezslavna. J. Rajić, boj 4.

BĚSLÁVŁE, n. ignominia. xvi vijeka, između

BESLEISATI

247

BESPAMETAN

rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stulićevu, bezlavje', ali iz ruskoga rječnika). Od bez i slava, pred s otpalo je z; a -vle je postoalo od starijega -vije, koje se u rečeno vrijeme pisalo. Va boga-tastve ili va ništete i beslavi(ji). Glasnik 10, 249.

BESLËISATI, beslèišem, impf. alere, satisfa-cere, satis habere, convenire. Od tur. beslemet, hraniti. U naše vrijeme u Dalmaciji. — 1. pre-lazno: hraniti, ugađati: Muž je nije mogao besleisati. M. Pavlinović. — 2. neprelazno: a) hraniti se, namirivati se, satis habere: Ima zemle, što bi tri kuće mogле besleisati. M. Pavlinović. — b) pristajati, aptum esse, convenire: Baš mi ta odića lipo besleiše. M. Pavlinović.

BÈSLOVAC, bèslôvca, m. illiteratus. u jednoga pisca xvi vijeka. Od bez i slovo. pred s otpada z, koje rečeni pisac piše. Što oni ki su neknižni i bezslovci ni znaju ni razumiju. B. Gradić, duh. 24.

BESLÖVESAN, beslövesna, adj. ratione carens. Od xii vijeka, ali samo u knigama pisanim po crkvenim više ili maše, između rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stulićenu, ali iz brerijara). Od bez i slovo. pred s otpada z, koje nčki i pišu. — a) bez razloga, o uzroku nedovoljn. Ašte imr jesti vina blagoslovena, to nepovinni suts, ašte li beslovesna, to ne ostavljati ih. Sava, tip. hil. glasn. 24, 193. — b) bez razuma, bezuman, lud: aa) o živinćetu: Ně razširi créva jako bezslovesna. Domentijanb 95. — bb) o čeļadetu: Bio bi bezslovesna. D. Obradović, sav. 50. — cc) o go-voru, priporijesti: Sramota da se ovake bezslovesne basne nahode. D. Obradović, živ. 90.

BESMETEN, adj. confusus. samo u Stulićenu rječniku: 'bezsmeten'.

BÈSMIJEŠAN, bèsmiješna, adj. justus, prav-ican. samo u Stulićevu rječniku: 'bezsmiješan', i adv. 'bezsmiješno'.

BÈSMOČAN, bèsmočna, adv. insipidus. samo u Stulićevu rječniku. Od bez i smok.

BÈSMOTREN, adj. inconsideratus. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. besmotreno i subst. besmotrene (22a). ali sve troje iz brerijara. isporedi besmotrenost.

BÈSMOTRENÔST, bèsmotrenosti, f. inconsi-derantia. samo u Stulićevu rječniku (22a), za koji će biti i načineno od besmotren.

BÈSMOTRENSTVO, u. vidi besmotrenost. samo u Stulićevu rječniku.

BÈSMRĆE, n. immortalitas. isporedi bresmrt-
nost, neumrlost. Od bez i smrt. pred s otpalo je
z, koje nčki i pišu. -ce je postoalo od -tje, a to od
-tije. Dolazi od xvi vijeka: toga vijeka još sa
-tije, xvi vijeka sa -tje, a u naše vrijeme u jed-
noga pisca sa -će; između rječnika samo u Stu-
lićevu (sa -tje). Da i my vkskusim besmrtjija.
Domentijana 240. Prijati blaženu neumrlost ili
beszmrtje. Š. Budinić, sum. 15. Besmrće. S. Mi-
lutinović, dika 29.

BÈSMRTAN, bèsmrtna, adj. immortalis. Od xii vijeka, između rječnika u Stulićevu, Vukovu i Daničićevu. Od bez i smrt. pred s otpalo je z, koje nčki i pišu. Dêlu duševnomu bezsmrttnu. Sava, tip. hil. glasn. 24, 172. Caru slave, jedine besmrtna. Sava 7. Besmrtnomu caru Danilo 254. Klaņamo se besmrttnomu caru. Š. Budinić, sum. 29. Veliko je i bezsmrtno ime zado-bio. D. Obradović, živ. 111. I besmrtno ime zado-biše. Ogled. sr. 124.

BÈSMRTNÔST, bèsmrtnosti, f. immortalitas. samo u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. isporedi besmrće, besmrtstvo. Pred s otpalo

je z, koje nčki i pišu. Ovo smrtno da se obuče
u besmrtnost. Vuk, 1kor. 15, 53. Koji sam ima
besmrtnost. Vuk, 1tim. 6, 16. Dokle kako u tvo-
jemarn harnom spomińanu tako u kńzí ovoj bez-
smrtnostju zabiježeni vjekovati budu. G. Martić,
nar. pjes. juk. xiii.

BÈSMRTSTVO, n. immortalitas. isporedi be-
smrtnost, besmrće. xvi vijeka, između rječnika
samo u Daničićevu. Bože, jedinb imejej bez-
smrtbštvo. Mon. serb. 546.

BÈSNÂ, f. adj. rijeka u Srbiji u okrugu bio-
gradskom: tako se zore na svom izvoru kod sela
Ivanče, a inače Milatovica. M. Đ. Milićević, srb. 61.

BÈSNÂŽAN, bèsnâžna, adj. invalidus. xvi vi-
jeka u jednoga pisca i u naše vrijeme. Od bez i
snaga. pred s otpalo je z. Bješe nemoćna, slaba,
besnažna i umorena. B. Kašić, per. 82. Rečena
kapitulacija mora se kao bezsnažna smatrati. Sr.
Nov. 1834. 132.

BÈSOBAN, bèsobna, adj. impersonalis. samo u rječnicima Belinu (384b) i Stulićevu. Od prijedloga bez i osnove od koje je sopstvo. pred s otpada z, ali je u oba rječnika napisano. — Adv. besobno u oba pomenuta rječnika.

BÈSOČAN, bèšočan, adj. exsucus, bez soka. samo u Stuličeen rječniku.

BÈSOLICA, f. inopia salis. 1. u pravom smisłu, neimańe soli, kad nema soli, kad je tko bez soli. u Vukoru rječniku. — 2. selo u Srbiji u okrugu topličkom. Sr. Nov. 1879. 176.

BÈSÖLNICA, f. sale carens, žensko čeļade koje
nema soli, koje je bez soli. u Vukovu rječniku. u
priporijeci kako je nčka najmłena žena žaleći
tudega muža gororila: ja sam jadna bezmlvnica,
ja sam jadna besolnica. Vuk, rječ. 20b.

BÈSŐŁE, n. insulsitas. što je bez soli, neslano, u prevesenom smisłu, ludo. xvi vijeka, pred s otpada z, ali je napisano. -le je postalo od -lije, koje se u rečeno vrijeme pisalo. Člověk neiskusnib božstvnyim pisanijemং vsa jelika ašte věstbi bezsolija suts. Rad 1, 176.

BÈSPAMÉĆE, n. dementia, bezumje. isporedi bespameće, bespametnost. Od bez i pamet. s pred p stoji mjesto z, a -će je od starijega -tje, koje je od starijega -tije. U jednoga pisca xvn vijeka, u koju je z pred p i na krajnu još -tje. Promišljati obraz svega svijeta bez slave i fale bogu jest izpraznost i bezpametje. M. Radnić 4.

BÈSPAMEŠTINA, f. dementia, isporedi bespa-
meće, bespametnost. u jednoga pisca našega vre-
mena. pred št otpalo je t. Grizaše ga svijest o
pogibiji, koju je zgotovio svojom bezpametšinom.
S. Łubiša, prip. 115. Kad u svojoj bespameštini
počini kome kvara. S. Łubiša, prič. 158.

BÈSPAMETAN, bèspametna, adj. demens, rationis expers, bezuman, lud. isporedi brespametan. Od xvi vijeka, između rječnika u Mikaļinu (samo adv. bespametno, stulte, insane 13a), u Belinu (rationis expers 420a, mente captus 467a. 710a), u Voltiģiju (unvernünftig 9), i u Stulićevu (mentis inops.) — Comp. bespametnij (u Belinu rječniku 710a). — s pred p stoji mjesto z, koje mnogi i pišu. od bez i pamet. — a) u pravom smislu bez pameti: aa) o čeļadetu, koje u pravom smislu nema pameti ili mu se to kaže ukora radi: Łutijem trnjem okružen od onoga naroda nemilostivoga i bezpametnoga. Zbor. 48b. Tko je od porođenja bio mahnit i bezpametan, na umrlj dan ima mu se dati tijelo Isusovo. M. Divković, nauk 207. Vele ludi i bespametni! M. Divković, hes. 212. Slip, bezočan i bespametan

BESPA METNICA

248

BESPOKOJITI

jesam ja. M. Jerković 46. Ne hti dati zabave ce-
ładi bezpametnoj. B. Kašić, is. 54. Ti razborit a
ja bespametna. V. Andriasi, put. 409. Hoće sve-
mogući bog suditi i pametne i bespametne. K.
Mašarović 54. Vi ćete biti toliko bespametni, to-
liko smamjeni, da hočete biti pod jarmom gospo-
dara toliko silna. A. d. Bella, razgov. 27. Ako su
vazda bili bezpametni, imaju je krstiti ne inako
nego kako dječica koja su bez razuma. J. Mato-
vić 160. O Kadiću, bespametna glavo! Nar. pjes.
vuk. 5, 431. Tu junaštva nikakvoga nema, nogo
luda bespametna glava. 5, 431. — bb) o žirin-
ćetu: On bi se dobitku bespametnomu sasma pri-
kladan učinio. B. Gradić, djev. 10 Ne činiti kako
pas bezpametan, koji srdit grize zubima kami.
A. d. Bella, razgov. 140. Prilični živinama bez-
pametnim. 238. — cc) o misli, gororn, kako god
radni ili stašu, što se čini ili bira bez pameti,
što se ne podudara s pamću: Ona je opinion
luda i bezpametna. M. Orbin 21. Bespametnjen
govorenjem zloban. B. Kašić, fran. 38. Ah slje-
pilo ne bespametno. V. Andriasi, put. 360. — b) koji
ne radi pametno ne razumijući posla, kao neježi,
imperitus. Može li zakljućavac upitovati sotoni
od svake stvari? Ne može; i u tomu redonici
bezpametni lasno sagrišuju. A. Kadčić, bogosl. 35.
Dva bezpametna brata. Starine 10, 37. — — c) adv.
běspametno: Ki ludo i „bezspametno“ seijeńahu i
držahu. M. Orbin. 9. Kako neki bespametno ovi-
jeniše. J. Matović 53. Što sinoć grijesno i bespa-
metno rekoh. Nar. priv. vrč. 10.

BĚSPAMETNICA f. demens femina. od pro-
šłoga rijcka, izmedu rječnika samo u Stuličeru.
isporedi bespametan. Ah smamjene bespametnice!
A. d. Bella, razgov. 70.

BĚSPAMETNĪK, m. demens. od XVII rijeka,
izmedu rječnika u Eijelostjenčeru i Stuličera
isporedi bespametnāk, bespametan. Koji u sred-
govore: ludjaće ali ti bezpametniča! M. Divković,
bes. 649. Niki ludjaci i bezpametnici tebe pro-
daju u galiju. A. Kadčić, bogosl. 435. Ludjaće,
bezpametniče, ove su tvoje misli? A. d. Bella,
razgov. 29. Hotio je nemio bezpametnik reči:
nije boga. 118.

BĚSPAMETNO, adv. vidi kod bespametan.

BĚSPAMETNOST, běspametnosti, f. dementia.
isporedi bespametnost i bespametan. Od pro-
šłoga rijeka, izmeda rječnika samo u Belini
(710b). Ah bespametnosti, nesvisti! A. d. Bella,
razgov. 25. Nije li najveća bezpametnos? 141.

BĚSPAMETNÁK, m. demens. isporedi bespa-
metnik. Od XVII rijeka, izmeda rječnika i Mika-
linu (13b), Belini (467a) i Stuličeru. Ah bezpa-
metniča! A. d. Bella, razgov. 131.

BĚSPAMETSTVO, n. vidi brespanetstvo.

BESPÁNĽIV, adj. vigilans. samo u Stuličeru
rječniku (vigilans, attentus, diligens, sedulus).
pred s otpało je z, koje u istom rječnika staji
— Adv. bespanjivo, u istom rječniku iz bresnjara.

BESPÁNĽIVOST, bespanjivosti, f. vigilantia.
samo u Stuličeru rječniku, u kom ima i bespan-
liivstvo. oboje će biti načineno za rječnik. isporedi
bespanliiv.

BĚSPARA, f. lacinia abstergendo serviens, opir-
nača, sudopera. samo a Vukaru rječnika. Bře
od tur. bezemek, čistili, i paru, koža.

BĚSPEČÁLAN, běspečalna, adj. securus, bez-
bržan; samo xii—xv rijeka, izmedu rječnika u
Dančićeru (3, 355b) i u Stuličeru (u poslediju iz
bresnjara). Od bez i pečal. Prědobjrny pastnyj,
stada svojego i to bespecalno sčtvori. Domenti-

jana 257. Bespečalnomu i nemetežnomu žitiju.
Domentijan 7. Budi timijem bezpečalan. Zbor. 35b.

BĚSPEČÁLNOST, běspečalnosti, f. securitas.
samo u Stuličeru rječniku. bez potvrde. isporedi
bespečalstvo, bespečivost.

BĚSPEČALSTVO, n. securitas. samo u Stuli-
čeru rječniku. bez potvrde, i istom rječniku ima
u istom načinu, bezpečenstvo', ali odakle se
kaže da je uzeto, ondje ga nema. isporedi bespe-
čalnost.

BĚSPEČÁLE, n. securitas, bezbrižnost. xiv ci-
jeka, izmedu rječnika u Stuličeru (bez potvrde) i
u Dančićeru. Od bez i pečal. -je stoji mjesto
starijega -lije, koje se u rečeno vrijeme pisalo.
Bespecalijem prisno veselimi. Domentijan 23.

BĚSPEČLIVOST, bespěćivosti, f. negligentia,
incuria. samo u Stuličeru rječnika.

BĚSPERA, f. riba bez pera, pinnis carens. u
jednoga pisea našega cremena. Bespere, apodi. J.
Pancić, ribe 160.

BĚSPLODAN, běsplodna, adj. sterilis. isporedi
bezrodan, jalov. Od xiv rijeka, izmedu rječnika
samo u Stuličeru i Dančićeru. — s pred p stoji
mjesto z, koje neki i pišu. — a) o čorjeju i ženi,
bez poroda, u pravom tjelesnom i u duhornom
smisłu. Da nijednuže vas budi tršti i bespłodni
dušiju i besedetnu. Danilo 306. Byše (Stefan vi-
soki i žena mu) bespłodni. Łetop. šaf. 73. Bes-
plodnu suštu i bezu. nasłodija. Aleksand. nov. 3.
Ova žena budući bezplodna za to je trpila ukor.
J. Rajić, ponć. 1, 45. — bb) o životini. To je da
jak je matica bezplodna. F. Đordević, pčel. 20. —
ej a bitu i ingerivajem dijeloviru: Osta loza bes-
plodna (u prenesenom smisłu o plemenu). Glasnik,
22, 227. Mator cokot izmeće se u sišulu i postaje
bezplodan. P. Bolić 1, 47. U vreme svuo pupe
zaostaju bezplodne. 214. Blizkost reka bezplodan
sok cokolu pribavja. 108. — d) o poslu kakom
qod. Što može učiniti sve ono služene bezplodnim.
J. Rajić, ponć. 1, 1. — e) adv. besplodno, incas-
sum, samo u Stuličeru rječnika.

BĚSPLODNOST, běsplodnosti, f. sterilitas.
samo u Stuličeru rječniku.

BĚSPLODSTVO, n. vidi besplodnost. samo u
Stuličeru rječnika.

BĚSPLOTKIŇA, f. sterilis, jalorka, jalarica.
Od bez i plod, po čemun pišu z pred p a d pred
k. u naše vrijeme, o orei. Da biraju proz ovce ja-
gance i debele bezplodniše ovce. Pjevan. 28.

BĚSPÓBOZNOST, bespóbožnosti, f. pietatis de-
fectus. samo u Stuličeru rječnika, (bezpog-
ibilan, in adversis impavidus, qui in calamitate
aliqua non perit'). u istom rječniku i adv. „bez-
pogibilno' — isporedi bespogibjelnost, bespogi-
ljehno.

BĚPOGIBJELAN, bespogibjelna, adj. peri-
culo vacenus. samo u Stuličeru rječniku (bezpog-
ibilan, in adversis impavidus, qui in calamitate
aliqua non perit'). u istom rječniku i adv. „bez-
pogibilno' — isporedi bespogibjelnost, bespogi-
ljehno.

BĚPOGIBJELNOST, f. periculum nullum.
samo u Belini rječniku (bezpogibilnos, securitas
676b).

BĚPOGIBNO, adv. sine periculum. samo u Stu-
ličeru rječniku (19b), isporedi bespogibno.

BĚPOKAJAN, adj. poenitentia carens. samo
u Stuličeru rječnika.

BĚPOKÓJAN, bespókojna, adj. inquietus. Od
prošłoga rijeka, izmedu rječnika samo u Stuli-
čeru. Zove bezpokojna i plaćiva. J. Kavahin 405.
Bezpokojnoj i obtri razmišlajuć nočenu sviću. 493.

BĚPOKÒJITI, běpōkojim, impf. inquietare

BESPOKOJSTVO

249

u jednoga pisca prošloga rijeka. Samo refleks. Sebe bezpokoji. J. Rajić, pouč. 1, 9b.

BESPOKÓJSTVO, n. inquies. u jednoga pisca prošloga rijeka. Naodimo se u bespokojstvu (sajvesti). D. Obradović, bas. 450.

BESPÒKÒRAN, bespòkòrna, adj. impoenitens. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bespokorno.

BESPÒKÒRNÎK, m. vidi brespokornik.

BESPOKÓRNÓST, bespokórnosti, f. impoenitientia. samo u Stulićevu rječniku.

BESPOKÓRSTVO, n. vidi bespokornost. samo u Stulićevu rječniku.

BESPÒKROVAN, bespòkrovna, adj. tecto ca-
rens. XIII rijeka. Bespokrovnyje vъ domъ vъvo-
dešti. Danilo 63. isporedi beskrovan.

BÈSPÔMAN, bèspômna, adj. negligens. Od prošloga rijeka, između rječnika u Belini (samo adv. bespomno 509a) i u Stulićevu bez potrde. isporedi poman. — Adv. bespomno negligenter. Govoreći slava ocu bezponno bi snižit glavu prospustio. B. Cuceri 145.

BÈSPÔMNÒST, bèspòmnosti, f. negligentia. samo u Stulićevu rječniku (19b). isporedi nepomnost.

BESPOMŇA. f. negligentia. samo u rječnicima Belini (509a) i Stulićevu. isporedi nepomňa i pomňa.

BESPÒMŇIV, adj. negligens. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bespomniyo. isporedi nepomniy.

BESPÒMŇIVÒST, bèspòmnivosti, f. negligen-
tia. samo u Stulićevu rječniku.

BÈSPOMOĆAN, bèspomoćna, adj. auxilio ca-
rens, inutilis. Od XIV. rijeka, između rječnika u
Stulićevu i Danićevu. — a) koji je bez pomoći.
Gradovi pustyhl i bezpomoštanyhl obretše. Do-
mentijanb 105. — b) što ne pomože, inutilis. Bez-
pomoćna lekarstva. J. Rajić, pouč. 3, 30.

BESPÒMSTVO, n. vidi bespomnost. samo u Stulićevu rječniku.

BESPORÈDAČAN, besporèdačna, adj. expers ordinis. u jednoga pisca prošloga rijeka. isporedi besporedek. Od zamršena i bezporedačna predavaňa. D. Obradović, bas. 357.

BESPORÈDAK, besporétka, m. perturbatio ordinis. Od prošloga rijeka. Ovi bezporedak u oni mesti ne biva. D. Obradović, bas. 183. Lenost i bezporedak jednako su štetne i vredovite. 204. I cijeli ovi bezporedci po poredku nekome sleduju. P. Petrović, vijen. 95.

BESPOSLAN, adj. vidi besposlen. samo u rječ-
nicima Mikaļinu i Rjelostijenčera.

BESPÒSLEN, adj. otiosus, ko je bez posla, nema posla. Compar. besposlénijí. — Od XVII. vijeka, između rječnika u Belini (266a, 532a), Stulićevu i Vukoru. isporedi bresposlen. Osobitijem načinom djavli napastuju izprazne i bezposlene. M. Divković, bes. 264. Besposlen pop i jariče krsti. Nar. posl. vuk. 12. Kad kakož ženi ili devojci dolazi mnogo mladijeh i besposlenijeh judi. Vuk, posl. 164. Kad ko trči besposlen na końu. 197. Što stojite odvje vas dan besposleni? Vuk, mat. 20, 6. Ni u kakvo doba od godine judi se u nas tako ne časte i ne vesеле uz mesojeđe, jedno za to što su judi onda najbesposleniji, a drugo što mesa i pića ima dosta. Vuk, živ. 17.

BESPOSKIČITI

BESPÒSLENICA, f. otiosa. samo u Stulićevu rječniku.

BESPÒSLENIČÂR, m. vidi besposlenik. u naše vrijeme. Ne će trpiti da se po narodu takovi troškovi od besposleničara čine. M. Nenadović, mem. 200.

BESPÒSLENÎK, m. otiosus, čocjek besposlen u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićevu. isporedi besposleňak, besposlica. Gledajući besposlenike, koji prazno ovo mjesto oživlavaju. Sr. Nov. 1834. 202. Dati posla besposlenicima i krivima. 1835. 82. Na učene lude mirze i zovu ih besposlenicima. B. Bogišić, zbor. 641-2.

BESPÒSLENÒST, bespòslenosti, f. otium. isporedi bresposlenost. u jednoga pisca prošloga rijeka. Svaki posao držaše za ures, lijenost i besposlenost za prikor. D. E. Bogdanić 109.

BESPÒSLEŇÁK, m. vidi besposlenik. samo u
rječnicima Belini (532a) i Stulićevu. isporedi
bresposleňak.

BÈSPOSLICA, f. otium, nugae, homo otiosus, nugax. Akeenat ostaje, samo su u gen. pl. još oba zadnja stloga dugu: bèsposličâ, a samo zadni u gen. i instr. sing., bèsposlic, bèsposličom. — U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. — 1. vrijeme kad nema posla, kad je tko bez posla, otium. Otići će gdjejeg na bezposliici. Vuk, rječ 23a. One su im u vrijeme boja držale kohe, a na besposliici ingrale uz tambure. Vuk, dan. 2, 95. — 2. radna ili strar što ništa ne vrijedi, koješta, u čemu nema pravoga posla, čim se tko besposlen nemajući bołega posla zabavlja, nugae. Prodi se besposlice. Vuk, rječ. 23a. Nije ovo šala ili besposlica. Vuk, posl. 216. Kad se ko zabavlja takijem besposlicama kad bi trebalo što mnogo preče raditi. 45. Kad se što govori u besposlice. Sl. Da ne idu na tužbu za svake besposlice. Vuk, dan. 4, 5. Ja sam ove sitnice, kao sitnice i besposlice, već odavna zaboravio. Vuk, odg. na utuk 2. Onu ne nosi svakavih besposlica uza se. Nar. prip. bos. 1, 122. — 3. čojek kojí je radio besposlen i baci se besposlicama u prednem značenju, homo deses, nugax. Idi besposlico jedna! Vuk, rječ. 23. Dovedu sa sobom još dva put onoliko kojekaki prijateja, momaka i besposlica. Vuk, dan. 3. 141. Jer se iz toga besposlice, tati radaju. V. Bogišić, zbor. 641.

BÈSPOSLIČAN, bèspòmnivosti, adj. otiosus. u
jednoga pisca prošloga rijeka. Nema goreg života
od besposlicama. D. Obradović, liv. 109.

BÈSPOSLIČÂR, m. tko besposliči, tko se baci besposlicama, homo deses. isporedi besposlica pod 3. u naše vrijeme. S nevalajilijem i podruglivijem besposličarima škrguću na me zubivka svojim. D. Daničić, psal. 35, 16. Pamet bezposličara naliči pustoj kući. M. Pavlinović, rad. 108.

BESPOSLIČÁRĚNE, n. vidi besposličeňe. Broji u małej zločine klatniu i besposličareňe. V. Bogišić, zbor. 592.

BÈSPOSLIČÁRKÁ, f. žensko čelaje koje bes-
posliči, baci se besposlicama, femina deses. u naše
rijeme. Živjahu kao dve najveće besposličarke.
M. D. Miličević, jur. 77.

BÈSPOSLIČIČEÑE, n. otium desidiosum. u naše
rijeme, između rječnika samo u Vukoru, isporedi
besposličiti. Čuvaj se besposličeňa. M. Pavlinović,
rad. 108.

BÈSPOSLIČITI, bèsposličim, impf. propter desidiam in otio vivere, biti bez posla ne hoteći raditi. Od prošloga rijeka, između rječnika samo

BESPOSLOVATI

250

BESPRISTRASTAN

u Vukovu. Da besposližim. D. Obradović, bas. 206. Jedan sve radio, a drugi jednako besposličio i gotovo jeo i pio. Nar. prip. vuk. 89. Besposliče, i za to viču. Đ. Daničić, 2moj. 5, 8.

BESPOSLOVATI, besposlujem, *impf. vidi* bes-
posličiti. I dan danas bezposluje tamburajuć. Nar.
prip. bos. 1, 46.

BESPÒSREDAN, bespòsredna, adj. proximus.
prevedeno immediatus, kao što je i niem. unmittel-
bar. isporedi besredan. samo u Stulićevu rječniku
(,bezposrjan'), u kom ima i adv. ,bezposrjedno'.

BESPÒSUMAN, bespòsûmna, adj. indubius.
isporedi besumniv. u jednoga pisca prošloga vi-
jeka. Poče govoriti bezposumna jestva od svoga,
pak jedinstva, pak i trojstva. J. Kavaņin 527.

BESPOŠTEN, adj. infamis, nepošten. samo u
Stulićevu rječniku.

BESPOŠTÉNE, n. dedecus. Od xvii vijeka u pisaca u kojih još dolazi na kraju starije -nje mjesto -ně, i z pred p mjesto s. — a) impudiciātia, besramnost: Prijubodivstvo, nečistoća, bezpoštenje, puteni grih. I. Bandulavić 171. gal. 5, 19. — b) infamia, sramota: Kad već sve prosobne vrijeme dojde da se stužu, .. ko će svim bit' bezpoštenje na to očito porojenje? J. Kavaņin 563.

BĚSPOTREBAN, běspotrebna, adj. inutilis,
non necessarius. samo u Stulićeru rječniku, ali
odakle se kaže da je u n uzeto, ondje ga nema.
u istom rječniku ima i adv. ,bezpotrebno'.

BĚSPOTREBITAN, bespotrebitna, adj. vidi
bespotrebu, samo u Stulićeru rječniku, gdje ima
i adv., bezpotrebno'.

BESPOVOŁAN, bespovołna, adj. invitus, in-
voluntarius. samo u Stulićeru rječniku, ali odakle
se kaže da je u n uzeto, ondje ga nema.

BĚSPRAVADNO, adv. injuste, nepravedno. xv
vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Od
,bez pravde'. među v i d umetnuto je a mjesto
starijega в. s pred p stoji mjesto z, koje se i pi-
salo. Što je učinio bezpravadno. Mon. serb. 461.

BĚSPRAVAN, běsprāvna, adj. vidi kod bes-
pravno.

BĚSPRAVDEN, adj. injustus, nepravedan. Od xv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. isporedi bespravadno. Tolike štete bespravidene. Spom. sr. 1, 87. — *Adv.* bespravdeno, injuste. Hottiše bezpravideno da ními pomete. Mon. serb. 254.

BĚSPRAVDENO, adv. vidi kod bespravden.

BĚSPRAVDOVATI, běsprávdujém, *impf.* inju-
riari, činiti nepravdu. XIV-xv vijeka, između
rječnika samo u Daničićevu. dolazi i pasivno. Za
vsakogo bespravdujema ne lěnostivny. Domenj-
ani 153. Ničtože bespravdovšago. Glasnik 11, 90.

BĚSPRAVĐE, n. injustitia. XII vijeka, između
rječnika samo u Daničićevu. na kraju je -de od
starijega dje, koje se u rečeno vrijeme pisalo, a
koje je opet postalo od starijega -dije. Be(z) suda
občega da ne učinimo nikojegare bespravdrja
člověku zemje tvoje. Mon. serb. 47.

BĚSPRAVEDAN, běspravedna, adj. injustus,
nepravedan. samo u Stulićevu rječniku, u kom
ima i adv., bezpravedno', oboje iz brevijara. ispo-
redi brespravedno.

BĚSPRAVĚDLIV, adj. vidi bespravedan. samo
u Stulićevu rječniku, u kom ima i adv., bezpra-
vedlivo'.

BĚSPRAVEDNÔST, běspravednosti, f. inju-
stitia. samo u Stulićevu rječniku, u kom ima zlo
načineno i ,bezpravedstvo'.

BĚSPRAVĚLE, n. injustitia. samo u Stulićevu
rječniku, i to iz brevijara: (bezpravje').

BĚSPRAVNO, adv. injuste, nepravo. samo u
Stulićevu rječniku. u naše vrijeme pišu i adj.
bespravan, legum experts: Gdje je sav narod raja
bezpravna. M. Pavlinović, spis. 183.

BĚSPRAVÔST, bèspravosti, f. injustitia. samo
u Stulićevu rječniku.

BESPRĚSTAJAN, besprěstâjna, adj. vidi kod besprestajno.

BESPRĚSTÂJNO, adj. sine intermissione, bez
prestanka, neprestano. dolazi prošloga vijeka, i
to po zapadnom govoru sa i iza r mjesto e. Sto-
jeć bespristajno na javi. Živ. is. 138. u Stulićevu
rječniku ima i adj. ,bezpristajan', continuus, in-
defessus.

BESPRESTÁNCÊ, adj. sine intermissione, bez
prestanka, neprestano. isporedi bresprestance. U
naše vrijeme. Samo da besprestance budu za po-
slom. M. Pavlinović, rad. 138.

BESPRĚSTAN, adj. vidi kod besprestano.

BESPRĚSTANO, adv. sine intermissione, bez
prestanka, ne prestajući, neprestano. u naše vri-
jeme, između rječnika samo u Stulićevu. Bezpre-
stano je knigu premećao. M. Pavlinović, rad. 73.
— u Stulićevu rječniku ima i adj. ,bezpristan',
continuus, indefessus.

BESPRĚSTANÔST, besprěstanosti, f. assidui-
tas. samo u Stulićevu rječniku (bezpristanost').

BESPRĚSTANSKÎ, adj. continuus, assiduus.
samo u Stulićevu rječniku (bezpristanski').

BESPRĚSTANSTVO, n. vidi besprestanost.
samo u Stulićevu rječniku (bezpristanstvo').

BESPRĚSTÁVAN, besprěstávna, adj. conti-
nuus, indefessus. samo u Stulićevu rječniku (bez-
pristavan').

BESPRIJĚKÔRAN, besprijěkórna, adj. non re-
prehendendus. u naše vrijeme, između rječnika
samo u Stulićevu (,bezprikoran'). Od ,bez prije-
kora'. isporedi bresprijekoran. Čud besprijekorna.
M. Pavlinović, rad. 162. — *Adv.* besprijekorno,
sine reprehensione, u Stulićevu rječniku.

BESPRIJĚKÔRNICA, f. non reprehendenda.
samo u Stulićevu rječniku (,bezprikornica').

BESPRIJĚKÔRNÎK, m. non reprehendendus.
samo u Stulićevu rječniku (bezprikornik').

BESPRIJĚKORNÔST, besprijěkornosti, f. quod
reprehendi nequit. samo u Stulićevu rječniku (,bes-
prikornost').

BESPRIJĚKÔRSTVO, u. vidi besprijekornost.
samo u Stulićevu rječniku (,besprikorstvo').

BESPRIJĚVÅRAN, besprijěvârna, adj. vidi
bresprijevaran.

BESPRĪKLADAN, besprīkladna, adj. incom-
parabilis. xv vijeka, između rječnika samo u Da-
ničićevu. Dobroděteli jego bezprikladnoje. Glasnik
11, 63. isporedi prikladan (similis), prikladati
(comparare).

BESPRĪLIČAN, besprīlična, adj. abhorrens,
nepriličan. samo u Stulićevu rječniku. isporedi
brespričian.

BĚSPRÎNÎN, Besprîna, m. grad Vespprim u Ugar-
skoj. vidi Vespprim. XVII vijeka. Besprin grad
uzeše Turci. P. Vitezović, kron. 147.

BĚSPRÎNSKÎ, adj. što pripada Besprinu. Bis-
kupa besprinskoga. P. Vitezović, kron. 134.

BESPRĪSTRASTAN, bespristrasna, adj. par-

BESPRISTRASNOST

251

BESRDAČAN

tium studio vacuus. od prošloga vijeka, između
rječnika u Stulićevu (u koji je uzeto iz ruskoga
rječnika). Bespristrastno pisaće. D. Obradović,
ziv. 12. Bespristrasnji judi. Vuk, odgov. na laži
10. — *Compar.* bespristrasnij: Potomstvo, koje
je u vek bezpristrastnije. Sr. Nov. 1834. 39. —
*Adv.* bespristrasno: Bezpristrastno pisana. Sr. Nov.
1834. 130.

BESPRÌSTRASNÔST, bespristrasnosti, f. ani-
mus ab omni partium studio alienus. u naše vri-
jeme u nekih kniževnika. isporedi bespristrastan.
Svaki odgovara za bespristrastnost donošeňa svog.
Sr. Nov. 1835. 79.

BESPRÒJCJEN, adj. inaestimabilis. samo u Stu-
lićevu rječniku.

BESPROCJÉNIV, adj. vidi besprocjen. samo
u Stulićevu rječniku.

BESPRÒHODAN, bespròhodna, adj. impervius.
samo u Stulićevu rječniku. isporedi neprohodan.

BÈSPUĆE, n. invia. Od xvii vijeka, između
rječnika samo u Vukovu (samo u prenesenom
smislu s dodatkom da se govori u Crnoj Gori).
isporedi brespuće. Od ,bez puta'. na kraju je -če
od -tje, koje se xvii vijeka još pisalo a koje je
postalo od starijega -tije. — 1. u pravom smislu,
gdje nema puta, ili kad se samo umiza kao u
pravom smislu: Bezputja strašim se, po komu
klav sritaš. I. T. Mrnavić, osm. 80. I pobježe
glavob bez obzira; dočeka ga Rašović Ilija sa
negova nekolika druga, obruše u bezpuće Turke.
Ogled. sr. 203. Ja otolek pješke u bespuće. 20.
— 2. u prenesenom smislu o
govoru i djelu, kad se govori ili radi kako ne
treba, kako ne priliči, bez puta (isporedi put),
error, ineptiae. isporedi besputnost. Govori u bes-
puće. Ti si obrnuo u bespuće. Vuk, rječ. 23a.

1. BÈSPUTAN, bèsputna, adj. invius. Od xvii vi-
jeka, između rječnika u Mikałinu, u Belinu (764a),
Stulićevu (iz brevijara) i Vukoru (samo u pre-
nesenom smislu). isporedi bresputan. Od ,bez puta',
po tom neki pišu z pred p. — 1. u pravom smislu,
gdje nema puta: Radovati će se pustiti i mjesta
samo. N. Rańina 17. Radovati će se pusta i
bezputna. I. Bandulavić 5. Kroz one planine kr-
sovite i besputne. S. Ľubiša, prip. 119. — 2. u
prenesenom smislu o čeļadetu, stanu, radni, koji
radi ili što se radi i biva kako ne treba, bez puta
(isporedi put), importunus, iniquiqus, ineptus, in-
commodus, indecorus: o stanu i radni: Kroz bez-
putno jezbe smije smiše. I. Đordić, salt. 261. Čuo sam
vaše bezputne razložene. A. Kalić 210. Pretvo-
riše putno upotrebljavaše u besputno. Vuk, rim.
1. 26. Bezputno je i škodljivo zagrtane, gdje se
zemła duboko otkopava. P. Bolić 1, 228. Želeći
prekratit bezputne parnice. Nov. sr. 1835. 75. —
o čoujeku: Da se izbavimo od besputnijeh i zlijeh
judi. Vuk, 2sol. 3, 2. — 3. adv. besputno: a) u
pravom smislu, bez puta: što će pamet, kojoj se
smrklo prid očima, kojoj je zdraka božije svje-
tlosti zapala? U tminam bezputno hodeći na svako
c će zlo nastupit. A. Kalić 441. — b) u prenesen-
om smislu kao naprijed pod 2: Riječi tve uzrok
su meni sam žalosti sad ove, riječi, jaoh, kojim ti
bezputno vejaše, da se pir imaše svakako učinit.
F. Lukarević 161. Velmi lud bi, er je slišao bez-
putno tebe. M. Bunić 30. što godi pišemo,
bezputno i bezredno pišemo. R. Ġamańć 5. Sv-
komu je srce mutno jedom pakla ogńenita, da
gre opako i bezputno. D. Palmotić, christ. 463.
Prosu imaće svoje živeći besputno. Vuk, luk. 15,
13. Dobili su kaštigu, što su besputno devojku
odveli. Prot. šab. mag. 22. Kuća u kojoj je sedio

i besputno jedno leto i dva meseca držao. 27.
Kod nas samo pored položnice običaj imaju tačke
zabadati, ponajviše s one strane s koje kopač
zemju povlaći, za znak da je ne bi presekao,
a ne da se uz nju loza veže. Ali ovo bezputno rade,
jer položnica iste godine plod donosi, i ako je
tačka slaba, onda se težinom svojom prevaluje
na zemju i grožde trunuti mora. P. Bolić 1, 204.
Koji se odmeću od tebe besputno. Đ. Daničić,
psal. 25, 3.

2. BÈSPUTAN, bèsputna, adj. incorporeus, bes-
tjelesan. Od xiii do xvi vijeka, između rječnika
u Stulićevu (u koji je uzeto iz brevijara) i u Da-
ničićevu. Od ,bez puti' (vidi put f.). u je postalo
od 1, koje se i pisalo, a xv vijeka dotazi mjesto
nega u. pred p pišu i z mjesto s. Besplština an-
gela. Domentijana 182. Besplšttnije sili. Mon.
serb. 133. Besplšttnomu jeststvu heruvimskomu.
Danilo 256. Umi gostu noge, i vidje jere su bez-
putne. Zbor. 40.

BÈSPUTICA, f. invia. isporedi bespuće. u naše
vrijeme. Kakvi judi, takvi i putovi, putovi se ni
zvati ne mogu, no su ovo prave besputice. P.
Petrović, šćep. 171. Al' se čuvaj dobro besputice,
jer je kod nas trudno i pretrudno putom hoditi,
to li besputicom. 62.

BÈSPUTNO, adv. vidi kod besputan, invius.

RÈSPUTNÔST, bèsputnosti, f. ineptia. isporedi
bespuće. Od prošloga vijeka, i toga vijeka samo
u Belinu rječnika (703a). Za bezputnost, komoj
su se digli. Nov. sr. 1834. 69.

BÈSRÁMAN, bèsrrámna, adj. impudens. Od xv
vijeka, između rječnika u Belinu (672b) i Stuli-
cevu. Pred s otpalo je z, a neki ga i pišu. Mla-
dac besraman. M. Vetranić, 2, 325. Ovo ti me
celo bezsramno. N. Dimitrović 87. Bezsramna i
prez obraza, tako li smiš prid manom govoriti?
F. Glavinić, cvit 213. Od riječi bezsramnijeh. B.
Kašić, zrc. 130. — Adv. besramno. u rječnicima
Belinu (672b) i Stulićevu.

BESRAMEŽLIV, adj. vidi besraman. samo u
Stulićevu rječniku.

BÈSRÁMLĘ, n. impudientia. u jednoga pisca
xvii vijeka, i to sa starijim završetkom -mje
mjesto -mle i na sa z pred s. (ima i u Stulićevu
rječniku, ali iz ruskoga). Veliko je moje bezočan-
stvo, a još veće moje brezsramje. M. Jerković 101.

BÈSRÁMNO, adv. vidi kod besraman.

BESRÁMNÔST, besrámnosti, f. impudientia.
Od prošloga vijeka, i toga vijeka samo u Belinu
rječniku (672b). Poznana su djela tjekašna, koja
su ... nečistota, besramnost, idolopoklonstvo. Vuk,
gal. 5, 19. Predadoše se besramnosti. Vuk, ef. 4, 19.

BÈSRAMOTNO, adv. impudenter. samo u Be-
linu rječniku (672b).

BESRAMOVÁŇE, n. impudicitia. u jednoga
pisca xvii vijeka, a tada je još bilo na kraju -nje
mjesto -ne. Ne u spanju i besramovanju. N. Ra-
ńina 13. rim. 13, 13.

BÈRČAN, bèsřčna, adj. excors. samo u Stuli-
cevu rječniku, u kom je i značene koje je stav-
łeno, i u koji je riječ uzeta iz brevijara. isporedi
bresrčno, bresrcen.

BESŘDAČAN, besřdačna, adj. vidi besrčan.
samo u Stulićevu rječniku, u koji je uzeto iz bre-
vijara.

BÈRŠRE, n. vidi bresrde.

BESRÉBRN, adj. argento carens. u naše vri-
jeme, između rječnika u Stulićevetu (u koji je uzeto
iz ruskoga) i u Vukovu. govori se samo u slože-

BESREBRNICA

252

BESTIMIJA

nim oblicima, i to za sr. vrače: besrčbrnī vrači,
ustom smislu u kom se zoru i bezmitni. vidi
bezmitan.

BESRÈBRNICA, f. pecunia carens. samo u Stu-
lićeru rječniku, u kom je i značene koje je stavljeno,
a riječ je bez sumne načinena za rječnik prema
muškom besrebrnik.

BESRÈBRNÎK, m. argento carens. dolati xiv
vijeka, i to za sv. Panteliju. Velikomucenika i
besrebrnika Panteleimona. Glasnik 24, 234. ispo-
redi besrebrn. ima i u Stulićera rječniku, ali iz
ruskoga.

BÈSREČAN, bèsrečna, adj. infelix. samo u Stu-
lićeru rječniku.

BÈSREDAN, bèsredna, adj. proximus. preve-
deno immediatus, kao što je i нем. unmittelbar,
isporedan besredan. samo u Stulićeru rječniku
(bezsredan' i 'bezsrjedan'), gdje se kaže da je
uzeto iz misala. u istom rječniku ima i ade. 'bez-
sjedno'.

BESREDICE, vidi kod sredica.

BESREDĪNAST, adj. vidi besredan. samo u
Stulićeru rječniku (bezsrjedmast'), za koj je bez
sumne i načineno prema besredan, da bi i od
sredine bila riječ u istom rječnika ima i ade.
besrjedinasto.

BESREDÒVIT, adj. vidi besredan. samo u Stu-
lićeru rječniku (bezsrjedovit'), gdje se kaže da je
uzeto iz misala. u istom rječniku ima i ade. 'bez-
sjedovito'.

BÈSRŠTVO, n. vidi bresštvo.

BÈSTAROSTAN, běstarosna, adj. securus, bez-
brižan. xv ili xvi vijeka. Žitije naše bezstarostno
jest. Aleksand. nov. St. isporedi starati se.

BESTARŌSŁIV, adj. incuriosus, negligens.
samo u Stulićeru rječniku (bezstaroseljiv'),
gdje
ima i adr. bestarošlivo (bezstaroseljivo'). s je
pred 1 postalo od s, po što je izmedu nił ispalo t
isporedi bestarostan.

BESTARŌSŁIVÖST, bestarōs|ivosti, f. incuria,
negligentia. samo u Stulićeru rječniku. isporedi
bestaroš|iv.

BESTARŌSŁIVSTVO, n. vidi bestarošlivo-
samo u Stulićeru rječniku.

BÈSTEMÊŁAN, bèstemê|na, adj. fundo carens,
vanus, bez temelą, u jednoga pisca prošłoga ci-
jeka i u Stulićeru rječniku. Ufałe razložito od
ufańa bezteme|na i nerazložna razabrati. B. Cu-
ceri 278. Ufałe bezteme|no, kojijem istu sami
sebe privariti. 353. Bezteme|na grada, castello in
aria, commentum. Stulić 23b.

BESTEMEŁSKI, adj. vidi bestemel|an. samo u
Stulićeru rječnika.

BESTERMANIJSKI, adj. vidi besermenski. xvi
vijeka. t je umetnuto uz bestrmanski, koje vidi
pisac kao da je imao na umu i besermenski i
bestrmanski, pa obaje smijesao. Darova mu fa-
riža bela arapskanda bestermanijskim sedlom osed-
lana. Aleksandr. jag. starin. 3, 311.

BÈSTIĆ, m. przine. u naše vrijeme. Sehem.
zagr. 1875. 210.

BÈSTÎDAN, bèstîdna, adj. impudens, bez stila.
u jednoga pisca prošłoga rijeka i u Stulićeru
rječniku (u koj je uzeto iz ruskoga). isporedi
brestidno. Ko meće bezstidnijem hotnicami. J.
Kavaņin 48. — Adr. bestidno: Bezstidno odkri
golotinu. J. Kavaņin 26. Opaćine. ke bezsido
cinit ima. 60.

BÈSTÎDNICA, f. mulier inverecunda. samo u
Stulićeru rječniku.

BÈSTÎDNIĆ, m. subimpudens. samo u Stu-
lićeru rječniku.

BÈSTÎDNĪK, m. vir inverecunda. samo u
Stulićeru rječniku.

BÈSTÎDNO, ade. vidi kod bestidan.

BESTÎDNÖST, bestidnosti, f. impudentia. od
prošłoga vijeka, izmedu rječnika u Belinu (380)
i Stulićeru. isporedi brestidnost. Kako bi vidla
da jo se približava, taj čas... držeci pred sobom
stit bezstidnosti pobegla bi. D. Obradović, bas. 445.

BESTIDSTVO, u. vidi bestidnost. samo u Stu-
lićeru rječnika.

BÈSTIJA, f. bestia, zijer. isporedi beštija.
Akeenat se mijeha u gen. pl.: běstijā, a samo je
i zadni slog dug u gen. i instr. sing.: běstije,
běstijom. Od xvi vijeka (vidi dałe primjer iz
Zbor), izmedu rječnika samo u Vakoru. — u pri-
mjerima F. Glacimța, I. Jablančija, J. Banovca
i D. Rapića nije ponzdano s, jer može biti da
su oni sami čitati š, pa samo pisali s za to što
se take pioše latiniski. — a) u pracom smisłu: Prvi
čovik, kako je u plemenitosti svojoj pomańkao,
udij bestijama i živinama nerazložitima jest pri-
lican postao. D. Rapić 39. Pjananstvo narav pri-
obraća priokrećući covika u bestiju, u svińu. 264.
Ove bestije (miši i stakori) poerkavati moraju.
I. Jablančiny 91. — b) o cragu: Bestija. P. Hek-
torović 157. Ča to ti stojiš krvava bestia? F. Gla-
vinić 370. Ne pusti u ruke pak|enijeh bestija
duše koje tebe spovijedaju. V. Andriaši, put. 354.
— c) o čladetu, za pogrušu, kojom se izjednačuje
su zjerkom po (atini, pakosti, ili neznania: Nu
bestijo, kako govorisi ti? Zbor. 10. Na karu, je
li a? Kurvine bestije! N. Nješković 1, 261. To-
liko ovu bestiju (Judu) poče grih mučiti, da se
od žalosti obisi. J. Banovac, razg. 159. Sedam hi-
lad' i više Turaka b'jase odabrao, Turaka bestija.
Nar. pjes. bog 163. — d) o ludu čladetu: Bože
daj to što bestija misli. Nar. post. vuk. 20. Be-
stija ovdje (u ovoj poslovići) znači lud čovjek.
Vuk, post 20. isporedi bestijati.

BESTĪJĀNE, n. vidi ludovałe. samo u Vukoru
rječnika.

BESTĪJATI, bestijān. impf. vidi ludovati. u
naše vrijeme, izmedu rječnika samo u Vukoru
gdje se napomine da se u tom značenju govorji
u (noj Gori). Ne bestija Komnen barjaktaru.
Nar. pjes. vuk. rječ. 23b.

BÈSTĪJNSKĪ, vidi bestinski.

BÈSTĪJNSTVO, vidi bestinstvo.

BESTĪLUK, m. vidi bestinstvo. samo u Vu-
kanu rječniku.

BÈSTĪP, bestila, m. kao qust pekmez od šliva
u Bosni. samo u Vukoru rječniku. od tur. pesdel,
eremo (entremets).

BESTĪMATI, bestimām, impf. blasphemare. od
tal. bestemiare. isporedi beštemijati. prošłoga ci-
jeka u jednoga pisca. Ko pustje boga, ča mi ve-
limo bestimati. H. Bonačić 67.

BESTIMÄTÜR, bestimatüra, m. blasphemator.
od tal. bestemiatore. isporedi bestimadur. Od xvi
vijeka. Svakako odmičući ocinitno proklete, blud-
nike, bludnice, bestimature. M. Bijanković 39. Be-
stimaturi ga krune svetogrdnim lajanem. J. Ba-
novac, pripov. 58.

BESTĪMIJA, f. blasphemia. od tal. bestemia.
isporedi beštemija. xvi vijeka u jednoga pisca.
Dvižući iz nił bestimije. I. Držić, nauk gond. 265.

BESTINSKI

253

BESTUZANSTVO

BĚSTĪNSKĪ, adj. bestialis, zrjerski. -in- je sa-
zeto -ijin-, mjesto čega pišu i -ijin- od bestija.
- a) u pravom smislu ne dolazi nego samo adr.
koji vidi pod c. - b) stultus, lud. samo u Vu-
koru rječniku (bestijski), gdje se napomine da
se gorori u Boci. isporedi bestija. - c) adv., kao
zvijer, zvjerski. u jednoga pisca prošloga vijeka:
Da satare sve bestinski kim je u sreu prava vjera.
J. Kavačin 558.

BĚSTĪNSTVO, n. stultitia, ludost. -i- stoji kao
u bestinski, koje vidi Samo u Vukoru rječniku
(bestijnstvo), gdje stoji da se gorori u Crno-
Gori. isporedi bestinstvo.

BESTJĚLESAN, bestjělesna, adj. incorporus,
bez tijela. u jednoga pisca xiv cijeka, između
rječnika u Stuličiju (,beztelesan'), u koji je učeto
iz brevijara, i u Daničićiju. Žitije bezštělesno.
Domentijanb 24. — ima i adv. ,beztelesno' u Stu-
lićevu rječniku.

BESTJĚLESNŌST, bestjělesnosti, f. corporis
privatio. samo u Stulićevu rječniku (,beztelesnost').

BESTRAH, m. animi fortitudo samo u Stuli-
cevu rječniku, za koji je bez sumne i načineno
prema adr. bestrasno.

BESTRASTAN, bestrasna, adj. non patiens. 
Od xni vijeka, između rječnika u Stuličiju (,Bez-
strastan'), u koji je učeto iz brevijara, i u Dani-
čićiju. Bestrašnib vojeju strašnije prijemn. Do-
mentijana 230. Besplitt, bestrastn. Domen-
tijanb 99.

BĚSTRÁŠJE, n. animus timore vacens. xiv
rjeka u jednoga pisca, a tada je na kraju je bilo
-ije. Od bez straha. Dolaz i s adj. pos. kajim
se kaže onaj od koga tko nema straha, koga se
ne boji. Bestrašjijem bozijem. rastliv dušu svoju.
Domentijanb 107.

BĚSTRÁŠNO, adv. impavide, bez straha. u jed-
noga pisca xvi cijeka i u Stuličiju rječniku. ispo-
redi brestrašno. Bezstrasno i ufano rit bude. S.
Budinić, sum. 166.

BĚSTREBAC, Běstrepea, m. dra sela, gorni i
doći Bestrebla, u Srbiji neglje među Kacajinom
i Moravcom xvi cijeka. Mon. serb. 196.

BESTRIMEN, vidi kod bestrmanski.

BESTRMA, f. sela u hrvatskoj krajini bliza
Petrine. Schem. zagr. 1875. 22. Razdelj. kr. 22.
pogřjescu b., ,Besterna'. Šem. prav. se 1878. 73.

BESTRMANSKI, adj. Musulmanorum. isporedi
besermenski, bestermanijski. t. je medu s i r umet-
nuto, po što je izbječno e, kope je u besermenski.
xvi vijeka. Bestrmaniskul sedlom osedlana
Starine 3, 311. u drugom rakopisu na istom mje-
su stoji bez zaerskeja -skim, jamačko pisarskom
griješkom, samo bestrimen tosedlana sedlome, bes-
trimenb. Starine 3, 311. ,Bestrimenb'. Aleksand.
nov. 124); i tu je t takoder umetnuto medu sr,
medu kojima nije ni bilo okalala, nego je za nima
i, kao u arap. muslim, od čega je i postalo. vidi
još kod Busromanin.

BĚSTRŮDAN, běstrůdna, adj. indefessus. ispo-
redi brestrudan. dolazi od xvi vijeka, al toga vi-
rjeka samo kao adv. (koji vidi dače), a kao adj.
od xvi vijeka, između rječnika u Stuličiju (ca-
cilis) i Daničićiju (facilis). Stupani bestrud-
nimi nebeskoga vojvodu naslijd. Nauk Brnar-
dov 52. — Stari adv., koji suda nije u običaju,
bestrušně, facile, sime labore, dolazi xv vijeka.
Obrětajušta se nam bestrudne. Glasnik 11, 57.
— drugi adv. bestrudno, facile, samo u Stuličcea
rječniku.

BĚSTRŮDNO, adv. vidi kod bestrudan.

BĚSTRŮDNŌST, běstrůdnosti, f. facilitas. samo
a Stuličcea rječniku.

BĚSTRŮDNŌVATI, běstrůdmujem, inqif. ne
raditi se, ne raditi, i lako bez truda raditi. samo
a Stuličiju rječniku.

BĚSTRUDSTVO, n. defatigatio nulla. xvn ci-
jeka u jednoga pisca. Cetiri kreposti nahodimo
u suncu; to jest pravno svjetlost, drugo brzina,
tretje tančina, četvrtu beztrudstvo. M. Divković,
bes 401. Cetvrta je krepost u suncu beztrudstvo,
to jest, since nikakova truda ne čuje ni ima. 403.

BĚSTŘV, f. interitus, propast ili nestaša bez
strea, bez traga, ita koje ne ostane ništa od onoga
što propadne ili ga nestane. isporedi strv i obe-
stviti. Samo u našće crijeme, govori se samo u
akus. s prijedl. u. — a) o čeladetu: No je gla-
vom u bestrv uteka'. P. Petrović, šěep. 66. Po-
bjegne u bestrv. S. Łubiša, prip. 20. Ako je osu-
dite da preselim, da idem s hi'adom grla u be-
strv. 160. — b) može se i govoriti u bestrv, kad se
ludo gorori, te od govora ne može ništa biti. Šta
u bestrv govoris? reče se kada što ta govori a
ne zna što govori. J. Bogdanović.

BESTUD, m. ime muško. xiv cijeka. Od bez i
stud (stid): na home nema sramote. Bestudī Ra-
domirībs. Glasnik II. 12, 32.

BESTULA, f. vidi beskola. xv rjeka. B. Šulek,
im. 14.

BĚSTULUM, u jednoj pjesmi prošłoga vijeka,
može biti griješkom pisarskom mjesto be zulum
cudi bei zulum. N'jams mlar dojdejevoji bestu-
luna ucinio. Nar. pjes. bog. 14.

BĚSTUZAN, běstažna, adj. incuriosus, negli-
gens, nemaran. Compar. běstažnij. — Od xvi ci-
jeka, između rječnika u Belinu (352b, 697b), Stu-
lićera i Vukoru. Od bez tuget, kao da bi se reklo:
koga nije tuga misleći o čemu, te o tom i ne misli,
za to ne haće, ne mari. Ja sasma bestužan. lijen
i isprazan. B. Gradić, duh. 15. Nemojte veće ži-
vjet ovako beztužni, ovako nepomnivi. Besjede
kr. 75. S beztužnoga nehajstva ne krenuše se
s mjesta. 292. Jeda li mogu na pogled tolike ја-
bući ostati beztužni i smrzuuti? Đ. Mattei 9. Od
nevjernika, grešnika i beztužnih jhristjana. 266.
Da vidite vojevodu tako beztužna, da svaki od
vjanske može u lice krivit mu se bez straha ijed-
noga od pedepse za svoje bezočno smionstvo. B.
Cuceri 41. One lude i beztužne čijem idu iskat
uje i kupit ga, vrata im su se zatvorila. 348. —
s gen. i prijedl. više. Dokle čemo tako živjet za-
lijepleni i beztužni više stvari od našega najve-
ćega i vječnoga utištěnia? B. Cuceri 20. — s lok.
i prijedl. u: Ako se igda vidjet njemajerite čovjeka
koga u svojih poslih domaćijeh nepomniva i
beztužna. 357. — compar. Duša što tone
veće u grijesijich, što maže na molitvu utječe se,
toliko je beztužnija. 386. — Adv. bestužno: Koje
tolici odmeću beztužno. Đ. Mattei 313. Živu tako
mirmo i beztužno kako da su pismo s smrti uči-
nile. B. Cuceri 120. Za što bestužno gledate u
krsćanstvu tolika bezakoņa? A. Kalić 17.

BĚSTUŽÁNSTVO, n. incuria, nemarnost, ne-
hajstro. isporedi bestužnost. Od prošłoga vijeka,
,jedna rječnika samo u Stuličcea. Od bestužan.
Rodite li s ovakijem beztužanstvom i s ovakovom
nepomnijom izdavaju vjeru. Besjede kr. 4. Ako ih
prikoris beztužanstvom neharnijem smrzuotoga
nihova srea prema dobrocinstvu. Đ. Mattei 128.
Er se ne ozvah јubavi tvojoj nego beztužanstvom.
115. Primamo blaga neizrečena a odvraćamo ne-

BEŠA

255

BEŠEVINA

da se onijem riječima kaže: iti mrtav ili kakav je prije bio.

1. BEŠA, f. vitium. u jednoga pisca prošloga vijeka i u rječnicima Belinu (defectus 255b, menda 455b, vitium 453b, 548b) i Stulićevu (defectus, mendum, menda, infirmitas). Od pers. peš, man- cus. Hoću da pravedno pohodite s liječnikom, ter da mu istinito odkrivate vaše nemoći i vaše beše. Besjede kr. 34.

2. BĚŠA, f. hyp. bešika (kolijeka), cunulae, u naše vrijeme. Nini, Jovo, u varakli beši! tvoja beša na moru kovana. Nar. pjes. petr. 1, 49. Nini, ščeri, n šišakli beši! san t' pod glavu, uroci na stranu, uroke ti voda odnijela, mimo tvoju bešu pronijela! Dobar sanak sreća donijela i u tvoju bešu unijela! 49.

3. BEŠA, m. hyp. Berisav. u naše vrijeme. isporedi Bešić. — I vitezu Beša Čeleviću. Nar. pjes. vuk. 5, 241. I š nima je Beša bułumbaša. 5, 385.

BĚŠÁLAN, běšálna, adj. qui non nugatur, qui serio agit, koji se ne sali, samo u Stulićevu rječniku (,bezšalan'), gdje ima i adv. bešalno, serio, remoto joco.

1. BEŠAN, bešna, adj. vidi bešav. samo u Stulićevu rječniku.

2. BĚŠAN, m. prezime. u naše vrijeme. St. Bešan. Schem. zagr. 1875 209.

BĚŠASTO, adv. vitiose. u naše vrijeme u Dalmaciji. Drvo stoji bešasto, kad je nahereno. M. Pavlinović. isporedi bešav.

BĚŠAV, adj. vitiosus, valetudinarius, mendosus. samo u Belinu rječniku. (255b, 400a, 455b, 548b) Od pers. peš, mancus. isporedi beša (vitium), bešan, bešasto, bešiv.

BĚŠČASNO adv. vidi kod beščastan.

BĚŠČÁST, f. infamia. samo u Vukovu rječniku (gdje se napomine da se gorici n Paštrovićima).

BĚŠČASTAN. běščasna, adj. ignomisiosus. Od xv vijeka, ali kao adv., a kao adj. prošloga vijeka; između rječnika samo u Daničićevu. Od ,bez časti'. — Da ne bude konac naš bezčastan. J. Rajić, boj 100. — adv. bešcasno. Svezana bezčsto nogo privedu. Glasnik 11, 73.

BĚŠČÁSTIV, adj. impius. xiv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Besčstivs pokaza se. Domentijanb 105. Bezčstivs jesi. 106.

BĚŠČASTVOVATI, běščastvujem, impf. dehonestare. xiv vijeka. Roditeja ne besčstvuj. Danilo 26.

BĚŠČÁŠCE, n. ignominia. dolazi XIII i XIV vijeka, a tada je na kraju šće još bilo -stije, a mjesto š pred č pisalo se s (od z) a moglo se i odčabiti; između rječnika samo u Daničićevu. Vlekoje bečstije prijemš. Stefan kr. 29. Pesčstije namš otv. vasb. Domentijanb 16.

BĚŠČEDAN, běščedna, adj. liberis carens. Od xiv vijeka, između rječniku samo u Daničićevu (ima i u Stulićevu, alu iz ruskoga). mjesto š pred č pisalo se i z i s. Od ,bez čeda'. isporedi bezdjetan. Nijedinšče vasb budi besčedns. Danilo 306. Umre bezčedns. Łetop. saf. 70.

BĚŠČEDSTVO, n. liberorum orbitas. xiv vijeka, ali ne sa završetkom -stvo, nego sa -stvije. Radvaništvo besčedstviju vitlejemškomu otv. Iroda. Danilo 348.

BĚŠČINE. n. nefas. od xv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stulićevu, alu iz ruskoga). mjesto završetka -ne bilo je najprije

-nije, po tom -nje. Od ,bez čina' (bez reda). Metež preštaahu, mlvi utoliše se, po srědé monatsina bivajema bezčinija otv. srědi běhu. Glasnik 11, 92. Vołanb si ga pedepsati za šnegovo bezčinje ili ludosti. Spom. sr. 1. 139. Govori se i danas: Beščine što i bezakoše. J. Grupković.

BEŠČISALAN, běščisalna, adj. innumerabilis. isporedi bezbrojan. Od XIII vijeka, između rječnika samo u Daničićevu, oba su a umetnuta po sadašnem gororu, u komu riječ nije u običaju, a je ših je bilo -čisln. pred š palato je š od s, a to od z, koje se pisalo oboje a u najstarije se vrijeme izbaciralo. Od ,bez čisla' (bez broja). Kto izlčeteti strasti tvoje bečislnije? Stefan kr. 25. Milosti besčislna. Domentijana 142. Silu bezčislnu. Danilo 226. Suštstvo bezčislno. Mon. serb. 196. Rod besčislnih grěšnih. Arkiv 9, 115. — Dokle se još nije umetalo a među s i l, moglo se l izbaciiti u oblicima u kojima za šnim stoji n: xv vijeka: Bezčisnaja milosti. Mon. serb. 257. isto je bivalo u takim oblicima i kad se počinalo umetati a među s i l: xv vijeka: bezčisnana (grijeskom, bezčasanaja') milosti. Mon. serb. 430.

BEŠČISLEN, adj. vidi beščisalan. xv vijeka, u spomeniku starijim ali sačuvanom samo u prijepisu toga vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stulićevu, alii iz hbrivara). Mnogije potrebi besčislenije. Mon. serb. 38.

BĚŠČIŠLE, n. infinita multitudo. Od ,bez čisla' (bez broja). u jednoga pisca XIII vijeka, a tada se pisalo bezčislije. tomu bi najprije otpalio a, pred je, pa bi se među s i lj umetnulo a. te bi glasilo bezčisalje, a po što se l i j sastavilo n), ne bi se već umetalo a, te bi sada glasilo kako je stavljeno, ali se ne govori. Javiše se bezčislija mućenikb. Domentijana 2.

BĚŠČOVJEČAN, beščovječna, adj. inhumanus, nečovječan. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićevu. po někim se krajevima može v izostaviti (vidi kod čovjek). Poslijed ovog sramotnog i beztojećnog postupka. Ogled. sr. 510. — adv. bešcovječno: Bezčovečno postupa. Nov. sr. 1834. 178.

BĚŠČUČANSTVO, n. alienatus a sensu animus. u jednoga pisca prošloga vijeka u sliku, postaćenim bi moglo biti od riječi koja ne dolazi, beščuće'; isporedi bešcutiv. š pred č stoji mjesto se od z, koje isti pisac pisce. Zemajska bezčućanstva i pozorom od pameti razumiva vij sućanstva J. Kavanin 497.

BĚŠČUTAN, běščutna, adj. vidi breščutan. isporedi bešcutiv.

BĚŠČUTIV, adj. sensus expers. bez čućena, koji ne čuti, ne osjeća. isporedi beščutan. u jednoga pisca prošloga vijeka i u Stulićevu rječniku. Zide iste bezčutive svom žarčinom stvara žive. J. Kavanin 483.

BĚŠE, selo u Bosni blizu Tešna. Schem. bosn. 1864. 60.

BĚŠENOVA, f. adj. Bešenovo. S. Novaković, pom. 125. II' će Jasku ili Bešenovoj. Nar. pjes. vuk. 2, 326.

BĚŠENOVAČKÎ, adj. što pripada Bešenovu. u Vukovu rječniku.

BEŠENOVO, n. manastir u Fruškoj gori i selo blizu nega. pomine se i prije našega vremena, između rječnika samo u Vukovu. S. Novaković, pom. 125. Sen. prav. 1578. 12. Schem. diac. 66. 77. Pregled 120. isporedi Bešenova.

BEŠEVINA, f. vidi Bešenovo. u jednoga pisca

BETEGOVATI

258

BEUZ

BĚTEGOVATI, bětegujěm, *impf*. aegrotare, bo-
lovati. samo u rječnicima *Bjelostijenčevu i Vol-
tigijinu*.

1. BĚTER, *turski* bedter, *gore, zlo, pejus*. u naše vrijeme u *pjesmi*. Nije šećer, već je beter, ne bilo mi ga! Nar. pjes. petr. 1, 306.

2. BETER, Betra, m. u kajkavskom govoru ime selu u Hreatskoj i podžupamiji jastrebarskoj. može biti du i prvo e stoj mjesto a (isporedi *Batar*). Beter. Schem. zagr. 1875. 199. Pregled 36.

BETERA, m. vidi Beterić. Baro Bettera. B.
Betera, čut. 4.

BETERIĆ, m. *pre*ime, koje su talijanski pisali Bettera, xvni vijeka. Izvrsni Beteriću. B. Betera, čut. XVIII.

BETEŠČAC, vidi kod beteščić.

BĚTEŠČIĆ, m. dem. beteg. samo u *Stuličevu rječniku* (betežčić), gdje ima i, ‚betežčac‘ s gen. ‚betežčca‘: o ovoj drugoj riječi vała sumnati, ako ne o obje.

BĚTEŠTVO, n. aegritudo, bolest. u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi beteg. Od betežstvažežinati ne može. A. d. Kosta 1, 15.

BETEŽ, m. vidi beteg. samo u *Stuličevu rječniku*.

BĚTEŽAN, bětežna, adj. aeger, vitiosus, na
kome je ‚beteg‘. Od xvi vijeka, u srijem rječni-
cima osim Vukova i Dančićeva: u Vrančićeva
aeger, u Mikaļu infirmus, aeger, aegrotus, u
Bēlinu valetudinarius (400a), vitiosus (255b), men-
dosus (455b), mancus (718b), u Bjelostijenčevu i
Jambrešićevu kajkavski, ‚betežen‘, aeger, infirmus,
u Voltigijinu krank, u Stuličevu infirmus, aeger,
vitiosus. — a) bolan, bolestan, nemoćan: o čo-
vijeka i živinčetu i o kom udu nićovu: Žena na
smrtnoj posteji betežna. Mon. croat. 226. Budući
betežan u životu, zdrav u pameti. 251. Ovca be-
težna. 246. Je li ki betežan. Anton Dalm., jak. 5,
14. Poškroplena (voda) svrhu nemoćnika ali bete-
žna. I. Bandulavić 279. Uboge pomagaše, be-
težne ličaše F. Glavinić, evit. 24. Ženu niku na
smrt betežnu učini donesti. 125. Žena vnogo let od
prohoda krvi betežna. 60. Telom betežna, a
dušom čista. 155. Ali je Grga od dva meseca jako
betežan. Starine 11, 88. Čovik rodi se slip, klast
i betežan, to jest kako je drago bogu. P. Ma-
cukat. 18. Nastojite ozdraviti vaše tilo betežno
od bolesti. J. Banovac, prip. 189. Nije l’ mrtvim
život dao a betežno ozdravłao? P. Knežević,
muka 31. Da prem sam bil kruto betežan. M.
Kuhčević 51. Kila mu je betežna. Poslov. dan. 46.
— b) vitiosus, čemu što nedostaje, što nije onako
kako treba: aa) o čovjeku i živinčetu, o naravi ni-
hovoj, o tijelu i udu ili dijela tijela niħora: Ako
bi oknasten ili betežan, kako reći slip. Š. Budinić,
ispr. 160. U obrazu Osipovu izvrsna je lipost bila,
i u kipu ni ōnegovu betežna se stvar vidila. P.
Vuletić 20. Koliko je dopušteno mlohavoj i be-
težnoj naravi našoj. A. Kadčić, bogosl. 387. Sa-
grišujući puteno s virenikon betežnim ne može
već odstupiti od zaručeňa. 405. Živine betežne i
nečiste nišu bile primljene na posvetilšće. A. d.
Kosta 1, 6d. — bb) u radni kajoj nedostaje što,
koja nije cijela, kao u potpun: Kad si betežnu
ispovod učinio. A. Kadčić, bogosl. 245. — cc) o
pokvarču, rđavu životu, mjesto kajega dolazja put:
Poginuše u putih betežnih. I. Zanotti, ned. priš.
17. — d) što udi zdravu, nezdrav, morbifer, mor-
bidus: Da ne sidi ondi duh pomorni ni vitar be-
težni. I. Bandulavić 282. L. Terzić 365. Vitar
betežni. J. Banovac, blagos. 22. 359. — d) u jed-
noga pisca, betežna bol’ o velikom jadu, žalosti

Šibenik pogledaj pun betežne boli, ku trpi pod
jedan i drugi kraj. Đ. Baraković, vil. 238. — e)
*adv.*: Vojska nezdrava betežno padaše. I. T. Mr-
navić, osm. 61. betežno, imperfecte. Bella 255b,
betežno, vitiose. Stulić.

BETEŽATI, betežan, *impf*. aegrescere, razbo-
lijecati se. samo u rječnicima *Bjelostijenčevu*, Jam-
brešićevu, *Voltigijinu* i *Stuličevu*.

BETEŽITI, betežim, *impf*. vidi betežati. samo u *Stuličniku*, gdje će biti i načinena od betežati.

BĚTEŽJE, n. aegritudo, bolest. samo u jednoga pisca xvi vijeka. Goji nemoći i betežja tilu svojemu. Š. Budinić, sum. 123b.

BETEŽIJV, adj. valetudinarius, bolešliv. samo u rječnicima Bjelostijenčevu (aegrotans, male valens, valetudinarius, morbidus), u Jambrešićevu (valetudinarius), u Voltigijinu (kränklich), i u Stuličevu (valetudinarius). Betežliv k smrti. Bjelostjenac.

BĚTEŽNICA, f. aegra, bolesnica. samo u rječ-
nicima *Bjelostijenčevu i Voltigijinu*.

BĚTEŽNÎK, m. ager, bonik, bolesnik. u jednoga pisca xvii vijeka i u rječnicima Bjelostijenčevu i Voltigijinu. Kad betežnik radi kakova beteža blagovanja. F. Glavinić, evit. 61. Betežnik na smrtnoj posteji. F. Glavinić, svitl. 45.

BĚTEŽNÎSTE, n. valetudinarium, bolnica (kuća za bolesnike). samo u Stuličevu rječniku, gdje ima u istom značetu i betežništvo. oboje će biti načineno za rječnik.

BETEŽNO, adv. vidi kod betežan.

BĚTEŽNOST, bětežnosti, f. aegrituđo, bolest.
Od betežan. u jednoga pisca prošloga vijeka. Sve
ličaše betežnosti. P. Knežević, živ. 43.

BETINA, f. selo u Dalmaciji blizu Šibenika.
Šem. šib. 1875. 23. Repert. dalm. 27.

BETLEHEMSKI, adj. vidi betlemski. Po svem
vladanju betlehemskomu. F. Glavinić, evit. 427.

BĚTLEM, m. Bethlehem. *isporedi* Vitlejem.
Betlem. N. Rańina 21. luk. 2, 4. Bernardin 5b.
A. Gučetić, roz. mar. 148. B. Kašić, is. 4. F. La-
strić test. 333.

BĚTLEMOV, adj. vidi betlemski. U Betlemovijem pokrajinam. Živ. is. 187.

BĚTLEMSKÎ, adj. što pripada Betlemu. Od
ditića betlemskoga. F. Lastrić, test. 59. U štalicu
betlemsku. 325. u istoga pisca i sa n mjesto m:
Ditiću betlensk(omu). 69.

BETÒNIKA, f. betonica. *isporedi* betunika, srpac. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Bjelostijenčevu (1, 180b) i Jambrešićevu (indic). Uzmi dve funte betonike. Z. Orfelin 339. Beto-
nika. B. Šulek, im. 14.

BETÒNIKIN, adj. betonicae. prošloga vijeka u jednoga pisca. Vino betonikino načiniti. Z. Orfelin 339.

BETULIJA, f. Bethulia. Podsede Betuliju. M.
Marulić 6. Slavna udovica od Betulije. A. Gu-
četić, roz. mar. 4.

BETULIJANIN, m. čovjek iz Betulije: Betulijani izidoše s oružjem. M. Marulić 6. Vapijahu kako drugi Betulijani. F. Lastrić, test. 185.

BETÙNIKA, f. betunica. *isporedi* bêtonika, srpac, bokvica, bukvica. u jednoga pisca prošloga vijeka. Očima lik krvavim i kad suze teku: betunike rute s medom stuci, ter onim sokom maži. J. Vladmirović, lik. 31.

BEUZ, m. ime muško u pjesmi. Ode jeka u

BEZ

261

BEZADAN

kaže upravo da je ono o čemu se u rečeniči kaže da nema, kao sa osim, ili mimo, ili izvan. Bez mene ni boga. N. Rańina 18. isaj. 45. 6. Nema Turčina bez poturčenaka. Nar. posl. vuk. 204. Nema (zime bez vjetra ni) zla gosta bez Turčina. 202. Nije krvnika bez brata rodnika. 215. Bez zdravlja nema bogatstvo. 12. Nema očevine bez krčevine. 204.

f. jednom dolazi za mjesto kao izvan, iz, gdje se je pisac surišu držao latinskoga absque. Bez crkava hoće činiti vas. N. Rańina 145ᵇ. ioan. 16, 2.

g. dolazi i bez padeža: a) pred nekim adverbima: aa) pred brže, koje samo znači kao skoro (t. j. ne sa svijem), može biti, paene, forte, a sa bez kao, ne skoro, nije može biti, a to je, sa svijjem', za cijelo', baš, tako se objema pokrepluje govor, i ako se poriče, pokrepluje se poricaše. samo xvi vijeka u dva pisca, u kojih je naštampano u naše vrijeme kao jedna riječ. A nigda kravrže kosice na glavi, ter me toj bezbrže jak zeljem otravi. Š. Menčetić 29. Da većma ja tebi proslavim ljepotu, ne dah mir sam sebi ni svimov životu; a sada bezbrže, gospode gizdava, u zabit sva vrže. 160. Da strasi ne džrde za moju tuj mlade, mogah ja bezbrže smamit se za rados. 249. A sve toj bezbrže, da јubav jur naša po tle se ne vrže. 282. Svu dragos izgubi i zemljov zažrže, ter veće ne јubi život svoj bezbrže. 292. Oni ki bezbrže božju moć ne seći. 314. Svinu se sva u jad, bezbrže sva sa svim. Đ. Držić 439. U taj hip opet ja vidjeh ju bezbrže, snop strila bez perja prida se gdi vrže. 440. kako brže komparativ, dolazi i u rečeniči u kojoj se što poredi riječju neg: Dobri smo bezbrže svi se jur zablat neg pozor, ki struž, u slade celvat. Š. Menčetić 229. — bb) pred starijem tač (tako): i bez tač kao da bi se reklo i da nije tako ili i bez toga ili i onako; u jednoga pisca xvi vijeka: To li t' sam u čem kriv, ne čini da grem živ, skrati mi života. Ali ču do mala požijetv i bez tač, jer me je skončala tva lipos i moj plać. Š. Menčetić 149. — b) pred infinitivom prošloga vijeka u nekih pisaca prema tuđim jezicima: Kad plaćuć on uzdiše bez pomoć ga, ukloni se. J. Kavaćin 38. Sveđ bez ustavit se š nihme općaše. Đ. Mattei 134. Ako vjerno uzbudeš nositi sve one, kojijem budeš naprčen, da umarat se, bez tužiti se na nihovom gotetu. 29. — b) pred rečenicom prirezanom za drugu riječju da, također prema tuđim jezicima, od xvi vijeka u nekih pisaca: Gdi su oni duzi u ispitovanju bez da vam otkriju težinu od griha. Š. Matijević 7. Hoćeš li moći, bez da ti se plać јuti otvori a srae raspukam, ugledati žrtvu јubavu prema tebi? Đ. Mattei 54. — d) pred rečenicom okrhnem, bi rek', kao da bi se reklo: ne govoreći ništa, u jednoga pisca xvi vijeka: Za što je pri- onih kako mož velik čas, bez bi rek, ter tonih š slasti. Š. Menčetić 258.

h. pred nekim se glasovima dodaje prijedlogu ozad a, da bi se s nihma lahše izgovorio, pred nekima mu se zadnji glas mijena, a pred nekima i otpada: a) dodano a: aa) pred riječima koje su se u staro vrijeme počinale glasovi vs (sada sv): Beza svakoga obuzročenja. Spom. sr. 2, 41. Početi rati beza vsake otvlake. Mon. serb. 448. — bb) pred riječju koja se počinje glasovima dn: Beza dna gdi je jaz. M. Vetranić 1, 118. Toj bi bil' jak u mijeh beza dna dut odzgor. N. Dimitrovici 90. Iz jame beza dna. M. Držić 244. More beza dna. M. Orbin 25. Pak'o rastvorio svoje jame beza dne. Besjede kr. 161. Pučinu vam rastvaram bez a dna svakoga dobra istinitoga. Đ. Mattei 171.

— cc) prijed riječju koja se počinje glasovima sn: Ja beza sna vrijeme nnogo sažet oči nijesam mogo. B. Betera, čut. 74. — dd) pred riječju koja se počinje glasovima zl: Tko je beza zla, ostat će bez dobra. Poslov. dan. 129. On beza zla, sine, proči ne šče. Nar. pjes. vuk. 2. 266. — b) zadnji mu se glas mijena glasora radi koji za višim idu, ali se te promjene rijetko pisu: mijena se: aa) na za: Bež: než negova htenija. Mon. serb. 208. Bež ne bih ja mogla živiti. D. Rańina 24b. Može i bež ne biti. M. Divković, nauk 184. — bb) na s: Besi pakosti. Mon. serb. 45. Da vazme Ančin bes pršije. M. Držić 384. Bes tebe ne htjeh otvorit. 391. Je li bes šale doma? 408. Starac bes srama 101. — c) zadnji mu glas otpada pred nekim glasovima, ali se rijetko tako piše: aa) pred č: Be čisla. Stefan kr. 4. — bb) pred z: Be zle čudi. D. Rańina 52b. Be znanja. 39b. — cc) pred s: Be stida. D. Rańina 13. Be suz. 148b. Be skrušenja. M. Divković, nauk 48b.

2. BĚZ, m. arap. bezh, platno, linteum. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Bjelostijenčevu i Vukovu. Od lanena ili od konoplja beza. A. Bačić 358. Espap od zlata, od srebra, od tankog beza E. Pavić, ogled. 686. Papir, bez, lan i ostala po sobi lete. D. Rapić 298. Uleńga na bezu nebo. F. Lastrić, svet. 144. Ćistim bezom omotan. I. Jablanci 215. Aljine od bezu tankoga. A. Kačić, korab. 83. Nađemo doma gospodu, gdi nešto od finoga beza šije. D. Obradović, bas. 404. Onda žene bilit zaznatu. J. S. Rełković, kuć. 204. Bile su svekolike zaodivene pritankim i pričinjenim bilim bezom. A. Tomiković 92. Tanka beza od grada Mostara. Nar. pjes. vuk. 1, 471. Ni beza ni veza. Nar. posl. vuk. 212.

3. BĚZ. m. daemon, hudoba, nečastivi, vrag, dařo. xvi vijeka u jednoga pisca (koji dobro u pisnu razlikuje z i s) i prošloga vijeka u Bjelostijenčevu rječniku (13a u članku istom u kom je i prijedl. bez, te će jamačno i akcenat biti isti: po tom je i stavlen). — Postašem je od sr. něm. fesz (callidus, hostis, diabolus); isporedi bezjak. — Mladinac niki kruto od beza ili djavla napastovan. F. Glavinić, cvit. 3. Beze tiraše, idole mrvlaše. 20. Djaval pobignu u pakal, rasap drugim bezom navistiti. 88.

BEZÁBAVA, f otium i quod nulli reprehensioni subjacet. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne i načinena (bezabbavava').

BAZÁBAVAN, bezábavna, adj. non impeditus, non vexatus, bez zabave, t. j. bez dosade. xiv. ix vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (gdje je otiosus i irreprehensus, ali bez potrde) i u Dančićevu. Zemja nihbi da bude bezabbavna odsusjedsnih. Mon. serb. 362. — Adv. bezabavno: Može doći, stati i prěbiti u gradu Dubrovniku svobodno, bezbojazno, bezzzabavno. Mon. serb. 211. — U Stulićevu rječniku ima i, bezabbaviv' i, bezabbaviv'o, bez sumne načineno za rječnik.

BEZÁBAVNO, adv. vidi kod bezabavan.

BEZÁČJEN, adj. vidi bescjen. samo u Stulićevu rječniku.

1. BĚZADAN, bězadna, m. vidi bezdan, absus. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu. Prije bezadna. Poslov. dan. 101.

2. BĚZADAN, bězadna, adj. fundo carens. ispredi bezadni. Od prošloga a može biti od xvi vijeka (vidi dałe), između rječnika samo u Stulićevu. Vadit iz pučine bezadne božanstvenijeh izvrstnosti jedno blago. Besjede kr. 313. Pučine beskrajne i bezadne. Đ. Mattei 245. može biti da je isti adj. u gen. sing. masc. u jednoga pisca

BEZAKONIČKI

263

BEZAKOŃE

kovu rječniku (‚mulier carens religione‘). isporedi bezakonikom.

BEZÁKONÍČKÎ, adj. impiorum, što pripada bezakonicima. u naše vrijeme. Nenavidim društvo bezakoničko. Đ. Daničić, psal. 26, 5. Oni će se zvati krajina bezakonička. Đ. Daničić, mal. 1, 4.

BEZÁKONÍK, m. iniquus, impius, čunjek koji ne haje za zakon prema bogu i duši, a po tom ni prema ludma. isporedi bezakonac, bezakoňak. n stoji mjesto nsn, kao u adj. bezakon, od kojega je i postao. Dolaz od xiii vijeka, između rječnika u Belini (iniquus 406b), Stulićevu (vir scelestus, scelero, s dodatkom da je uzeto iz ruskoga rječnika), u Vukovu (carens religione, s dodatkom da ponajviše kaluđeri govore) i u Daničićevu. Luče jedinl tvore voju gospodnju pače odr. množstva bezakonikb. Sava, tip. stud. glasn. 40, 167. Kažuć naslaž bezakonika suproć Christu. Živ. is. 10. Mnozina će tebe divaniti i na nga krivo svjedočiti, sve lakomci i bezakonici; no ne slušaj takve bezakonce. Nar. pjes. vuk. 5, 441. Pa će se onda javiti bezakonici. Vuk. 2, sol. 2, 8. Ľudi onoga grada, bezakonici, opkoliše kuću. Đ. Daničić, sud. 19, 22. Bezakonici će svi koliki biti kao trne počupani. Đ. Daničić, 2sam. 23, 6. ‚Kazaše mu Mlečići da se prestavio na galiji‘. — ‚Bezakonici‘ vikne paša. S. Ľubiša, prip. 87.

BEZÁKONIT, adj. illegitimus, nezakonit. isporedi bezakon (adj.), brezakonit. Od xvii vijeka (vidi primjer B. Kasica), između rječnika samo u Stulićevu kao adj., a kao adv. u Mikaļu, Belini, Bjelostijenčevu i Voltiģijinu (vidi pod c.). — a) o radni: Načinom bezakonitost. B. Kašić, rit. 357. Ova ženidba je bezakonita. A. d. Kosta 1, 149. Ciniti bezakonite i krive skupšćine. 2, 119. Djelo bezakonito učini (Adam a raju). D. E. Bogdanić 3. — b) o čefadetu nezakonito rođenu ili nezakonito postaršenu na kakav posao: Ditešće bezakonito oli ti kopile. A. Kadčić, bogosl. 186. Od sinova zakonitih i bezakonitih. 479. Nesklađe crkve među papima bezakonitima smirevati. A. d. Kosta 1, 25. — c) adv. bezakonito: ‚Bezakonito činiti, krivo činiti, injuriose agere, inique facere, contra jus facere, praejudicare, praejudicium facere‘. Mikaļa 13a. ‚Bezakonito, nepravo, bez razloga, injuria, immerito, inique; sramotno, pogrdno, contumeliose, injuriose, per injuriam‘. 13a. ‚Bezakonito, suproć razlogu, per injuriam; suproć pravdi, contra jus fasque; illicite; injude; inique, opako.‘ Bella 224a. 299a. 375a. 404a. 406a. ‚Bezakonito, krivo; sramotno, pogrdno.‘ Bjelostijenac 13a. ‚Bezakonito, ungerechter weise‘. Voltiģi 9. Ako koji god brat tvoj tebe bezakonito uvrijedi. Živ. is. 117. Koji prodaju bezakonito dobra crkovna. A. d. Kosta 1, 270.

BEZÁKONITI, bezákoním, impf. injuriam facere, vi>tiri, činiti bezakoňe silujući žensko. u jednoga pisca xvii vijeka i u rječnicima Bjelostijenčevu i Stulićevu, ali u oba rječnika u značenima, kojima nema poterde: a prvom ludovati, u drugom s dodatkom da je iz brevijara contumeliose, inique agere. Prelazno: Oni poganski narođi (Huni) pojaž gahu, lude kołahu, žene bezakoňahu. F. Glavinić, evit. 93.

BEZÁKONITO, adv. vidi kod bezakonit.

BEZÁKONITÓST, bezákonitosti, f. injuria. samo u jednoga pisca prošloga vijeka, i to o uvredi nepravednoj, a između rječnika u Belini (injuria 403b, pravitas 404a. scelus enimel 288b) i u Stulićevu (injuria, contumelia, s dodatkom da je uzeto iz brevijara). Trpeći (Mojsije) tiho tolike bezakonitosti i nepošteńa od brata svoga Arona

i sestre Marije. A. d. Bella, razgov. 250. isporedi bezakonost.

BEZÁKONITSTVO, n. vidi bezakonitost. samo a Stulićevu rječniku, za koji će biti i načinčeno, ondje ima i bezakonitstvovati, bezakonitvujem, koje će također biti načinčeno za rječnik.

BEZÁKONO, adv. vidi kod bezakon adj.

BEZÁKONÓST, bezakonosti, f. injuria, nezakonita radna, nezakonito postupane. u jednoga pisca prošloga rijeka. Bezakonošću otimati tude i progniti posiditele prave od onivio bašćina. A. d. Kosta 2, 149. isporedi bezakonitost.

BEZÁKONOVÂNE, n. iniqua actio. samo u Stulićevu rječniku. isporedi bezakonovati.

BEZÁKONOVAȚI, bezákonujém, impf. inique agere. činiti zlo ne hajući za zakon prema bogu i duši a tijem ni prema ludma. Od xiv vijeka, između rječnika u Stulićevu (iz misala) i u Daničićevu (3, 554). Sgrěšibs, ocěste me; i bezakonovahr, oslabi mi. Danilo 24. Nevrodje bezakonova. Glasnik 11, 215. Koji svim ludma u prkos bezzakonuju. D. Obradović, bas. 217.

BEZÁKONSKI, adv. vidi brezakonski.

BEZÁKONSTVO, n. legibus vetitum, injuria, iniquitas. od xvii vijeka između rječnika samo u Stulićevu. — a) što je po zakonu, nezakonito što: Da bi se bilo dogodilo svetkovati uskrs na istu mijenu, koja stvar koliko bezakonstvo imaše prinesti sobom, svaki mudri človik vidi. B. Kašić, rit. 16. — b) neprarda koja se komu učini: Nikad mi se nije učinilo bezakonstvo od koje god stvore. B. Kašić, nasl. 184. — c) zlo koje što čini ne hajući za zakon prema bogu i duši, a po tom ni prema ludma, bezakoňa. Da prosti poganstvo od grčke krajine, tvoje je dostojstvo, vrh osnove koga zgradi nepodobstvo bezakonstva svoga (Turčin). I. T. Mrnavić, osm. 20. Bezakonstvo se zove opako i nezakonito dilo. J. Grupković.

BEZÁKONSTVOVATI, bezákonstvujém, impf. vidi bezakonovati. a jednoga pisca xiv vijeka, između rječnika u Stulićevu i Daničićevu. Měšće božija ne iznemagajetš gone bezakonstvujuštihs. Domentijanb 113.

BEZÁKOŇA, f. vidi bezakoňe. samo u Stulićevu rječniku (25b).

BEZÁKOŇÁK, m. vidi bezakonik. samo u Vukovu rječniku (gdjc se napomiše da se govori u Crnoj Gori).

BEZÁKOŇE, n. facinus legi repugnans, injuria, iniquitas, impietas. Od xiii vijeka (vidi primjere Stefan kraja), i u rječnicima svijem osim Jambrešćeva: a Vrančićevu injuria; u Mikaļu injuria, praejudicium, noxa, iniquitas, indignitas; u Belini injuria (403b), iniquitas (406a), pravitas (404a); u Bjelostijenčevu injuria, pravitas; u Voltišijinu ungerechtigkeit; u Stulićevu injuria, contumelia; u Vukovu impietas, u Daničićevu facinus legi repugnans. — Mjesto -ne bilo je najprije -nije, po tom je i otpalo, te je od xv vijeka glasilo -nje, u od početka prošloga vijeka dolazi sastaršeno nj u jedan glas n (vidi daše u primjerima). — isporedi brezakoše. — Akc. u gen. pl. bezakóna. — a) opče što se čini među ludma, a ne bi se smjelo činiti po zakonu pravom ili po mislija koje se drže kao zakon, tako dolazi da kraj prošloga vijeka, a u naše vrijeme nije u običaju u tom smislu. Razignavšu semu vragi svoje za zlaja bezakonija iht. Stefan kr. 5. Lasno tebi bi na krunu doč od svijeta, po razlogu ka za ocm tebi ide i ka ti se po mnogu bezakonju od prije skide. I. Gundulić 498. Koji ima dvignut i razčinit bezakonja,

BEZAKOŃE

264

BEZBDJEŁIV

čini ih većijeh. I. Držić, nauk gond. 268. Ako
bi jedan sluga da jednu zamlatnivo poglavniku,
cinilo bi se bezakonje priveliko. I. T. Mrnavić,
ist. 19. Jur hlepjahu na plijene, na ubojsva, na
blude, na osvete, kad krać uspregnu nihovu že-
stočinu i ne dopusti nikomu srnuti na bezakoša.
I. Đorđić, ben. 122. Plod koji je u ně utrobi nije
djelo čovjekoga bezakoša. Ziv. is. 30. Sudeć da
je gnusno bezakoše istinu vjere Isnkristove la-
žima iznositi. M. — ono se terori ili čini ili bira
někomu ili o někomu ili suproć někomu, a komu se
čini za onoga se dali da ga prima ili podnosi:
Da primemo gospodina Vlka u naši gradu na
našoj věre bezvsake sumne, i da ne sčtvorimo
nikoje lukavstvo ili bezakonije o gospodinu Vlku,
Mon. serb. 215. Da štoje u svojijeh pravijeh i
podobnijeh zakonijeh i tvrdavaht, da ne može
ni hoće nihmi biti i jedno bezakonje i sužiš-
tvomni kojomb inom nepravdomi, dokle godě
ne bi čo sud koga osudio po zakonu. Mon. serb.
459. Ovako u mrtvilu podnosiť nam suđeno je
plijen općeni, smrt nemilu bezakonje, zlo sva-
koje. I. Gundulić 515. Bezakonja mnoga podno-
seći. A. Georgiceo, nasl. 61. Nigdar bezakonje ni
mi učineno. 219. Imas sva dragosno podnosi-
teni: meneći, bezakonja, opogovorenja. B. Kašić, nasl.
174. Ako bezakonje od koga primate, osmanski
zakon da je mir uživate. I. T. Mrnavić, osm. 114.
Koji dopustuju da se čini koje bezakoše sudcem
crvenim. A. Kadčić, bogosl. 302. Ne tvori na-
maņega bezakoša druzijem. I. Đorđić, salt. 36.
Plati sva bezakoša djelovana suproć Mavru. I.
Đorđić, ben. 33. Znam da sam momu iskrnemu
bezakoše učinio. A. d. Bella, razgov. 17. Da bi
ukrali, za što im je bilo učineno od druzijeh isto
bezakoše. J. Matović 104. Da joj ujesam njen-
noga bezakoša učinio. Nar. pjes. bog. 93. Ovo
tebi, lubovce, vjere boga velikoga da ti ne ču
nikakva bezakoša učiniti. 109. — u tom se smisłu
bezakoše čini i bogu: Ufam da mu se ne čete
klanał, ako vam ukažem što je grijeh smrtni i
koje se bezakoše čini s njime gospodinu. Besjeđe
kr. 47. Grijeh je smrtni jedno bezakoše koje čini
stvorene veličanstvu božijemu. 257. Prosim u tebe
pošteće policijeh potlačeňa i bezakoša, koja
primi i primaš na svetomu otaru. D. Mattei 41.
Sladcijem božijem milostim neharno bezakošima
odgovorismo. Štit 5. — adjektirom se može ka-
zati i onaj koji čini tako bezakoše. Bezakonja
carska mnoga svak spovijeda glasovito. I. Gun-
dulić 484. i onaj koje se čini: Svak čuti i čini
kako hoće u onomu u čemu je slobodan, i bez
nijega bezakonja činit može. R. Damaćić 6.
— b) što ni po zakonu, kao naprijed, ali se čini
ne hajeći za boga ni za dušu i grijeh se o što
god što bi trebalo držati kao svetinu, tako da je
bezakoše u tom smislu gore od onoga naprijed,
kao prevelik grijeh i gore nego grijeh. Samo je u
tom smisłu i danas u običaju. Oskvrtni se zemja
naša bezakonijoni našimi. Stefan kr. 19. Blagoutro-
bije tvoje poběditi nmožnostva bezakonij mojih.
Mon. serb. 245. Prida te (boželj) moje bezakonje
pride. N. Dimitrović 61. Eto začet ja u bezakonju
bih. 66. Da zna svak jere ni od duše zgubljenje
velje bezakoni (na kraju ni mjesto nje ška radi)
i mnogo grijesenje, neg tvrdos ršćana i grijешit
ne pristav i ne hjeti svih dan vratiš se na put
prav. 72. Odpustio jest nam vsa bezakonja i prvi-
šenja nasa. S. Budinić, sum. 37. Odpustil jesi
bezzakonje judi tvojih. M. Alberti 48. Kada te
djavo uzme napastovati da učiniš koje bezakonje,
koju stvar nepristojnu, koja je suproć bogu. V.
Andrijaši, put. 286. Svaka je u něm opačina bez-
zakoše, hudobština. J. Kavašin 59. Kaže nihova

bezakoša, zločudnos. I. Đorđić, salt. 107. U In-
diji teško bezakoše: ne poštuje mlađi starijega,
ne slušaju deca roditela, roditelj porod pogazili,
kum svog kuma na sudove čera, a brat brata na
medjan zaziva, dever snasi o sramoti radi, a brat
sestru sestrom ne doziva. Nar. pjes. vuk. 2, 1-2.
Ne će doći dok ne dode najprije otpad, i ne po-
kaže se covjek bezakoša, sin pogibli. Vuk. 2s0l.
2, 3. Jer si ti bog koji ne će bezakoša. D. Da-
nić, psal. 5, 4. Koji činite bezakoše. 6, 8. Beza-
koše smišla. 36, 4. — c) što bira preko običnoga
reda, ne kako bi trebalo nego naopako, što god
neprikladno, neprilično, nepristojno. samo XVII vi-
jeka u dva pisca: Koli krat pun nemira, videć
jednog od krstjana gdi ih na jata goni i tira,..
viknuh, skočih sam na końa, ... pri(d) sramotom
bezakonja ne pazeć se od nezgoda. I. Gundulić
292. Postavlati će se moći na prsi ili na glavu
mučenoga (od hudobe); ali se usčuvajam da se
stvare sviene nedostojno ne pomiču i da im se
ne učini od hudobe nijedno bezakonje. B. Kašić,
rit. 358.

BEZÁKOŃÍ, adj. inpius; vidi bezakon (adj.),
od čega je i postalo samo promjenom glasa n na
ń uz bezakoše. Dolazi od prošloga vijeka, između
rječnika u Belini (exlek 431b, inmis 288b, illi-
citus 375b) i u Stuličern. Srnu na nas čete bez-
akoše. I. Đorđić, salt. 58. Bezakoňa neharnos. A.
Kalić 496.

BEZAMJERAN, bezamjerna, adj. vidi kod bez-
mjeran.

BEZANICA, f. potentilla anserina L. steža. u
ejduoga pisca našega vremena, koji veli da se go-
vori oko Gospica. B. Šulek, im. 14.

BEZANKA, f. vidi bezanica. B. Šulek, im. 14.

BĚŽÁR, m. vidi platnar. od bez, platno. samo
u Vukoru rječniku.

BEZASTAVAN, bezastavna, adj. irreparabilis.
samo u Stuličenu rječniku. (bezzastavan'). riječ
nepouzdana.

BEZÁVIDAN, bezávidna, adj. non invidus.
samo u Stuličenu rječniku, gdje ima i adv. „bez-
zavidnoʻ. oboje nepouzdano.

BEZÁVIDNOST, bezávidnosti, f. invidiae de-
fectus. samo u Stuličenu rječniku, gdje ima i „bez-
zavidstvoʻ. oboje nepouzdano.

BEZAVINA, f. selo u Hrvatskoj, u podžupa-
niji krapinsko-topličkoj. Schem. zagr. 1875. 101.
104. Pregled 55.

BEZAZLEK, m. vir simplex. samo u Stuličenu
rječniku. riječ nepouzdana.

BEZÁZLEN, adj. innocens. u naše vrijeme, iz-
među rječnika u Stuličenu i Vukoru. Reće se za
dobra i bezazlena čovjeka. Vuk, posl. 88. Beza-
zleni podsmijevaće se. D. Danićić, jov. 22, 19.
Pogodilo se i toj bezalenoj želj. M. Pavlinović,
razg. 63. — Adv. bezazleno. Stulić.

BEZÁZLENÓST, bezázlenosti, f. innocentia. u
naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru.
Bezazlenost i pravda neka me sačuva. D. Dani-
ćić, psal. 25, 21.

BEZAZLICA, f. mulier simplex. samo u Stuli-
cevu rječniku. riječ nepouzdana

BEZÁZLOBAN, bezázlobna, adj. vidi kod be-
zloban.

BEZAZNAN, adj. beneficii immemor. samo u
Stuličenu rječniku (bezzaznan'), za koji će biti
i načineno i to grijешком sa zz mjesto zs.

BEZBDJEŁIV, adj. negligens. samo u Stuli-
cevu rječniku, gdje ima i adv. bezbdjełivo. oboje
nepouzdano.

BEZBDJEŽIVOST

265

BEZBRAD

BEZBDJĚŽIVOST, bezbdjěživosti, f. negligit-
tia. samo u Stuličeru rječniku, gdje ima i bez-
bdjělivstvo. oboje nepouzdano.

BĚZBELI, turski bes-belli, zaista, certe, ispo-
redi beli, čemu je dodano sprijeda bes, koje so-
bom ništa ne znači nego samo pokrepluje značne
drugoj riječi. samo u naše vrijeme. Kroz ńeko-
liko dana bezbeli da mi plate. Prip. serp. 1, 57.
Ovo jest bezbeli nešto. Nar. prip. vrč. 85.

BEZBĪLEG, m. signo carens. koji je bez bilege. i me hrtu u jednoj pjesmi prošloga cijeka. Pođe jadan klikovat' Bezbiļega hrtva svoga: de si hrte Bezbiļeže, u potrebi vjerni druže! Nar. pjes. bog. 108.

BEZBĪLEŽAN, bezbiļežna, adj. haud notatus,
immaculatus, purus. samo u Stuličevu rječniku,
gdje ima i adv. bezbiļežno. oboje bez poterde.

BĚZBJEDAN, bězbjedna, adj. securus, u jed-
noga pisca prošloga rijeka i u ńekih našega vre-
mena, između rječnika samo u Stuličevu (u koji
je uzeto iz brevijara). Bezbjednoga i nečista ki
Stjepana izagnaše. J. Kavaņin 134. Da bi najbez-
bjedniji bili od Połaka. Nov. srp. 1834. 56. Šta
je rije bezbjedno? M. Pavlinović, raz. spis. 202.
— Adv. bezbjedno, secure. Stulić. Da se lako i
bezbjedno od rastраваňa sačuvati mogu. P. Bolić
2, 365.

BĚZBJEDNŌST, bězbjednosti, f. securitas. u naše vrijeme u ńekih pisaca, između rječnika samo u Stuličeru. Bezbjednost imaňa. Nov. srp. 1835. 44. Bezbjednost obranom stečena. M. Pavlinović, raz. spis. 160.

BĚZBJEDSTVO, n. vidi bezbjednost. samo u
Stuličeru rječniku, bez poterde.

BĚZBLAGODÅRAN, bězblagodårna, adj. in-
gratus, illiberalis. samo u Stuličevu rječniku. ri-
ječ nepouzdana.

BEZBLAGODÁRSTVO, n. ingratitudo, illibe-
ralitas. samo u Stuličevu rječniku. riječ nepo-
zdana.

BEZBLÁGOSTIV, adj. inclemens. samo u Stu-
ličevu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZBOGE, f. pl. selo u Srbiji blizu Žnice, koje se početkom našega rječka tako zralo. Vuk, dan. 2, 65. M. Đ. Milićević, srb. 689. a sada se zore Kruševica. M. Đ. Milićević, isporedi Brezboge.

BEZBOGOBOJAN, bezbogobojna, adj. deum
non timens. samo u Stuličeru rječniku, gdje ima
i adv. bezbogobojno. oboje nepouzdano.

BEZBOGOBOJNICA, f. deum non timens. samo u Stuličeru rječniku. riječ nepouzdana.

BEZBOGOBOJNIK, m. deum non timens. samo u Stuličevu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZBOGOBŌJNŌST, bezbogobónosti, f. ani-
mus non timens deum. samo u Stuličeru rječniku.
riječ nepouzdana.

BEZBOGOBŌJSTVO, n. vidi bezbogobojnost.
samo u Stuličeru rječniku. riječ nepouzdana.

BEZBOGOŁUBAN, bezbogołubna, adj. deum
non amans. samo u Stuličevu rječniku. riječ ne-
pouzdana.

BEZBOGOŁUBAV, f. vidi bezbogołubłe. samo
a Stuličeru rječniku. riječ sasma nepouzdana.

BEZBOGOŁUBLĘ, n. defectus amoris dei. samo u Stuličeru rječniku. riječ nepouzdana.

BEZBOGOMISALAN, bezhogomisana, adj. de
deo non cogitans. samo u Stuličeru rječniku (bez-
bogomison'). riječ nepouzdana.

BEZBOGOMISAO, bezhogomisli, f. defectus

cogitationis de deo. samo u Stuličeru rječniku.
riječ sasma nepouzdana.

1. BEZBOJAN, bezbojna, adj. vidi bezbojazan.
samo u Stuličevu rječniku, gdje ima i adr. bez-
bojno. oboje nepouzdano.

2. BEZBOJAN, bezbojna, adj. colore carens,
bez boje, u jednoga pisca našega vremena. Ostež-
nak bezbojni. J. Słoser. Mon. 612.

BEZBOJASTVO, n. vidi bezbojaznost. samo u
Stuličevu rječniku (bezbojazstvo'). riječ nepo-
zdana.

BEZBOJAZAN, bezbojazna, adj. intrepidus.
samo u Stuličeru rječniku. bez poterde. isporedi
bezbojazno.

BEZBOJAZNO, adv. sine metu. n stoji mjesto
nbn. xiv cijeka. između rječnika samo u Dani-
čićeru. Da može prěbiti u Dubrovniku svobodno,
bezbojazno. Mon. serb. 211.

BEZBOJAZNOST, f. metus absentia. samo u
Stuličevu rječniku. riječ nepouzdano.

BEZBOJAŽLIV, adj. intrepidus. samo u Stu-
ličevu rječniku (bezbojažliv'), gdje ima i adv.
bezbojažlivo'. oboje nepouzdano.

BEZBOJAŽLIVOST, f. metus absentia. samo u Stuličeru rječniku (bezbojažlivost'), gdje ima i, bezbojažlivstvo'. oboje nepouzdano.

BĚZBOŠTVO, n. impietas. dolazi xiii vijeka,
ali ne u istom obličju, nego sa završetkom ije
mjesto o. s stoji mjesto žs, koje se u rečeno cri-
jeme pisalo. između rječnika samo u Daničićeru.
Obliči bezbožštvije ihe. Stefan kr. 7.

BĚZBOŽAN, bězbožna, adj. impius. Od xii vi-
jeka, između rječnika u Stuličevu (atheus), u Vu-
koru (atheus) i u Daničićeru. Otb bezbožnyh
razbojniki. Sava, tip. hil. glasn. 24, 177. Mon.
serb. 3. Grlivo ranavca, koga bezbožni težaci pro-
kopaše ruke, noge, bok i srice. Đ. Mattei 16. Po za-
povijesti tvoje bezbožne žene. Nar. prip. vuk. 166.

BEZBOŽJE, n. impietas. u Stuličeru rječniku
(atheismus) i u jednoga pisca našega vremena.
Rim je podnio deračine, nasiła, bezbožja. M. Pav-
linović, rad. 71.

BĚZBOŽNICA, f. mulier impia. samo u Vu-
koru rječniku. Ake. in gen. pl. bězbožnícă, gen.
sing. bezbožnić, instr. sing. bězbožnicöm.

BĚZBOŽNÍČKÍ, adj. impiorum. u naše vrijeme,
između rječnika samo u Vukoru. Navede potop
na svijet bezbožnički. Vuk. 2petr. 2, 5. Blago čo-
vjeku koji ne ide na vijeće bezbožničko. Đ. Da-
ničić, psal. 1, 1.

BĚZBOŽNÍK, m. impius. u naše vrijeme, iz-
među rječnika samo u Vukoru (atheus). Dokle će
se bezbožnici hvaliti? Đ. Daničić, psal. 94, 3.

BĚZBOZNÍKOV, adj. impii. u naše vrijeme.
Prokletstvo je gospodne u kući bezbožnikovoj.
Đ. Daničić, psal. 3. 33. Opraće noge svoje u krvi
bezbožnikovoj. 58, 10.

BĚZBOŽNŌST, bězbožnosti, f. impietas. u naše
rijeme, između rječnika samo u Vukoru. Učeći
nas da se odrećeno bezbožnosti. Vuk, tit. 2, 12.
Na bezbožniku će biti bezbožnost ńegova. Đ. Da-
ničić, jez. 18, 19.

BĚZBOŽNÁČKÍ, adj. vidi bezbožnički. u naše
rijeme. Skupnovlada bezbožnacka, ta bi se brzo
sauka zadavila. M. Pavlinović, razl. spis. 88.

BĚZBOŽNÁK, m. vidi bezbožnik. u naše vri-
jeme, između rječnika samo u Vukoru. Bezbož-
ńaci. M. Pavlinović, raz. spis. 88.

BĚZBRAD, adj. imberbis, golobrad. u Stuli-

BEZBRADAC

266

BEZDANA

čeru rječniku (u koji je uzeto iz ruskoga) i a jednoga pisca našega cremena. Bezbradi raskolnik. S. Ľubiša, prip. 226.

BĚZBRADAC, bězbraca, m. imberbis, golobra-
dica. samo u Mikałina rječnika i iz šega u Stu-
lićenu.

BĚZBRADAT, adj. vidi bezbrad. samo u Stu-
lićenu rječniku.

BĚZBRAT, m. fratre carens. u naše vrijeme u jednoga pisca a čorjeku koji je imao brala, ali se brat razbratio s šim šegova nerada radi. Eto mi bezbrata gdje je podranod na rakiju. S. Ľubiša, prič. 106.

BĚZBRATICA, f. vidi bezbratnica. u jednoga
pisca našega cremena. Sestra bezbratica. S. Ľu-
biša, prip. 40.

BĚZBRATNICA, f. mulier fratre carens, žensko čelade kome je umio brat te ostalo bez brata. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. Ake. u gen. pl. bezbratnici, gen. i instr. sing. bezbratnicě, bezbratnicěm. Bijah sestra od tri brata, od tri brata ka' tri krała, a sad ostah bez nijednog; kuku sestri bezbratnici! Nar. pjes. vuk. živ. 209. Pa što te ti sestre bezbratnice! Vuk, rječ. 208.

BĚZBRIGA, f. incuria. u jednoga pisca našega vremena. Da mu (narođu) otvaramo oči nad poromom, nad koji ga dovede šegova dobra vjera i bezbriga. M. Pavlinović, raz. spis. 9.

BEZBRIGOSTIV, adj. negligens. samo u Stu-
lićenu rječniku, gdje ima i ađe bezbrigostivo,
obeje nepozdano.

BEZBRIGOSTIVOST, f. negligentia. samo u Stulićenu rječniku, gdje ima i bezbrigostivstvo. obeje nepozdano.

BĚZBRIŽAN, bězbržižna, adj. securus. Od xvi
vijeka, između rječnika u Belinn (52b), Stuličern
i Vukorn. a) o čelajetu: aa) koji se ne brine u
trebalo bi mu se brinuti: Trijebi je za bezbrži-
nijeh da se brinu (kraći) i za ispraznijeh misle
i trude. I. Gundulić 182. Nemojmo se prepadati
ni bezbržni mi budimo. I. A. Nenadić. šamb. 9.
Vojška stajaše bezbrizna. Đ. Danićić, sud. 8, 11.
— bb) koji se ne brine nuti mu se treba brinuti:
Ja hoću da ste vi bezbržni. Vuk, Ikor. 7, 32. Či-
tav čovječnjih vijek trebao bi jednome bezbržnom
covjeku da skupi sve naše narodne pjesme, pri-
povijetke... Vuk, prip. iv. — b) o slahu, u kom
se ili za koje se ne treba brinuti: Dade mu ženi
i detetu bezbržno uživljeće. Vuk, dan. 4, 16. U
izobiłu i bezbržnom miru. Đ. Danićić, jezek. 16,
49. — c) ađe bezbržižno: aa) ne pažeći, bez pomije:
Jer sam bezpametno i bezbržno tebe uvrjedila.
V. Andriasa, put 334. — bb) ne brinući se, bez
brige: Bezbržižno spavamo. J. Rajić, pouć. 1, 3.
Putujući tiho i bezbržno. M. Đ. Milićević, več. 217.

BĚZBRIŽĚNE, n. incuria. samo u Stuličenu
rječniku. rječi nepozdana.

BĚZBRIZNO, adv. vidi kod bezbržan.

BĚZBRIZNŠT, bězbržnosti, f. securitas. u naše vrijeme. što će pravda učiniti biće pokoj i bezbržnost do bezbržan. Đ. Danićić, isa. 32, 17.

BEZRODICE, vidi kod bredica.

BĚZBROJAN, bězbrójna, adj. innumerabilis,
bez broja, nebrojen.isporedi brezdanu. Od xvn
vijeka, između rječnika u Mikałnu, Belnu (407a),
Bjetostijenčernu i Stuličernu. Prije biješahu sva se
mjesta nasim stadiim bezbrojnima. I. Gundulić
113. Tebi samomu hvala po bezbrojne vijeke od
vijeka. B. Kašić, nasl. 183. Putovanja bezbrja.
B. Kašić, fran. 44. Uresi zemlu travami i dułgan

mało małe bezbrojnijem. M. Orbin 11. Smeta se
pamet... na taki bezbrojni broj godišta. A. d.
Bella, razgov. 36. Mnozim veselje donije, i bez-
brjnom mnoštvu svim glasom spaseće. 132. Od
bezbrojne čete. I. Đordić, ben. 172. Bezbrojne po-
arješke. Vuk, pisma 18. — adv. bezbrojno, a Stu-
ličera rječniku.

BĚZBRŌJNŌNT, bězbrójnosti, f. innumerabi-
litas. samo u Stulićenu rječniku. ali isporedi brez-
brojnost.

BĚZBRŌJSTVO, n. vidi bezbrojnost. samo u Stulićenu rječniku. ali isporedi brezbrojstvo.

BEZČ- gledaj bese-.

BEŽČ- gledaj bešč-.

BEŽČ- gledaj bešč-.

BEZDAJNICA, f. vidi bezdanica. isporedi brez-
dajnica. o j vidi kod bezdajni. u naše vrijeme.
Odčajeni žamor ka' iz bezdajnice provogara. M.
Pavlinović, raz. spis. 427.

1. BĚZDAN, adj. fundo carens. xvi vijeka u jednoga pisca i u naše vrijeme. isporedi brezdan. Od studenca bezdanoga. Anton Dalm., apoc. 9, 1. On ga baci u jamu bezdanu. Nar. pjes. vuk. 4. 434. Da oboje skapjete u toj bezdanoj jami. Nar. prip. vrč. 80. — među d i n umetnuto je a, te u pomunitoga pisca xvi vijeka bezlazi i bez šega: Odpri studenac bezdni. Anton Dalm., apoc. 9, 2.

2. BĚZDAN, m. abyssus. isporedi bezdana. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Vukoru. „bez dna!“ a je umetnuto mjesto ѕ, ali ostaje u svijem oblicima. — a) u prarom smislu: K tomu vas čes tjera i bezdan progoni. M. Vetranić 1, 222. Gorska žena jest pijana nego sam vrag iz bezdana. P. Vitezović, evit 51. Mołahu ga da im ne dopusti da idu u bezdanu. Vuk, luk. 8, 31. Zvi- jer što izlazi iz bezdana. Vuk, otkr. 11, 7. Kriv je davo i šegova mater u bezdanu ka' de grije sunce. P. Petrović, šćep. 153. Bezdanı ih po- kriše. Đ. Danićić, 2moj. 15, 5. — b) selo u Bačkoj bljoj Sombora. Sem. prav. 1878. 29. — c) rijenac planinski u Srbiji kod Rtua. M. Đ. Milićević, srb. 778.

3. BEZDAN, bezdni, f. abyssus. u jednoga pisca xvi vijeka, samo u gen., čega radi nije ponzdano nom. bezdan, nego može biti i bezdna (kujo isti pisac ima. vidi bezdana), pa je tome nominatива genetic bezdni u toga pisca, kao što se u drugih takih rječi po nekim krajevima govori. Iz bezdni. Anton Dalm., apoc. 9, 11. Kluč od bezdni. 20, 1.

BĚZDANA, f. abyssus isporedi bezdan. a je
među d i n umetnuto mjesto ѕ. dolazi i bez toga
metka glaseći bezdna; kad nema toga metka,
može mu d između z i n ispusti, te glasi i bezna.
Dolazi od xvi vijeka, između rječnika u Vukoru
(bezdana) i u Danićiju (bezdana). — a) bez a
među d i n: XVI-xvIII vijeka: Sôdej na prêstole
slavy i priziraje vš bezdny. Mon. serb. 546. Vrže
ga v bezdnu. Anton Dalm., apoc. 20. 3. Poła bi-
vaju bezdne. J. Rajić, pouć. 1, 2b. u naše vrijeme
u pisaca: On pjeva, na n' da bezdna z'jeva. Pjev.
ern. 328. — b) bez a među d i n ali i bez d: u
jednoga pisca xvi vijeka: Staše veliki bog u bezni
venosti svoje. F. Glavinić, evit 322. U beznu
veene unese ju slave. 278. Neumrlost u bezni ne-
heskoga kraještva uživaju. 428. U beznu pakla
okova ga. 323. Hočeš biti oslobojen one paklene
bezni, stavi pamet tovoju u beznu umilenstva. F.
Glavinić, posl. 60. — c) s umetnutim a među d
i n: u naše vrijeme: Te i baci dole n bezdanu.
Nar. pjes. vuk. 2, 167. Bezdana bezdanu doziva.
Đ. Danićić, psal. 42. 7. — kod grada Golupca u

BEZDANČIĆ

267

Srbiji ima jama s vodom, kojoj je ime Bezdana.
Vuk, rječ. 20a.

BEZDANČIĆ, m. dem. bezdan. Živa kod bez-
dančića (u Srbiji u okrugu čačećskom). Sr. Nov.
1871. 468.

BĚZDANICA, f. abyssus. isporedi bezdana. Od
adj. bezdan. u naše vrijeme, između rječnika samo
u Vukovu. a) o jami: A to nije ledena tavnica
no nekaka jama bezdanica. Nar. pjes. vuk. rječ.
20a. Pjev. crn. 315. Da je samac jama bezdanica.
Osvet. 3, 136. — b) rječica u Srbiji u okrugu
crnovijeckom: Odatle rječicom Bezdanicom na
Vršku Čuku. M. Đ. Milićević, srb. 723. i zemła
na toj rječici: Zabran u Bezdanici Sr Nov. 1874.
161.

BĚZDANIT, adj. fundo carens; isporedi bezdan
adj. Samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Jezer
va vik bezdaniti. J. Kavaćin 140.

BĚZDÂNKA, f. vidi brezdanka.

BEZDANO, n. neki manastir koji se pomine
prije našega cremena. Bezdano. S. Novaković,
pom. 124.

BĚZDANOVIĆI, Bězdanovića, m. pl. selo u
Crnoj Gori u katunskoj nahiji. N. Dučić, glasn.
40, 19.

BĚZDÂNSTVO, n. vidi brezdanstvo.

BEZDAŇ, bezdha, m. rudi bezdana. samo u
Stulićevu rječnika. riječ nepouzdana. isporedi
bezdańi.

BĚZDANA, f. vidi bezdana. isporedi bezdańi.
u naše vrijeme u jednoga pisca. Da zlu dušu su-
novratimo u bezdańu, da joj se za kost ne zna.
S. Ľubiša, prip. 203.

BĚZDAŇE, n. abyssus, bezdana. u jednoga
pisca prošloga vijeka. Od subst. bezdan. -ne je
postalo od -nije. U prosjedno sej bezdaće razte-
pani da se muče. J. Kavaćin 439. Propade u bez-
dańe. 56.

BĚZDAŇI, adj. fundo carens; isporedi bezdańi,
bezdan. u naše vrijeme, između rječnika samo u
Stulićevu (gdje je u nominalnom obliku bezdań,
i bez a u oblicima u kojima ne stoji -dań na
kraju: bezdni). i će biti postalo od n samo pro-
mjenom glasa uz druge adj. takoga završetka,
može biti isprva samo za to, da bi se u ženskom
rodu, u kom najviše dolazi, razlikovalo od subst.
bezdaņa. poslije je prema tome načinu i subst.
bezdaņa. — Iz jame bezdaće Nar. prip. vuk. 180.
Poleti ili u visinske visine ih u dubinske dubine,
morsku pućinu, u jamu bezdańu. Nar. prip.
vrć. 56. Bezdaņa jamo! Nar. prip. vrć. 118. On
se uortačio sa tri izješe, jame bezdaće, koje bi
vijet proždrle. S. Ľubiša, prip. 103. Pak se po-
boja da top ne proždre bezdańi Gurdić. S. Ľu-
biša, prije 116.

BEZDAVNI, adj. fundo carens. isporedi bez-
dan. u jednoga pisca prošloga vijeka, u djełu koje
je nastampano u naše vrijeme. v će biti umetnuto
kao j u bezdajnica. Pak prosjede ov i oni u bez-
davno jezerište meju ogne. J. Kavaćin 431.

BEZDET, m. brdo u Srbiji u okrugu knjezač-
kom. Glasnik 19, 297.

BĚZDIJELAN, bězdijelna, adj. expers, kome
nema djeļa. u jednoga pisca našega cremena. Red
je bio bezglasnoj i bezdijelnoj svojom krvlu i
svojim imanem na podhrańiva tuđu državu. M.
Pavinović, raz. spis. 116.

BĚZDĪN, Bezdana, m. manastir u Banatu. iz-
među rječnika samo u Vukovu. U Bezdin mana-
stir. D. Obradović, živ. 24.

BEZDOVOŁAN

BĚZDÎNAC. Bezdnica, m. čorjek iz Bezdira.
samo u Vukovu rječnika. Akcenat se nije na
gen. pl. Bězdīnāč.

BĚZDÎNSKÎ, adj. što pripada Bezdiru samo
u Vukovu rječnika.

BĚZDJELAK, bezdioka. m. atomus, što nema
djela, što se ne može dijeliti. samo u Belinu rječ-
niku (596a), ispored brezdjakel.

BĚZDJELAN, bězdiona, adj. inefficax, koji što
radi ali ne može da izraći, te kao bez djela'
ostane, ne učini ništa. XIII i XIV vijeka, između
rječnika samo u Danićićern (ima i u Stulićevu,
ali iz ruskoga, i to otiosus). Bezdělni vizvratije
se. Domentijana 8. Vizvratije se posramljeni i
bezdělni. 300. Posramlent i bezdělins javi se.
Domentijanb 21. Bezdelna otrpusti. 204.

BĚZDJELICA, f. nugae, vidi besposlica pod
d. Prošloga vijeka u jednoga pisca. Hoće da 2
po dne spava a do po noći koje kakve bezdjelice
čini. D. Obradović, bas. 38. Ia sam se onijem bezdjećnicima čudio. G. Zelić
448.

BĚZDJELNÍK, m. maleficus. Od prošloga vi-
jeka. Što se bojiš bezdjelnika? J. Rajić, boj 38.
Ja sam se onijem bezdjećnicima čudio. G. Zelić
448.

BEZDJELSTVOVATI, bezdjelstvujem, impf.
maleficium committere. u jednoga pisca prošloga
vijeka. Koji kao svim judma u prkos i n inat
bezdjelstvuju i bezakonuju. D. Obradović, bas. 217.

BĚZDJETAN, bězdjetna, adj. liberis carens.
isporedi brezdjetan, boščedan. Od prošloga vijeka.
Bezdetna Rahija. J. Rajić, pouč. 2, 20b. Posinov-
leņe.. biva kada su bezdjetni i prišli n starost.
V. Bogišić, zbor. 303.

BĚZDJETKA, f. femina liberis carens. u naše
vrijeme a jednoga pisca. Po smrti ženinoj, koja
je bezdjetka, prvija ostane nežinom rodu. V. Bo-
gišić, zbor. 287.

BĚZDJETNICA, f. vidi brezdjetnica.

BĚZDLAK, adj. pilis carens. samo u Stulićevu
rječnika.

BĚZDNA, f. vidi bezdana.

BĚZDNO, n vidi bezno.

BEZDOBROSTIV, adj. malignus. samo u Stu-
lićevu rječnika. riječ nepouzdana.

BEZDOBROVOŁAN, bezdobrovołna, adj. invi-
tus. samo u Stulićevu rječnika, gdje ima i adr.
bezdobrovołno. oboje nepouzdana.

BEZDOBROVOŁNOST, f. quod contra volun-
tatem est. samo u Stulićevu rječnika. nepouzdana
riječ.

BEZDOBROVOŁSTVO, n. vidi bezdobrovoł-
nost. samo u Stulićevu rječnika. riječ nepouzdana.

BEZDOHITAN, bezdohitna, adj. incomprehensibilis. samo u Stulićevu rječnika. riječ nepouzdana. isporedi nedohitan.

BĚZDOMAN, bězdomna, adj. domo carens, si-
romah, koji nema doma. xv vijeka, između rječ-
nika samo u Janićićern. Bezdomnbi i prositeł
ustroji se. Glasnik 11, 82.

BEZDÖSPJETAN, bezdöspjetna, adj. infinitus,
ki je bez dospjetka, bez seršetka. prošloga
vijeka u jednoga pisca, između rječnika samo u
Stulićevu. isporveli bezdospjetno. Bezdospjetne
bog je uzgoje. J. Kavaćin 531.

BEZDOVOŁA, f. vidi bezdovołnost. samo u Stu-
lićevu rječnika. riječ nepouzdana.

BEZDOVOŁAN, bezdovołna, adj. inhabilis, im-

BEZDOVOĐE

268

BEZGODAN

potens. samo u Stulićeru rječniku, gdje ima i adv. bezdovojo. oboje nepouzdano.

BEZDOVOĐE, n. cidi bezdovojojnost. samo u Stulićelu rječnika. riječ nepouzdana.

BEZDOVOĐOSTNOST, f. nulla habilitas. samo u Stulićeru rječniku. nepouzdana riječ.

BEZDOVOĐOSTVO, n. cidi bezdovojojnost. samo u Stulićelu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZDREMAV, adj. vigilans, sedulus. samo u Stulićelu rječniku (bezdrjemavt'), gdje ima i adv. ,bezdrjemavo'. oboje nepouzdano.

BEZDREMAVOST, f. vigilantia, attentio, sedutitas, cura. samo u Stulićeru rječniku (bezdrjemavst'), gdje ima i ,bezdrjemavstvo'. oboje nepouzdano.

BEZDRUG, m. sine comite, solus. samo u Stulićelu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZDRUGA, f. absque comite, sola. samo u Stulićelu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZDRUŽAN, bezdružna, adj. socio carens, caelebs. u jednoga pisca xvi vijeka i u Stulićeru rječniku. Zakon bezdrnužnoga žitka. Š. Budinić, sum. 111.

BĚZDRVAN, bězdrvna, adj. carens lignis. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru, gdje se dodaje da se gorori u Crnoj Gori: zemlja bezdrvna, t. j. gdje nema drva.

BĚZDUHAN, bezduhna, adj. inanimus. u jednoga pisca prošloga vijeka. Bezumni, nu i bezduhni stvor narav sadružuje. A. Kalić 247. isprovedi bezdušan.

BEZDUHAT, adj. exanimis. samo u Stulićeru rječniku.

BĚZDUŠÁC, bezdušća m. cidi brezdušac.

1. BĚZDUŠAN, bězdušan', adj. inanimus, bezduha, u čemu ili u kome nema duha. Od xiv vijeka, između rječnika samo u Mikafini (ali ne na mjestu nego kod riječi duša) i u Danićiću. aj o stvarima: Odusevjenini i bezdušnimi. Glasnik 24, 232. Oduševljenna i bezdušna. Mon. serb. 133. Neke stvari bezduše. Vuk. Ikor. 14, 7. — b) o mrtvu čeladetu, exanimus: Brata bezdušna i na zemlji rastrgt gledaše. D. E. Bogdanić 3.

2. BĚZDUŠAN, bezdušna, adj. impius, koji nema duše. t. j. radi kao da je nema, ne mari za dusu. Od xvi vijeka, između rječnika u Stulićeru (indevotus, inreligiosus, homo perditae scientiae) i u Vukoru (expers cordis, sensus). — a) kao bezbožan: Bihu mornari niki bezdušni, ki bogom krivo kućahu se. F. Glavinić, evit 247. Bješe opak čovjk, bezdušan i neprijatelj božji i svetijeh, kojih je povaše. B. Kašić, per. 79. Bezdušnom opačinom potvorima opovaše. J. Kavanin 453. Bezdušna duša. 456. — b) vrlo nemilostiv, inhumanus; a tom je smislu danas u običaju: Narod bezdušan. D. Danićić, 5moj. 28. 50.

BĚZDUŠÊVAN, bězdušévna, adj. cidi bezdušan. samo u Stulićelu rječniku.

BĚZDUŠJE, n. examinatio, mrtvilo. xiv vijeka, a tada je zavrtak je glasio ije: između rječnika samo u Daniććeru (ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga, a u značenju impietas. Umiby i bezdušijem istinuvb. Domenijanb 164.

BĚZDUŠNICA, f. mulier inhumana, ženska čelade bezdušno, vrlo nemilostico. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru (mulier expers cordis, sensus). Akc. u gen. pl. bezdušnícâ, gen. i instr. sing. bězdušnicě, bězdušnícón. Како im baba reče, tako bezdušnice i učine. Nar. prip.

vuk. 141. Kad dođu u nekaku gnatu šumu, zavedu je, kako im je ona bezdušnica naredila, svežu je za jedno drvo i hočahu je ubiti. 165.

BĚZDUŠNÎK, m. impius, čovjek bezdušan. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (expers cordis, sensus). Kao bezbožnik: o ljudma koji su srijevali sestru da pode za brata: Hajt' otole boži bezdušnici. Nar. pjes. vuk. 2, 127. — o lupetu koji krade crkrene stvari: Jedno kandelo ne mogaše dohvatiti, nego se pripe na svetu sREPZ, kaono ti bezdušnik i koji se boga ne boji. Nar. prip. vrč. 8. o kamatniku: Kamatniče i bezdušnice! 178.

BĚZDVÔJNO, adv. haud dubie. u jednoga pisca xvi vijeka. Tvrdo i bezdvojno svidokuje. Š. Budinić, sum. 62b.

BĚZDVÔRAN, bězdvórna, adj. inurbanus. samo u Stulićeru rječniku. riječ nepouzdana.

BEZEČIĆ, m. prezime; xv vijeka. Vinograd ki je nasadil Bezecić. Mon. croat. 88.

BEZEDEK, m. selo u južnoj Ugarskoj, u Barani. Šem. prav. 1878. 40.

BEZER, m. 1. nadimak, xvii vijeka; može biti od pers bî-zer, siromah. Tomaš Radatović, rečeni Bezer. Norini 85. — 2. otičili ili poći bezierom, kao bez tragua. može biti od arap. bezr, sjeme, natraše. u jednoga pisca prošloga vijeka. Aratos ga! i pošo bezerom! I. Zanicić 234.

BĚZGLASAN, bězglasna, adj. tacitus, mutus; infamis. Od xv vijeka, između rječnika samo u Vukorn (ima i u Stulićeru, ali iz ruskoga) — 1. koji ne pašta od sebe glasa: a) koji mući ne hoteći pustiti glasa: Kako agnac bezglasan. Arkiv 9, 102. — 2. koji nema glasa, te ga i ne može pustiti: Kad bijaste neznabnošći idoste k idolima bezglasnima. Vuk. Ikor. 12, 2. — 3. koji izgubi glas na kom je bio, osramoti se; u jednoga pisca prošloga vijeka: On čas kad upadaju u ovu opačinu, ostaju bezglasni i sramotni prija još nego su osudeni. A. Kadćić, bogosl. 535.

BĚZGLAV, adj. capite carens. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićeru. isporedi bezglavan. a) u prarom smislu: na kome nema glave: Tužno je na stolu vidjeti bezglavo pivočec. S. Ļubiša, prip. 34. — b) bez starješine: Francusku ostavi bezglavu. M. Pavlinović, rad. 85.

1. BĚZGLÁVAN, bězglávna, adj. capite carens. Od xv ili xvi vijeka, između rječnika samo u Vukorn (ima i u Stulićeru, ali iz ruskoga). — Bez glave samo u prenesenom smislu, t. j. bez starješine: a) vojska, zemlja, kuća: Vsaka vojska bezs cara svojego bezglavna jestb. Aleksand. nov. 55. Makedonija bezglavna jestb. 22. Vsaka vojska brez cara svoga bezglavna je. Aleksand. jag. starin. 3, 261. Vojem bezglavnomb. Glasnik 22, 224. Kuća bezglavna (kojoj je umro starješina). Vuk, rječ. 20a. — b) žena bezglarna, koja nema muža. Vuk, rječ. 20a.

2. BEZGLÁVÁN, bezglávána, m. inconsideratus, koji radi kao bez glare, bez pameti. u jednoga pisca našega vremena. Navezat će ti se ime besposlice i bezglavena. M. Pavlinović, rad. 84.

BEZGNILAN, bezgnilna, adj. incorruptibilis. samo u Stulićeru rječniku. riječ nepouzdana.

BĚZGODAN, bězgodna, adj. intempestivus, imaturus. Od bez i god (rijeme). xvi vijeka, između rječnika samo u Danićiććevu. — Sto biła i nevrijme, te je neprilično, nepristojno: Směha bezgodnago izbégaje. Domenijanb 5. — čemu nema dosta vremena, kao nezreo: Vzbraćenb bystb igumenomb bezgodnije radi junosti. Domen

BEZGOSPODARAN

269

BEZJAK

tijanᵇ 61. što biza prije cremena, kao rani: Bě-
šim, da ne bezgodnoju sbmrtiju slkončačemu
se. Danilo 212. Jemuže bě živina vi grštanê, i
toju bezgodnoju sbmrtiju slkončavaaše se. 264. A
BEZGOSPÒDÂRAN, bezgospòdârna, adj. abs-
que domino. samo u Stulićevu rječniku. rječe ne-
pouzданa.

BEZGRIJEŠJE, n. absentia peccati, innocen-
tia. xvi i xvii vijeka. -ije. je u južnom gororu,
u zapadnom -i-, u istoćnom -e-. Izgubili bez-
grišje svoje. Š. Budinić, sun. 183b. U bezgornju
srdea svojega. 61. Od Isusove čistoće i bezgriješja.
M. Divković, bes. 324.

BĚZGRJEŠNJE, n. absentia peccati, innocen-
tia. xvi i xvii vijeka. -ije. je u južnom gororu,
u zapadnom -i-, u istoćnom -e-. Izgubili bez-
grišje svoje. Š. Budinić, sun. 183b. U bezgornju
srdea svojega. 61. Od Isusove čistoće i bezgriješja.
M. Divković, bes. 324.

1. BĚZGRJEŠAN, bezgrješna, adj. peccati ex-
pers; ab omni vitio vacuus. Od xii vijeka, iz-
među rječnika u Belinu (bezgrešni, innocens 107a,
sine piaculo 549a), u Stulićevu (bezgrešan i bez-
grješan, innocens, inculpatus), u Vukoru (bez-
grješan, sine noxa, sine peccato) i u Damčićevu.
isporedi brezgrješan. — je- je po južnom gororu
od staroga e, koje se isprva pušalo, ali i e do-
lazi u južnom gororu odbacuši j iza gr, u isto-
nom e, u zapadnom i. — Comp. bezgrješniji
(Bella 407a). — a) bez grjicha: o čeladetu ili što
se kao čelade misli, i o čemu god što se kaže
mjesto samoga čeladeta, o duši mu, o glavi:
Sbmrti vškusi bezgrešninyj. Domenijana 237.
Prid boga suzice još se su skupile, bezgrešne du-
sice koje se prolite. M. Vetranić 1. 39. Jagne
sam bezgrešno. 1, 154. Bezgrešna da glava pod-
nese smrtni trud. 2, 140. Neka ja... pr oca bez-
rešna budu prit. 2, 212. Oni biše jačan nevinan
i bezgršan. Š. Budinić, sum. 6. Bezgrešna dje-
jena Marija. A. Gučetić, rok. mar. 152 Bezgreš-
nijeh udji u družbi umih rok zlobe od svake. I.
Đordić, salt. 242. Ko se može na saj svijet za-
hvaliti, da je svršeno bezgrešna. Đ. Mattepi 322.
Ako će i sveti biti, ne mogu biti bezgrešni. D.
Obradović, živ. 120. o životu i staui, u kom se
ne grijesi: mjesto žiota dolazi put: Uvježbaj
me koijem mogu ja bezgrešnijem putom iti. I.
Đordić, salt. 409. Bezgrešnoj u slobodi tko do-
dar i pravedan. 215. — bi kao prav, koj radi
ili što biva taka da je drugomu pravo a ne krevo-
samo xii i xv vijeka: To da se ispravja suomli
pravynybožstvinyinb, jakore da je pravo i
bezgrěšno krajevistvu mi i vams. Mon. serb.
20. Da joj jesam bezgršni, pravi i počteni sinš.
274. Budi ti hotěrnje dati mu u način, da onb
da Vlahuši za otca i za iněh, kojim je dližni
Stěpašin... a inako da nije volanš Dobruško
obratiti... toj se nam bezgrešno vidi. Spom. sr.
1, 121. — c) adv. a znučenja koje je pod a.. Bez-
grješno živjeti. M. Vetranić 1, 11. Tko ga okuša
bezgrješno. 391. Dilovati bezgršno ovi sakrament.
Š. Budinić, ispr. 7.

2. BEZGRJEŠAN, bezgrješana, adj. vidi bez-
grješan pod 1. u jednog pisca prošloga vijeka
u pjesmi na jednom mjestu: Mater boga i covika
,bezgriešana bi prilika. J. Kavašin 518.

BĚZGRJEŠNICA, f. mulier insons. samo u Stu-
líčevu rječniku (bezgrešnica').

BĚZGRJEŠNĪK, m. vir insons. samo u Stuli-
čevu rječniku (bezgrešnik').

BĚZGRJEŠNŌST, bezgrješnosti, f. innocentia
samo u rječnicima Belinu (bezgresnos 407a), Stu-
líčevu i Vukoru.

BĚZGRLĪ, adj. gutture carens. samo u Stuli-
čevu rječniku.

BEZH- gleďaj besh-.

BEZIJAN, m. phasianus. samo u Jambrešćevu
rječniku (tako ima i Habdelići). isporedi bazijan.

BĚŽĪLAN, běžiha, adj. sincerus, kao bezazlen,
u koga nema lukawstra, beshimben. Od prijedl.
bez i hila (prijevara), a moglo bi biti i od arap.
hille, lukastvo; vidī ila. Samo u Vukovu rječniku.

BĚZIME, bězimena, n. vidi prezime. u naše
vrijeme. u Bosni i u Dalmaciji. Nek mu ne spo-
mine pravoga imena i bezimena. Osvet. 4, IV. Po-
sišeni ne promijeni svoga imena, no samo bezime,
i uzme ono svoga novoga oca. V. Bogišić, zbor.
308. Nezakonita djeca ako su u roditeľskoj kući,
nose čevo bezime. 318.

BĚZIMENĪ, adj. nominis expers. u naše vri-
jeme, između rječnika u Stulićevu (gdje je u no-
minalnom obliki bezinjen) i u Vukovu. a) treća
nedjeła uskršnega posta zove se bezimena nedjeja.
Vuk. rječ. 20b. isporedi nedjeja. — b) čelade koje
se ne imenuje: Svjedok je bezimeni sve pravo
kazao. S. Ľubiša, prip. 213. — c) bezimena kost,
os anonymum. J. Pančić, rib. 160.

BĚZIMENĪK, m. čorjek koji se ne imenuje, anonymus, u naše vrijeme u jednoga pisca. isporedi bezimeňak. Mi se pravdati ne čemo sa bezimenikom. M. Pavlinović, razl. spis. 27.

BEZIMENSTVO, n. nominis defectus. samo u
Stulićevu rječniku.

BĚZIMEŇÁK, m. anonymus, čovjek koji se ne imenuje. isporedi bezimenik. u naše vryeme u jednoga pisca. Bezimeňak ovo vama piše. P. Petrović, šćep. 31.

BEŽÍSTAN, m. vidi bezisten. prošloga vijeka
u jednoj pjesmi. Vino pije Krajeviću Marko n
carevu bezistanu. Nar. pjes. bog. 250.

BEŽÍSTEN, m. arap. bezistan, mjesto i zgrada
gdje se prodaje platno. Od prošloga vijeka, između
rječnika samo u Vukoru (bez značenja). isporedi
bezistan. A kad dođe bilom bezistenu, ali Marko
ispijaše vino. Nar. pjes. 250. Asan gradi
nove bezistene, ne gradi ih da n hima radi, već
ih gradi da djevojke mami. Nar. pjes. vuk. 1, 596.
Idi, brate, bezistenu mome, donesi mi strelu Ta-
taranku. 2, 359.

BĚZIVOVO, n. selo u Crnoj Gori u Kućima;
na karii Bezievo'. I sva Kučka sela osvojiše, po-
araše ravno Orahovo, Orahovo i š nima Bezivovo.
Nar. pjes. vuk. 5, 251. Najviše se govoriti Bez-
jevo, a neki govore i Bezihovo. N. Dučić.

BEZJÁČE, bezjačeta, m. puero stipes. isporedi bezjak. Bio je u djetinstvu podložni, da ga je majka jednom odvela skrbniku i ovako prikazala: evo vam ga, ovoga smrtnoga lijenca. M. Pavlinović, rad. 158.

BEZJÁČITI, běžjačim, impf. fallacias facere.
a naše vrijeme u Dalmaciji. J. Grupković. is-
preli bezjak.

BĚŽJÁČKĪ, adj. što pripada bezjačima. is-
preli bezjak. Od xvi vijeka. Bihu rimskim pogan-
skin vlađaocem ili gospodi podložni, kako sad
jesu mnozi krstiani Turkom, koji v zdolišnih ugr-
skih, bezjačkih, hrvackih, v Bosni i srbskih stra-
nah prebivaju. Postila 1562. 156. Bezjačskim (go-
vorom). Đ. Križanić, Rad 16, 193.

BĚŽJÁK, m. homo rusticus. Od xvi vijeka
između rječnika u Belinu (bezjači', homo plum-
beus's i dodatkom, voce bassa e barbara' 784b) i
u Vukoru (u oba izdanih, stolidus). Postaćem od
sr. nima. fiesz, st. nema. fizus (callidus, astutus, do-
losus), koje u Nijemaca dolazi o vragu i o neo-
tesani i lukarnu sefaku. isporedi bez (daemon),
bezjače, bezjačiti, bezjački, bezjaština, bezjastvo.
— U primjerima koje imamo dolazi a) najprije
kao ime narodu a Hrentskoj između Drave i

BEZJAŠTINA

270

BEZMJERAN

Sare, kajkavcima, koje i sada tako nazivaju sujedi: Hrvatom, Dalmatinom, Bezjakom, Srbjem. Anton Dalm., nov. test. predgovor. Ot Bezjakov, koji prevratno govoret. Đ. Križanić, Rad 16. 193. — u Srbiji kao lndak ukora radi: Idi bezjače jedan (reči otac sinu kad učini ili reči što ludo). Vuk, rjec. 20b.

BEZJAŠTINA, f. gorov bezjački, prostački, u jednoga pisca xvii rijeka, koji tako naziva solocismum, i to sa šč mjesto št po gororu negrove postojbine: bezjašćina. Đ. Križanić. Rad 16, 193.

BĚZJÁŠTVO, n. rusticitas. u jednoga pisca našega vremena. Ne razbiru postidnost od bezjačta. M. Pavlinović, raz. spis. 137. isporedi bezjak.

BEZJÉŽIČAN, bezjžišna, adj. elinguis. samo u Stulićevu rječniku.

BEZK- gledaj besk-.

BEZLAŽNO, vidi brezalžno.

BĚZLĚDAN, bězlědna, adj. delumbis. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez samu samo prevedena latiniska rijec.

BĚZLIĆAN, běžlična. adj. impersonalis (u gramatici) samo u Stulićevu rječniku.

BĚZLISNICA, f. monotropaea. u jednoga pisca našega vremena. između s i n otpada t, koje isti pisac piše. Bezlistnice. Šloser-Vukot. flora XXXIV.

BĚZLISTAC, bezlisa, m. monotropac. u jednoga pisca našega vremena. Šloser-Vukot. flora 600.

BEZLOBA, f. innocentia. u jednoga pisca xvi rijeka samo u lokativu, kojemu bi nominativ mogao biti i drugi, a na mjestu ne najboje prevedenu: Koji nastoji u nastojanju, koji potječe u bezlobi, koji dariva u dobroj voji, koji pomiluje u veselju. N. Rańina 30b. rim. 12, 8 (qui exhortatur in exhortatione, qui tribuit in simplicitate, qui praestet in sollicitudine, qui miseretur in hilariitate).

BĚZLOBAN, bězlobna, adj. innocens, u kome nema zlobe, bezazlen. Od xvi rijeka, između rječnika samo u Stulićenu. pred z otpalo je jedno z, a něki pišu i oba; dolazi i sa a umetnutim međa oba z xvi ili xvii vijeka (vidi dałe pod b). — a) o čeladetu: Ki sam bezloban M. Vetranić 1, 155. Budući me ti stvorio čista i bezzlobna. B. Gradić, duh 15. Bezlobni pritiskose se k meni. M. Alberti 268. — b) o živinčetu: Volk jests v srbski svojemi bezazlobani. Starine 11, 201. Kao čista i bezzlobna golubica. D. Obradović, sav. 104. — c) o radni, stani: Sladka je stvar i puna bezzlobne zabave spomišnati se svoji prošasti vremena. D. Obradović, živ. I. Bezlobna i slaba mladost. 32. — d) adr bezlobno: Gdi človik bezlobno živješe. M. Vetranić 1, 7.

BEZLŌBIV, adj. innocens, koji nikome ne će zla. xiv rijeka, između rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga). Blagago i bezlobivago jesi boga učenikt. Domentijanb 211.

BEZLOBIVAN, bezlobivna, adj. rudi bezlobiv. xii vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Svetojte i bezlobivnoje inve twoje. Stefan kr. 10.

BĚZLŌBŁE, n. innocentia, bezazlenost. na kraju je běj od starijega -bije. Dolazi xi i xiv rijeka, a tada je na kraju bilo -bije; između rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stuličevu, bezzlobje', ali iz ruskoga). Bezlobije. Sava, tip. lil. glasn. 24, 175. Bezlobijemi i pravdoju ukrasaje se. Domentijanb 3.

BĚZLOBNICA, f. quae pravitate caret. samo u Stulićevu rječniku, sa značenjem koje je stavłeno.

BĚZLOBNĪK, m. qui pravitate caret. samo u Stulićevu rječniku, sa značenjem koje je stavłeno.

BĚZLOPSTVO, n. pravitis defectus. p stoji mjesto b pred s. samo u Stulićevu rječniku (bezlobstvo), sa značenjem koje je stavłeno.

BEZL- gledaj bež-.

BĚZMATAK, bězmatka, m. apes sine regina, košnica u kojoj nema matice. U naše vrijeme, između rječnika samo u Vukova. Ima bezmatak koji sam sebi može pomoći. F. Đorđević 14. Bezmatak. J. Živanović 11.

BĚZMATIČAN, bězmatična, adj. regina orbatus (de apibus), bez matice (o pěelama). U naše vrijeme u pisata. Pěele u nemu bezmatične ostanak. A. Maksimović 158. Ako bezmatičnu košnicu omatičiti hoćemo. 191. Razlika je u bezmatičnima presadima. F. Đorđević 14.

BĚZMATIČITI SE, bězmatičim se, impf. regina orbari (de apibus), ostajati bez matice, postajati bezmatak. u naše vrijeme. isporedi obezmatičiti se. Rojevi se takovi obično bezmatiče. F. Đorđević 28. Ti se rojevi u jednoj košnici obično bezmatiče, t. j. matice kad osjeti da ih ima više u košnici, onda jedna na drugu udare i kose se, te iz boja često ne izide ni jedna živa. J. Živanović u Javoru 1879. 307.

BĚZMĚSAN, bězměsna, adj. macer, absque carne. samo u Stulićevu rječniku s dodatkom: bezmesni dni, esuriales dies.

BEZMĚTEZAN, bezmětežna, adj. imperturbatus. xiv rijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Žitije ih běz metzežno. Domentijanb 24.

BĚZMILĚ, adr. inclementer, nemilice. u jednoga pisca xvi rijeka. Koji me srdače bezmile sve rani. Š. Mončetić 148. A za č me bezmile ovako uprosi? 255.

BEZMIRAN, bezmirna, adj. vidi nemiran. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZMISAO, bezmisli, f. inconsiderantia. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZMIŠLAT, adj. vidi brezmišłat.

BĚZMIŠLEń, adj. incogitatus. u Stulićevu rječniku. isporedi brezmišlen.

BĚZMIŠLEńOST, bězmišlenosti, f. inconsiderantia. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZMĪTAN, bězmītna, adj. mercedis expers, incorruptus. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukova. a) koji ne prima plate, u narodnom gororu samo o sv. eračima: bězmītnu vráči. isprovredi sresbrebrni. — b) koji ne prima mita: Bezmitne sudije. Vuk, odgov. na utuk 11. Pravi i bezmitni prijatel. Vuk, odgov. na laži 23.

BĚZMJERAN, bězmjerna, adj. immensus, bezmjer. Akcenat može biti i bězmičeran, bězmijěrná. Dolazi od xiv rijeka, između rječnika u Stulićevu (gdje i istom našćenje staji i, bezžamjeran') i Daničićevu. Za toliku bezměrnu įubaviš. Danilo 147. Bezměrnaa mudrostis božija. Mon. serb 136. Velike i bezměrne štete. Spom. sr. 1, 85, Bezmnjernu bludnost. Zborn. 18. Za bezmernu tvoju naglost. Aleksand. jag. starin. 3, 252. Bezmiру lipna jeviše viđih. 276. Da ih najprvo produbju jednu gvozdjjon oštrim a poslije s jednim družijem bezmnjernim čavlom. P. B. Bakšić 122. Bog, pun dobra bezmjernoga. I. Đorđić, mand. 98. Tijela gorostasna i bezmjerne snage. I. Đorđić, salt. 101. Kojega bezmjerna žeda zlata žeže. D. Obradović, sav. 34. Bezmnjerno rasteše loza. P. Bolić 1, 209. — Adv. bezmnjerno: Įubaviš, koju u vsako vrême bezsmiršno prostresmo k ně-

BEZMJERNO

271

BEZOBRAZAHAN

govu gospodstvu. Mon. serb. 346. Ako vino bez-
mjerno piješ. P. Bolić 2. 42.

BEZMJERNO, adv. vidi kod bezmjeran.

BĚZMJERNÔST, bězmjernosti, f. immensitas. od prošłoga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (gdje u istom značeniu staji i „bez-zamjernost“). Veselite se prid neumrlom bezjmernosti. I. Dordić, salt 333.

BEZMJERSTVO, n. cidi bezjmernost. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZMJEŠĆE, m. absurditas. u jednoga písea xv vijeka, a tada je mjesto -šće na kraju bilo -stije; između rječnika samo u Daničićevu tima i u Stulićevu 'bezmjestje', ali iz ruskoga). Da ne budeći takovaaga bezměstija. Glasnik 11, 48. O bezměstija! 78.

BĚZMLIŠVNICA, f. farina carens. žensko čefalje koje nema mliva (brašna). u Vukoru rječnika. u pripovijeci kako je neka najměna žena žalatić tu-đega muža gororila: ja sam jadna bezmlivnica, ja sam jadna besolnica.

BĚZMOČAN, bězmoćna, adj. impotens. xiv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (3, 544), a u rečeno se vrijeme pisalo što mjesto ć. Gradovs pustěhr. i bezmoštnih obrštaje. Domentijanᵇ 103. isporedi bespomoćan.

BEZMOŽDAN, adj. sine cerebro, stultus, imprudens, bez mozga. samo u Stulićevu rječniku sa značenja, koja su staklena.

BĚZMUČNO, adv. facile, commode. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adj. bezmućan, ali se za izrijckom kaže da je iz ruskoga.

BĚZMUČNÖST, bězmučnosti, f. facilitas. samo u Stulićevu rječniku. isporedi bezmućno.

BEZMUDAR, bezmudra, adj. ignorus, imprudens. samo u Stulićeru rječniku. riječ sasima nepozdana, postala u rečenom rječniku jamačno po tome što se mislilo da prema sekoj riječi složenoj sa ne može biti i složena sa bez.

BEZMUDROST, f. ignorantia, imprudentia. samo u Stulićevu rječniku. isporedi bezmudar.

BĚZMŮTAN, bězmůtna, adj. perturbatus. samo u jednoga písea xiv vijeka. Bezmučnoju dušiju i krotkyinn srědčemb. Danilo 59. Bezmutněj žizni. 289.

BEZMŮŽATA, f. vidi bezmužatica. samo u Stulićevu rječniku.

BEZMŮŽATICA, f. viro carens. žensko koje nema muža samo u Stulićevu rječniku.

BĚZMŮŽNO, adv. sine viro, bez muža. xiv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Vutrobě děv Marije bezmužno vjplišti se. Domentijanᵇ 162.

BĚZNA, f. vidi bezdana.

BEZNÁČELAN, beznačelná, adj. principio carens. Od xiv vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. Prevěčensnomu beznačensnomu vladyc. Mon. serb. 77. Trojicu beznačelnu. Glasnik 24, 232. Beznačelni bog. Aleksand. jag. starin. 3, 299. Otca beznačelna veličanstva. M. Alberti 24.

BEZNÁČĚLE, n. principii defectus. xiv vijeka, a tada je zacřestak je glasio -lije; između rječnika samo u Daničićevu. Hristu slava, čěsts i beznačelije. Mon. serb. 49. Domentijanaᵇ 117.

BEZNÁČIN, m. inurbanitas. samo u Stulićevu rječniku. isporedi breznačin adj.

BEZNADA, f. desperatio. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepozdana.

BĚZNÁDAN, běznádna, adj. desperatus. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. beznadno. oboje će biti načinčeno za isti rječnik prema nedan.

BEZNADSLOVČEN, adj. absque accentu. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti izmišljen.

BĚZNÁN, adj. insciens, u jednoga písea prošłoga vijeka. Svaka jakos mlohava je, svaka muđvos beznana je. J. Kavašin 39.

BĚZNANAC, běznánca, m. insciens, neznalica. u jednoga písea prošłoga vijeka. Dost je tim ki plode, da ih vrsta niho poznaje; a beznanac neka bode i nenavis neka laje. J. Kavašin 79.

BEZNÁNE, n. incitia, neznaše. u jednoga písea prošłoga cijeka. Zakopan u bezznańu i pristisnut od grijehova. J. Kavašin 19. Gdi je bezreje i beznaše. 569.

BEZNÁREDAN, beznáredna, adj. vidi bezredan. samo u Stulićevu rječniku.

BEZNÁTPISAN, beznátpisna, adj. absque tito. samo u Stulićeru rječniku („beznadpisan“).

BEZNENÁVIDNO, adv. citra invidiam. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZNEVŌLNO, adv. sine causa necessaria. samo u Stulićevu rječniku sa značenjem koje je stavljeno.

BĚZNIŠŇÁK, m. omnium rerum inops, tko višta nema. u jednoga písea našega vremena. između š i n ispalo je d, ali dolazi i s n tim. Od xvii vijeka, između rječnika samo u Belinu (bezdnogo 5b). — a) sa d: Hvalite gospodina od zemlje zmaji i sva bezdna. M. Alberti 31. Bezdnogo bezdna priziva 278. Jedno bezdno drugo zove, gdi običaji grijeha plove. J. Kavašin 3. — b) bez d: Od voje božje, ka jest bezno. F. Glavinić, svit. 34. Bezno jest místo, gdi svitlosti ni. F. Glavinić, posl. 7.

BĚZNO, n. abyssus, bezdana. isporedi bezna. između z i n ispalo je d, ali dolazi i s n tim. Od xvii vijeka, između rječnika samo u Belinu (bezdnogo 5b). — a) sa d: Hvalite gospodina od zemlje zmaji i sva bezdna. M. Alberti 31. Bezdnogo bezdna priziva 278. Jedno bezdno drugo zove, gdi običaji grijeha plove. J. Kavašin 3. — b) bez d: Od voje božje, ka jest bezno. F. Glavinić, svit. 34. Bezno jest místo, gdi svitlosti ni. F. Glavinić, posl. 7.

BĚZNOG, adj. pede carens. samo u Stulićeru rječniku. isporedi beznožac.

BĚZNOŠS, adj. naso carens. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZNOŠKA, f. pedibus carens. žensko bez nogu. samo u Stulićeru rječniku („beznožka“).

BĚZNOŽAC, běznošca, m. pedibus carens. Od prošłoga cijeka, između rječnika samo u Stulićeru Hromci, glušci, jednorušci, beznošci i prilienu. A. Kadeić, bogosl. 25. M. Dragićević 49.

BĚZNOŽAN, běznožna, adj. pedibus carens. samo u Stulićeru rječniku.

BĚZOBIČÁJAN, bězobičájna, adj. vidi brezobicajan.

BEZŮBJEDAN, bezůbjedna, adj. impransus. samo u Stulićeru rječniku, za koji će biti i načinčena prema latinskoj riječi.

BEZOBLIČAN, bezoblična, adj. ridi brezobličan.

BEZŮBRASTVO, m. impudentia. samo u Stulićeru rječnika („bezobrazstvo“). isporedi brezobrazstvo.

BEZŮBRAŠTINA, f. impudentia. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. isporedi brezobraština. U taku bezobraštinu zagazi. V. Bogišć, zbor. 189.

BEZŮBRAZAHAN, bezobrazalna, adj. dem.

BEZOBRAZAN

272

BEZOČAN

bezobrazan. samo u Stulićevu rječniku riječ vrlo nepouzdana.

BEZÓBRAZAN, bezòbrazna, adj. deformis, impudens, inhonestus. Od xvi vijeka, između rječnika a Belinu (deformis 224b, impudens 672b), u Stulićenu (impudens, inverećundus) i u Vukovu (impudens), isporedi brezobrazan, bezoćan. Comp. bezobrážniji. — 1. bez obraza u pravom smislu, t. j. bez praroga svoja obraza, nagrđen u obrazu i u opće nagrđen, grđan. isporedi bezrobličan, u tom smislu dolazi vrlo rijetko, a dolazi i o samom obrazu: Neslične su nih prilike, a obrazi bezobrazni. Đ. Palmotić, christ. 14. Ah kako su bezobrazni i nacina svi razlika, svi nemari, svi nakazni i zvjerena od što slika, obrazi lucki samo imaju, a u inom se slični kažu njeko lavu, njeko zmaju... J. Palmotić, dubr. 53. Među vele zljeh nakazni, ke u paklu nahode se, kijem su obrazi bezobrazan. 335. Bliž, žut, pun pjega, bezobrazan sred obraza, kaže crva, koji њega grize u sreu do poraz. I. Kanavelić, iv. 17. — 2. bez obraza u prenesenom smislu, t. j. bez stida, tko nema obraza u tom smislu, t. j. tko se ne stidi kad bi se trebalo stidjeti, i što se čini ili bira bez stida. isporedi obraza. a) u opće: aa) o čeladeta: Suproć bezobraznijem općene crkev odmetnicima. I. Đorić. mand. m. Dotleka ste bezobrazna da mene madionikom cinite. Živ. is. 85. Kao srpski svatovi, n. p. bezobrazni, viču. Vuk, poslov. 132. — b) o radni i stańu, što se bez stida čini, gdje nema stida: Jeda nije znanos tašta, misao bludno, ludo umišće, bezobrazna, smamna hvasta svako ovdı zlatočine, ko istom jadne jude blazni, dušu trga, glavu razni? J. Kavašin 55. Farizeji većahu da po Sotoni vragove izgjanše. To bezobrazno i hulno pankane nastoja pokazati da je laživo. Živ. is. 89. Lakomos bezobrazna svě se kaže. N. Marčić 67. Za њegovo bezobrazno iskaže ustaće i daće mu. Vuk, luk. 11, 7. Sve se samo pakosna i bezobrazna laž. Vuk, odgovn. na laži 12. — b) osobito bez stida u žirjeću među muškom stranom i ženskom: aa) o čeladetu: Pometa bezobrazna strah od neba, sram od judi. I. Đorić, mand. 48. Bijaše napastovan Josip od svoje bezobrazne gospoje. J. Banovac, pred. 63. Nije li bilo u bezobrazne Jezevele mnogo plodovitih drva? J. Rajić, pouč. 1, 4b. Bezobrazan kao pašeć. Nar. posl. vuk. 11. Bezobrazne obrljane kurše. P. Petrović, vijen. 75. — b) o takoj radni, stańu: Na obražan blijjedo i mrazno zocanstvo stobrazno. I. Gundulić 225. Vidjeti ćeš dokle umije ženska bludnos bezobrazna. J. Palmotić, dubr. 98. Lijepi obraž tvoj skončava bezobrazna ma naprava. I. Đorić, mand. 88. — 3. bez obraza također u prenesenom smislu, i to bez časti: kome je „crn obraž“, tko se sramoti, sramotan: Dobježaše od vjske glavari bezobrazni Skadru na Bojanu. Ogled. sr. 198. isporedi bezobrazne dojeć pod 4, i bezobraznik. — 4. adr. bezobrazno: a) kao na-prijed pod 2, a: Grešnik reće bezobrazno: nejma boga. I. Đorić, salt. 171. Nagledat ćeš se grdijeh bezakoła učinijeh smiono i bezobrazno. Đ. Mattei 319. — b) kao pod 2, b. Gdje mu ona tako slidi bezobrazno sve stupaje. J. Palmotić, dubr. 103. Sveder bi ga pohodila bludeći se bezobrazno. 108, — c) kao pod 3: Vrijedna starca avakoga poslušati bi nam lasno, da iz grada go-spockoga ne utećemo bezobrazno. J. Palmotić, dubr. 273.

BEZÓBRAZAŠAN, bezòbrazašna, adj. dem. bezobrazan. samo u Stulićevu rječniku. riječ vrlo nepouzdana.

BEZÓBRAZITI SE, bezòbrazim se, imj. de-

pudescere, postajati bezobrazan. samo u Stulićevu rječniku. isporedi bezobraziti se.

BEZOBRAŽLUK, m. vidi bezobraština. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu, na kraju je -luk tarski zaeršetak. Meni uzima za najveći bezobrazluk što sam se usudio izreći onu pre-sudu. Vuk, odgov. na utuk 30.

BEZÓBRAZNICA, f. mulier impudens. Od prošloga vijeka, između rječnika u Stulićevu i Vukovu. Tu bezobraznicu. I. Rajić, pouč. 3, 46. isporedi brezobrazan.

BEZÓBRAZNIĆICA, f. dem. bezobrazniica. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez samuće i načineno.

BEZÓBRAZNIĆIĆ, m. dem. bezobraznik. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez samuće i načineno.

BEZÓBRAZNIK, m. 1. impudens. u naše vrijeme, između rječnika u Stulićevu i Vukovu. isporedi brezobraznik. Nevjernike i bezobraznike, koji nema ni vjere ni duše. Nar. pjes. vuk. 4, 46. Beskućnika i bezobraznika, od zla oca a od gore majke. Pjev. crn. 465. — 2. inhonestus, sramotnik. isporedi bezobrazan. u naše vrijeme također, u rječniku ni jednom. Ko se stavi časti i pošteņa, Turčinu se ne će pokoriti, strašliiveci se nehu predadoše, sve strašliiveci i bezobrazniće. Nar. pjes. vuk. 5, 228. Junak radi javno, a bezobraznik tajno. V. Bogišić, zbor. 597.

BEZÓBRAZNO, adv. vidi kod bezobrazan.

BEZÓBRAZNOST, bezobraznost, f. 1. deformitas. samo u Belinu rječniku (bezobraznos 673b), isporedi bezobrazan pod 1. — 2. impudentia. od prošloga vijeka između rječnika u Belinu (583b) i Stulićevu. isporedi bezobraština. Kolika je bezobraznost zaručena prijubit! A. Kalić 67. Gore, plačite, er je čovjek kamenit; paček krenite se suproć bezobraznosti њegovoј! 450. isporedi brezobraznost.

BEZOBZIR, m. inconsiderantia. samo u Stulićevu rječniku. riječ sasma nepouzdana, po svoj prilici načinena za rječnik od adj. bezobziran.

BĚZOBZÎRAN, bězobzîrna, adj. importunus, koji se ni na što ne obzire u naše vrijeme, između rječnika samo u Stulićenu (incautus). — Adv. bezobzirno, sine respectu, bez obzira: Bezobzirno tjera. M. Pavlinović, razg. 110. u Stulićevu rječniku incaste.

BEZOBZÎRCÊ, adv. bez obzira, ne obzirući se, sine respectu. isporedi bezobzirke. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru. Ne će se mač bezobzirke trgnuti iz korica. M. Pavlinović, raz. spis. 224.

BEZÓBZÎRKÊ, adv. vidi bezobzirke. od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. a) u pracom smislu bez obzira, ne obzirući se: Ode bezobzirke. Vuk, rječ. 20b. — b) u prenesenom smislu: ne pažeći, bez pomuć: Koji bezobzirke pije. Z. Orfelin 125.

BEZÓBZIRNICÊ, adv. sine verecundia, bez ustezaņa, u jednoga pisa našega vremena. Od adv. bezobzirno. Uzme času i do kapi ispije, kao da i on bezobzirnice (bez obzirnice') svoju (hegovu') dopije. S. Īnibiša, prip. list. 51.

BĚZOBZÎRNO, adv. vidi kod bezobziran.

BĚZOČAHAN, bězočahna, adj. dem. bezočan. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BĚZOČAN, bězoča, adj. temerarius, arrogans, impudens. Od xvi vijeka, između rječnika u Mikałinu (procax, petulans, impudens, insolens, perfrictae frontis), u Belinu (impudens 583b, proter-

BEZOČITI

274

BEZRASUDAN

mu oči u lice i zahitivši ga za ruku reče mu: *pri-
rjatejo* dobar si došo! Kolik je da si se ne
vratio?⁴ ter obrati mu pleća i ostavi ga svega za-
stidena. Ovo pokaraše i bezočnele kolik se bo-
le pristojalo nikoj češćiđi a. D. Bella, razg. 20. Slušati
tolika prikorena, tolike ruge, tolika bezorena. 35.

BĚZOČITI, bězočin, impf. exprobravi, repre-
hendere, pokazujući da je tko bezočan činiti da
se postidi, a bira rječina, po tome govoriti mu
što od čega će se postidjeti, koriti ga; refleksiono
i bezočnu biti, impudentem esse. Od xvi vijeka
(vidi pod 2 primjer N. Dimitrovića), izmedu rječ-
nika samo u Belini (224a) i Stulićenu (u objema
,impudenter negare', ali toga značena nema ni u
jednom primjeru). isporedi brezočiti. — 1. prec-
razno: objekat može biti čeljađe ili što god u nega,
duša mu, radna itd. a) bez ičega osim objekta,
ćim bi bila radna glagolska pobliže određena:
Što me zoveš sad nemilu bezocc u meni nełubav,
znj, s toga život moj ne čuti sebi nikakav
nepokoro. F. Lukarević 81. Isprazno su bezočili
(exprobraverunt) dušu moju. B. Kašić, rit 379.
psal. 34 (35), 7. Nega bezoči, kada tebi zle misli
usipa. B. Kašić, nasl. 111. Tako je zle koričiti i
bezočiti otac od kuće neharne težake. A. d. Bella,
razgov. 84. Sveti Ivan zlatousnik, vas oga ni
besjedi, bezoči nih istijeh, i pita ih... B. Cu-
ceri 35. — b) u instr. može stažati čim se vrši
radna glagolska, kao rječu, sejedoćanstvo: Tim
pristupa (šluškiņa) bliže k nemu (Petru), rječim
ga ovom ter bezoči: i ti li si god ovemu? D.
Palmoti, christ. 201. Bezočei ih očitijem svjedo-
čanstvim. B. Cuceri 262. — c) čim tko narlaču
na se ono što glagol znači, te mu uzrok, može
stažati u instr. tako da se i tijem vrši radna gla-
golska: Bezoči me onezimi, koja nijesam nikad
pomislio. B. Kašić, nasl. 138. Nek tvojim zločam
do najmaću bezći te sve spoznaše. I. Đordić, salt.
163. — d) u gen. s prijeal, radi može biti uzrok:
Čišnaše nemu da vidi one redovnike, koji da radi
negove nenile samosihnosti bezochahu. A. d. Bella,
razgov. 18. — 2. sa se, refleksiono: a) predicem
značena: Kroz govore sej smetene sebe kara i
bezoči. D. Palmoti, christ. 428. Zamisli se b
bezoči. D. Bezoči se istoga. I. Kanavelić, iv. 276.
— b) biti bezočnu, impudentem esse: Buduć kad godir
nik god od judi sakrivil što godir, jegbal sam
ja svudi, ne mogu vijek k nemu od srama nigdir
prit; a da sad višnemu budem se bezočit, bogu
neumrlomu, i osem još ga zvat, svaki ga proču
komu zgrješujem tisuć krat? N. Dimitrović 82.

BĚZOČNICA, f. vidi bezobraznica. samo u Va-
kova rječniku.

BĚZOČNÍK, m. vidi bezobraznik. Od xvi vi-
jeka, izmedu rječnika samo u Vukoru. Nut onoga
bezocnika! dohodi mi da mu ovizima noktima
idzrem one očine, kijema još ima oči gledat. M.
Držić 357. Bježi otole, bezočnice svijem nemili,
za besjede tvoje ohele grijeh platit je šes smrtno-
sili. J. Palmotić, dubr. 380. Ako bi me bezočnici
u čemu obadili. V. Andrijasi, put. 431. Što se,
bezočniće, opireš? B. Kašić, rit 368.

BĚZOČNŌ, adv. vidi kod bezočan.

BĚZOČNŌST, bězočnosti, f. vidi bezočanstvo.
Od xvi vijeka, izmedu rječnika u Belini (impu-
dentia 583b, temeritas 725b), Bječlostijenčen, Volti-
gijinu (unverschämtheit), Stulićenu, isporedi brez-
očnost. Sloboda iz oholasti i bezočnosti (prae-
sumptio) ističe. B. Kašić, nasl. 36.

BĚZOČNÂK, m. vidi bezocnik. samo u Vukoru
rječnika.

BEZÒČUTAN, bezòčutna, adj. vidi brezočutan.

BEZOĞNİČAN, bezöznića, adj. febre carens.
samo u Stulićenu rječniku.

BEZOHOL, adj. non superbus. u jednoga pisca
prošloga vijeka. Łubeznic, bezoholi. J. Kavańin
1914. Sporedena sva ova kola (anđelska) ponižena,
bezohola. 198.

BĚZOK, adj. oculo carens. samo u Stulićenu
rječniku sa značenjem koje je stavljeno.

BĚZOKAST, adj. oculis carens. samo u Stuli-
cevu rječniku sa značenjem koje je stavljeno.

BĚZOKAVAC, bězokâvca, m. samo u Stulićenu
rječniku.

BĚZOKAVICA, f. mulier oculis carens. samo
u Stulićenu rječniku.

BEZÓKRÍLKA, f. pteroneurum. u jednoga pisca
našega vremena. Šloser-Vukot, flora 219.

BĚZOPÁZAN, bězopázna, adj. inconsideratus.
Od prošloga vijeka, izmedu rječnika samo u Be-
lini (393b) i Stulićenu. Meni se čini da se i da-
vao služi za svoju šalu i naslađeњ s takvim čo-
vikom bezopaznim. A. Tomiković 101. — Adv.
bezopazno: Ne cini dobra bezopazno, da te zlo
ne nade. Poslov. dan. 7. isporedi bezopazno.

BĚZOPÁZNO, adv. vidi kod bezopazan.

BEZÓPORÚČAN, bezóporůčna, adj. intestatus.
samo u Stulićenu rječnika.

BĚZOPRÉZAN, bězoprězna, adj. vidi brez-
oprezan.

BEZOREKSIJA, f. cibi fastidium. od grč. ἀ-
ρογήσια, bol est, kojaj bolesnik ne može da jede. u
jednom rukopisa xv vijeka. bezoreksije tvorits.
Starine 10, §3. 113.

BĚZÔRJE, n. neko mjesto u pjesmi i iz še u
Palmoti vijeka. Sa Bezorja Turci keisaše. Nar.
pjes. vuk. rječ. 20b.

BĚZORUŽÁN, adj. inermis, u naše vrijeme,
izmedu rječnika samo u Stulićenu. isporedi brez-
oružan. Sa sinom bezoružanim prode. S. Ļubiša,
prip. 153.

BEZOSTRUŠKA, f. aceras, u jednoga pisca
našega vremena. Bezostružka Šloser-Vukot, flora
1089.

BĚZOŠTVO, u. vidi bezočanstvo. š pred t stoji
mjesto čs. samo u Stulićenu rječniku (bezčtvo').

BEZOVA, f. neko mjesto, koje se spomiine prije
našega vremena. S. Novaković, pom. 124.

BEZP- gledaj besp.

BEZRAD, adj. invitus. samo u Stulićenu rječ-
niku, gdje ima i adv. bezrado. oboje će biti na-
čineno za rječnik prema nerad.

BĚZRADAN, bězradna, adj. invitus. samo u
Stulićenu rječnika, gdje ima i adv. bezradno. oboje
bez sumne načineno za rječnik od izmišljenoga
bezrad.

BĚZRADNŌST, bězradnosti, f. taedium. samo u Stulićenu rječniku, za koji će biti načineno od bezradan, koji vidi.

BĚZRADŌST, bězradosti. samo u
Stulićenu rječniku, za koji će biti načineno.

BĚZRADOSTAN, bězradosna, adj. moestus,
tristis. samo u Stulićenu rječniku. rječ nepozdana.

BEZRÁSKOŠAN, bezráskošna. adj. inamoens. samo u Stulićenu rječniku rječ nepozdana.

BEZRÁSUDAN, bezrásudna, adj. imprudens,
nera-borit. u naše vrijeme i knžičnika. Bezraz-
sudnog princa. Nov. sr. 183, 160. Bezrazsudno
namjerene. 93. — Adv. bezrasudno: Slaveći bez-
rasudno krsna imena. G. Zelić 374.

BEZRATAN

275

BEZREDAN

BĚZRATAN, bězratna, adj. imbellis. samo u Stulićevu rječniku, za koji će biti i načineno prema latinskoj riječi.

BEZRÁZBOR, m. imprudentia. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZRÁZBORAN, bezrázborna. adj. imprudent. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bezrazborno. isporedi brezrazboran.

BEZRÁZBORIČAN, bezrázborična, adj. vidi bezrazboran. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bezrazborično. oboje nepouzdano.

BEZRÁZBORIT. adj. vidi bezrazboran. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bezrazborito. isporedi brezrazborit.

BEZRÁZBORITAN, bezrázboritna, adj. vidi bezrazboran. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bezrazboritno. oboje nepouzdano.

BEZRÁZBORNŌST, bezrázbornosti, f. imprudentia, temeritas. samo u Stulićevu rječniku.

BEZRÁZBORSTVO, n. vidi bezrazbornost. samo u Stulićevu rječniku. isporedi brezrazborstvo.

BEZRÁZLIČNŌST, bezrázličnosti, f. similitudo, affinitas. samo u Stulićevu rječniku, sa značenima koja su stavljena.

BEZRÁZLOG, m. injuria. samo u Stulićevu rječniku, sa značenjem koje je stavljeno. riječ nepouzdana.

BEZRÁZLOŽAN, bezrázložna, adj. irrationalis, rationis expers, absurdus. Od xvii vijeka, između rječnika a Belini (samo adv. contra jus fasque 279b, inmoderate 380a) i u Stulićevu. isporedi brezrazložan. — a) o životini: Prvo prigutje jest općeno človiku bezrazložno. F. Glavinić, posl. vii. Ova (zemla) bi stvorena za živinu bezrazložnu. F. Glavinić, cvit. 17. — b) o radni, stań: Bezrazložne su ove tužbe. B. Cuceri 158. Bezrazložnim požudama. D. E. Bogdanić 5. — c) adr. bezrazložno: Koliko su tebe bezrazložno uvrijedili. V. Andriasi, put. 334. Jerudijani bezrazložno s vremenitijem vlastovaņem mijesahu službu. Živ. is. 134.

BEZRÁZLOŽIT, adj. vidi bezrazložan. Od xvi vijeka (vidi daše primjer iz Zborn.) između rječnika samo u Stulićevu. isporedi brezrazložan. — a) o životini: Na način bezrazložitijeh živina. V. Andriasi, put. 307. — b) o radni, stań, stvari unnoj: Bezrazložitu i bezmjernu bludnost. Zborn. 18. Ako bi koje misli bezrazložite bile. M. Divković, nauk 213. — c) adv. bezrazložito: Blaguje i pije bezrazložito. M. Divković, nauk 22. Nemote se saviše bezrazložito brinuti. 90b. Kada te bezrazložito ofrustave. V. Andriasi, put. 190.

BEZRÁZLOŽITAN, bezrázložitna, adj. vidi bezrazložit. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bezrazložitno. oboje nepouzdano.

BEZRÁZLOŽITO, adv. vidi kod bezrazložit.

BEZRÁZLOŽITŌST, bezrázložitosti, f. rationis vacuitas. samo u Stulićevu rječniku, sa značenjem koje je stavljeno. isporedi bezrazložit.

BEZRÁZLOŽITSTVO, n. vidi bezrazložitost. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepouzdana.

BEZRÁZLOŽNO, adv. vidi kod bezrazložan.

BEZRÁZŮMAHAN, bezrazůmna, adj. dem. bezrazuman. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez samći i načineno.

BĚZRÁZŮMAN, bězrazůmna, adj. imprudens. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (ali iz brevijara). Bezrazumni i bez svijesti oni koji ne rade o duhovnijeh zabavah. Misli

kr. 3. Da i on reče ne bezrazuman. A. Kalić 40. Adv. bezrazumno, inscite, imperite. samo u Stulićevu rječniku.

BEZRÁZŮMAŠAN, bezrazůmašna, adj. dem. bezrazuman. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez samću načineno.

BEZRÁZŮMNŌST, bezrazůmnosti, f. imprudentia. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZRÁZŮMSTVO, n. vidi bezrazumnost. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZRĚD, m. perturbatio ordinis, u jednogna pisa XVI vijeka; samo u akus. s prijedl. n.: „U bezredt, kao bez reda, preko reda. Ter ob dan ter ob noć trudeći u bezred ne mogao gojno proč bez družbe jednu ped. M. Vetranić 2. 7. Prije će n bezred vas saj svijet pogorit. 45.

BĚZREDAN, bezredna, adj. inordinatus, enormis, irregularis. Od xv vijeka (vidi daše primjer iz Spom. sr.), između rječnika u Mikałinu (inmoderatus, inmodestus, profusus, dissolutus, intemperans, enormis, incomptus, incultus, inconscinus, inordinatus), u Belini (inordinatus 266b, immoderatus 283a, 380a, vitiosus 659b, confusus 215b, heteroclitus 297a), u Bjelostijenčevu (inordinatus, enormis, profusus, hyperbolicus), u Voltijiguinu (unordentlich, unregelmässig), u Stulićevu (inordinatus; religiosus, impius; irregularis) i u Daničićevu (enormis). — Compar. bezřednij (Bella 266b). — isporedi brezredan. — 1. što se čini ili biva bez reda, preko reda, izvan reda, suprot reda, što se ne podułurala s redom: a) o carini, kao nezakonit: Podviše bezrednu i nukda prvo bivšu carini. Spom. sr. 141. — b) o riječima, koje odstupajn od pravila, kao nepravilan: Riječi bezredne (verba irregularis). Mikaša, dem. 33. Bella 297a. — c) o drugim stvarima tjeclesnijem, koje se ne slaža s redom kakvom osobinom svojom, veličinom, uvošćom, silom, ili što idu na zlo, učerjaju pristojnost: Pokle ogan živi bezrednim planemom ... gusto jelje u pedop obratni. I. T. Mrnajić, osm. 17. Radi bezredne i slabe puti i naravi naše. B. Kasić, is. 47. Kad ja obrah dil bezredni zatajavši meštra moga. A. Vitačić, ost. 146. — d) o radni, stań, stvari unnoj, u istom smislu kao pod c.: Zlobe činite na način bezredni. M. Vetranić 1, 433. Bezredne jubavi ne stec pri meni. 2, 186. Stoje u vječnomu dojem planu za bezredne zlobe svoje. 2, 71. Ki strašnijem pogledom daše mi tolik strah, da (s) smrti bezrednom tuder se stati mihah. 2, 107. Da ke god ne budu morile život moj tih stvari u trudu i tuzi bezrednoj. P. Hektorović 70. Smih bezredan. Š. Budinić, sua 148b. Svako bezredno čenje mući i kihi onoga istoga tko čini. M. Divković, bes. 634. Što sam sagrišio bezrednom pametju. B. Kasić, nač. 65. Tada će još odstupiti bezredni strah i neuredna jubav umrijeti će. B. Kasić, nasl. 178. Ča jest bezredne poželenje. F. Glavinić, cvit 4. Požuda bezredna (effrenata cupiditas). Mikaša 462b. Bezredna gozba (profusae epulae). 13b. U viuš svi bezredni k nemu hode sreem hudi. A. Vitačić, ost. 153. Nijesu htile pasti u bezrednu ku grjehotu. J. Kavačin 488. Za svrhe opake i bezredne. A. Kadečić, bogosl. 330. Od bezredna viděna il pogledań. 172. Rasipaš ga (vrijeme) svoje bezredne pohlepe tirajući. A. d. Bella, razg. 7. Svrhu nerazložiga i bezrednoga bogožubstva. I. A. Nenadić, nauk 205. Bezredni ovi nauk gospodin odmeće. Živ. is. 71. Znam da bezrednijem namišljeni grešnici hotjeli bi da milosrdje božanstveno nihovo uzjamči razpušteњe. B. Cuceri 39. — 2. kojemu brani pravilo primiti srećenički red ili koji ga primi preko pravila, irregularis.

*

BEZRREDITI

276

BEZRUCICAST

Budući bezredan to jest iregular. Š. Budinić, ispr. 56. Da ta ispovidnik ne bude proklet ni obustavljen ni bezredan. 11. Koji nareden jest od biskupa koji zapustio jest biskupstvo svoje, je li bezredan? I. Zanotti, upit. 9. Nahode se redovnici zajedno tute bezredni. J. Kavaņin 459. Budaći bezredni zabraćeno primiti red. A. Kadčić, bogosl. 23. Tada se imaš držati za bezredna. M. Dragićević 51. — 3. adv. bezredno, kao naprijed pod 1: Pokli se bezredno na nica privrati vaj narav taj stara. M. Vetranić 1, 11. Da budu politi u krvi bezredno i kopja i štitli. 1, 85. Hoće me moj duh od tila bezredno rastavit. 1, 192. Smrt bezredno i stare i mlade sve kosi. 1, 197. Krjepos tuj ne ima (more) bezredno da teče. 1, 376: Još čevilim bezredno. 1, 467. Da ti se ne skrati bezredno život tvoj. 2, 185. Toli bezredno i stare i mlade sve kosi (smrt). N. Dimitrović 105. Ako razmital jest blago svoje bezredno. Š. Budinić, ispr. 68. Svrsi svoj život vele hudo i bezredno. M. Divković, zlam. 49b. Kad godijer čovjek što god bezredno žudi. B. Kašić, nasl. 10. Kad svršenom bezrednom čine se vojno. F. Glavinić, svitl. 90. što godi pišemo, bezputno i bezredno pišemo. R. Gamačić 5. Da te uvrijeden ja bezredno. A. Vitajić, ost. 150. Prijateljica, ka bezredno mene ļubi. J. Kavaņin 406. Da bude živio bezredno. A. Kadčić, bogosl. 202. Bezredno čuvaju me, da me umore. I. Dordić, salt. 233. Ne može se svaki bezredno postaviti na djelo i držanstvo primaoca i kuma. J. Matović 156. Da se bezredno tamo i amo ne valamo i najposlije ne izvratimo. J. Cuceri 279.

BĚZRÉDITI, bězrědîm, *impf.* inordinate agere. *samo u rječnicima Belinu* (far qualche disordine, immoderate agere) *i u Stulićevu* (ordinem auferre).

BĚZRÉDNIK, m. 1. ordinis perturbatur, *tko se ne drži reda, tko kvari red. u jednoga pisca prošloga vijeka*. Od pravednika učini ga nepravednikom, od urednika bezrednikom, od vjernika odmetnikom. Živ. is. 3. — 2. irregularis, *tko ne može primiti svećeničkoga reda. u jednoga pisca prošloga vijeka*. Jesu bezrednici, *tko jest nemogu se rediti. J. Matović* 301. — *isporedi brezrednik*.

BĚZRÉDNO, adv. vidi *koł* bezredan.

BĚZRÉDNOST, bězrednosti, *f.* inordinatio, pravitas, irregularitas. *Od XVII vijeka, između rječnika u Belinu* inordinatio 266b, immoderate 380a) *i u Stulićevu* (inordinatio). *isporedi brezrednost.* — 1. *u opće: a*) što je protivno reda, te *ide na zlo*: Ne hteći rediti, čineći bezrednosti *ide acijemi načini, uzrokujući neplodnost hote*. B. Kašić, zrc. 67. *Što sam grijširo neuzdržanjem i bezrednosti od mojih očućenja*. B. Kašić, nač. 64. *Izgubljenje od vrimena jest najveća bezrednost na svitu. I. P. Marki* 48. Uvalilo je tolicih u tolike bezrednosti. A. d. Bella, razgov. 52. Stavajući prid hihove oči bezrednost živjeńa. 64. Bi bezrednost da stvoritelj izvinuje se učinit slično jedno potišteno stvorene. Živ. is. 3. Ne udriti u najgore bezrednosti. B. Cuceri 126. — *b*) staće u kom nema reda, *nered*: Sva ova netnuše države u veliku bezrednost. D. E. Bogdanić 104. — 2. staće zakonom određeno, *i kome se nahodeko tko ne može primiti svećeničkoga reda ili vršiti svećeničkih potala*, irregularitas. *isporedi bezrede*. Prem da bi znove da je doma bio kršten, ništa ne maže imaju smionstvo ponoviti kršteće, .. što u istinu učiniti ne mogu bez svetogrda, i primaju ono ockvrijeće, koje pisaooci nazivaju bezrednost. J. Matović 170. Upadali su u zapriku bezrednosti, to jest zabraćno je bilo hima svete redove primati. A. Kažnižić, kam. 576.

BĚZRÉDNI, *adj. vidi* bezredan. XVII vijeka, *u jednoga pisca*. Lakomost je njeko nenačino i bezredne požešenje imati veće i saviše nego li je od potrebe. M. Divković, nauk 277. Hotijući dignuti ovu pomu i brigu bezrednu. M. Divković, bes. 761b.

BĚZRÉDSTVO, *n. vidi* bezrednost. *samo u Stulićevu rječniku*. *isporedi brezredstvo*.

BĚZRÉDSTINA, *f. vidi* bezrednost. XVII vijeka *u jednoga pisca*, koji mjesto št ima šč po govoru svoja zavičaja, između rječnika *samo u Stulićevu* (*bezredština*, magna inordinatio*'). *isporedi brezredština.* — *kao bezrednost pod 1, a*: Kojih razlozi su divja bezredšćina. I. T. Mrnavić, osm. 39. Naglost bezredšćine jidrom jest ugnula; razum već ne more kud bi htil jidriti. 110.

BĚZRÉDE, *n. vidi* bezrednost. *isporedi brezrede*. *Od XVI vijeka (vidi dałe primjer Budinićev)*, između rječnika u Belinu (inordinatio 266b) *i Stulićevu* (inordinatio). *Na kraju stoji će mjesto starijega dje, kaje je još prošloga vijeka tako glasilo postavši od starijega dije; u čakavaca je mjesto njega je.* — 1. *kao bezrednost pod 1: a*) kao bezrednost pod 1, *a*. Kojе godi bezredje u *lobavi*. S. Matijević 9. Da pokaže sve bezredje od života. J. Kavaņin 61. *Toj bezredje vraća i plaća božja pravda. 425. — b*) kao bezrednost pod 1, *b*: Mahnitost, koja navodi na bezrede i na uzbunu u zadrugi*. M. Pavlinić, raz. spis. 361. — 2. *kao bezrednost pod 2: Od irregularitadi, koju tumacimo bezredje.* Š. Budinić, ispr. 9. Bezredje jest zaprika zakona crkvenoga, koja zabraćuje primiti redove i dilovati dila reda *prijatoga*. A. Kadčić, bogosl. 23. Ne mogu biskupi na jednoga postaviti bezredje, ako ovo nije imenovano u zakoni. 23. Upada u bezredje. M. Dragićević 28.

BĚZRÉDÍVATI, bezrědujém, *impf.* inordinate agere. *isporedi bezrediti. samo u Belinu rječniku* (immoderate agere 266b).

BĚZRIBICA, *f. neka mala riba*, cyprinus alburnus minor. G. Lazić 80. Vuk, rječ. 21a. gobio vulgaris Cuv. J. Pančić, rib. 83.

BĚROD, *m. convicium in cognatis, kao porgra rodu. u jednoga pisca naše vremena.* Ona pet ni devet, no dohvati želu, te s n̆om u bezrod materi. S. Ļubiša, prip. 201.

BĚZRODAN, bězrodna, *adj. sterilis, infructuosus. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu*. Akcenat ostaje, *samo su još u gen. pl. oba zadnja sloga duga*: bězrodnícâ, *a samo zadni u gen. sing.*: bězrodnicê, *i u instr. sing.*: bězrodnicôm. — Ja nijesam vseto bezrodnica. Nar. pjes. vuk. rječ. 21a.

BĚZRODITEŁAN, bezroditełna, *adj. genitoribus orbatus. samo u Stulićevu rječniku. rječe vrlo neponzdana*.

BĚZRODNICA, *f. mulier carens cognatis, žena koja nema roda. isporedi bezrotkiņa. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu*. Akcenat ostaje, *samo su još u gen. pl. oba zadnja sloga duga*: bězrodnícâ, *a samo zadni u gen. sing.*: bězrodnicê, *i u instr. sing.*: bězrodnicôm. — Ja nijesam vseto bezrodnica. Nar. pjes. vuk. rječ. 21a.

BĚZROTKIÑA, *f. vidi bezrodna, pred k stoji u mjesto d. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu*. akcenat kao u bezrodnice, koju vidi. Ande moja, ti si bezrotkiņa: svak mi čedo čestituje młođ, od roda ti nide niko nema. Nar. pjes. vuk. rječ. 21a. Amo ti me bezrotkiņom zovu. Pjev. crn. 164.

BĚZRUČAC, bězručca, *m. manu carens. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne i načineno. isporedi bezrukast.*

BEZRUCICAST, *adj. absque manubrio. samo*

BEZRÚČKA

277

BEZUMAN

u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne načineno, i to zlo.

BEZRÚČKA, f. mulier manu carens. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne i načinena.

BĚZRUKAST, adj. utraque manu carens. samo u Stulićevu rječniku, sa značćenjem koje je stavljeno. bez sumne za isti rječnik načineno, i to od bezruk, koje je također u nemu, ali iz ruskoga.

BEZRUKAVAN, bezrukavna, adj. absque manicis. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne i načineno.

BEZS- gledaj bes-.

BEZU, prijedlog bez, koji tako sa u na kraju stoji u jednoga pisca xvi vijeka samo u jednom mjestu u pjesmi pred riječju koja se počine glasom u, jamačno samo da bi izašlo koliko treba slogova. Tere mi dopusti tuj bezu uprosa celov lip od usti. Š. Menčetić 316.

BĚZUB, adj. edentulus, koji nema zuba. z stoji mjesto dva z, od kojih je jedno otpalo, u neki piši u oba. isporedi brezub. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Stulićevu. Star i bezubz lovački pas. D. Obradović, bas. 120. Kavak si mi bezuba djeda dobavio! S. Ľubiša, prič. 120.

BĚZUBA, f. i m. čełade muško ili žensko bez zuba. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZUBAN, bèzubna, adj. vidi bezub. Od prošloga vijeka između rječnika samo u Belini (652b); ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga. Istom bijaše pristala žvatati i premetati zalogaj po bezubnijem desnima. M. Vodopić, dubrov. 1868. 193.

BĚZUČAN, bèzunča, adj. indoctus. u jednoga pisca prošloga vijeka. Koji su bezknižni, beznici, neumitni. A. Kadrić, bogosl. 25.

BĚZUDÁN, adj. mutilus, koji nema kojeja ula u jednoga pisca prošloga vijeka. Izsječeni, bezdani cijeli će se nazirati. J. Kavačin 560.

BĚZUFÁN, adj. spe carens, desperatus. Od xvi vijeka, u rječniku ni jednom. isporedi brezufan. Bezufano sree obeseliti. Postila 1562. 71. Bezufano sree otvori. D. Baraković, vil. 184. Bohaj se upasti sa svime bezufan u ruke napasti. 333. Ostavio braću bezufanu. Osvetn. 3. 83. — Adr. bězufano: Bezufano pisnik pojde u pustosu. D. Baraković, vil. 254. U tokom pogibili bezufano da se sili. J. Kavačin 351.

BĚZUFANAC, bèzufanca, m. desperatus. u jednoga pisca našega vremena o klancu, u kom nema ufaņa. U tom ladnu klancu bezufancu. Osvetn. 3. 74.

BĚZUFÁNO, adv. vidi kod bezufan.

BĚZUFÁNE, n. desperatio. isporedi brezufaņe. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Stulićevu, nje na kraju dolazi xvi vijeka, ali i starili nje još prošloga vijeka. V trepetaņi i bezufaņe privede. Postila 1862. 55b. Druga vrsta (grijeha) jest bezufaņe. S. Matijević 94. Ako dostojiš se pogledati na bezufanja nedužnih. I. Krajić 29. Pa se nada bezufaņem plati. Osvetn. 3. 6.

BĚZUFATI, bězufám, impf. desperare, gubitinadu. samo xvi vijeka i u Stulićevu rječniku. Da ne bezufaju. Anton Dalm, kol. 3, 21. Trudimo se, ali ne bezufamo. Anton, Dalm., 2kor. 4, 8. u akus. s prijedlogom na nalazi se onaj na koga se tko oslaņa ne gubeći nade: Da ne dvoimo i ne bezufamo na boga. Katek. 1561. 80. u lokats. prijedlogom na nalazi se ono što tko čeka ne gubeći nade: Da na pomoći božjej ne bezufamo. Anton Dalm., nov. test. predgov.

BĚZUGOVÓRAN, bèzugovórna, adj. vidi brezugovoran.

BĚZUHAST, adj. auribus carens. samo u Stulićevu rječniku, bez potrbe.

BĚZUJE, n. selo u Hercegovini u Pivi. Drugi konak, na Bezuje dode. Nar. pjes. vuk. 4, 491. U pitomu Pivu kamenitu, na Bezuje, selu malehnome. Pjev. crn. 144. U Bězuju. N. Dučić.

BEZUK, m. prezime, u naše vrijeme. Schem. zagr. 1875. 227.

BEZŮKÓRAN, bezůkórna, adj. non reprehendens. isporedi brezukoran. u naše vrijeme. O bezukornom vladanoj. Nov. sрр. 1834. 115.

BEZŮŁUDAN, bezůłudna, adj. inurbanus. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne i načineno prema neŭjudan.

1. BĚZŮM, m. vidi bezumle. Od xvi vijeka, između rječnika samo u Stulićevu (i to iz brevijara). isporedi brezum. Oni se napuniše bezuma. Anton Dalm., luk. 6, 11. Nuti moga bezuma i nevsivesti! A. Kalić 464.

2. BĚZŮM, f. vidi bezumle. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi brezum. Grijeh je u sebi neumjestna bezum, slijepost. J. Kavačin 3

BĚZUMAN, bèzumna, adj. demens, insipiens, stultus, ignorus. Od xvi vijeka, između rječnika u Belinu (mente captus 710b, indoctus 375a), u Stulićevu (stultus, insciens), u Vukovu (demens) i u Daničevu (demens). Comp bezumnjić (Bella 710b), isporedi brezuman. — 1. o čeładetu: a) kao lud, ali ne u pravom smislu ko bi bio bez uma ili sišao s uma, nego ili o kome se hoće ukora radi da kaže da je taki, ili koji radi bez uma, radi da ga nema, ne služiti se tim, te radi kako se ne podudara s umom: Ne primčaj se bezumnyms. Sava 9. Ne razumějušte bezumnii prometa vladyčna. Stefan kr. 4. Arij bezumny. 7. Ne ću biti bezuman. N. Rańina 35b, 2kor. 12. 6. Bezuman muž bezumne rječi govori. Zborn. 33b. Tako mi se grob ne prosjejo kao Ariji bezumnome! Nar. posl. vuk. 304. Fala bogu, bezumne gospode! kude im se mudra pamet děla? Nar. pjes. vuk. 5, 58. Sa svijem smo bezumne budale; sad vidimo što se uradilo, pritište ne bezumna fukara. 5, 505. O bezumni i sporumo skaše. Vuk, luk. 24, 25. Kad bih se i hti ovaliti, ne bih bezuman. Vuk, 2kor. 12. 6. — b) kao nerježest, neuk, koji ne razumije što, jer mu je um nejak prema onom što bi trebalo da razumije, ili se nije izvještvio, te ga ne služi potpuno. Ako je neznan i bezuman, nače znanje i razum nebeski. A. Gučetić, roz jez. 11. Neka se boje uviste u nauku svi bezumni. H. Bonačić, bole 10. Budući istočmaene jedne iste stvari u kraće i u dugje, ono, ča je u kraće, ima služiti za bezumnije, a za razumnije ono ča je u dugje. 124. — c) koji idući u boj ne misli ni o čemu drugom, ne uzima um na ništa drugo, kao da za drugo nema uma: Brže beri silnu mlogu vojsku, sve Brđane bezumne junake. Nar. pjes. vuk. 4, 213. No saberi tvoju silnu vojsku, sve gorštake bezumne junake. Pjev. crn. 103. — 2. o živinčetu, i to oslu, u jednom primjeru xv ili xvi vijeka: O bezumni i nezmisalni osli Ejupčane. Aleksand. jag. starin. 3, 275. Aleksand. nov. 51. — 3. o radni, staņu, stvari unnoj, što se ne slaše s umom: Ludi drže bezmu tuj misal. Š. Menčetić 254. Blago onijem, ki za taštine i bezumnu laž ne haju. I. Đordić, salt. 129. Sti(s)nut zakaletvom bezunnom. J. Matović 347. Od někoga bezumnoga srama. 263. Još je bezumnije i smješnije što ovaki judi govore. Vuk, pisma 84. — 4. adv. bèzumno. Bezumno proativiti se simo. Starine 1, 221. Đe pogibe ludo i bezumno. Nar. pjes. vuk. 2, 285.

BEZVJERNOST

279

BEŽMEK

410. — b) tko ne vjeruje koje vjere: Neka ginu, vesela im majka! nihove će duše carovati, jer su život za pošteše dali i osvetu braće i plemenica od Turčina, stara bezvjernika. Ogled. sr. 463.

BĚZVJERNÔST, bězvjernosti, f. incredulitas. XVII vijeka u jednoga pisca i u Stulićevu rječniku. Grib mišljenja: bezvernost. F. Glavinić, svitl. 20.

BĚZVJERSKÎ, adj. religionis contemnens, koji je bez vjere. u jednoga pisca našega vremena. Bezvjerski koreniaci ti su ti pravo strašilo kad se vlade dočepaju. M. Pavlinović, raz. spis. 88.

BĚZVJERSTVO, n. vidi bezvjernost. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZVJESTAN, bězvjesna, adj. ignotus, neznan. XIII i XIV vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga). Bezvěstnaja i tajnaja prémudristo bojed. Domentijana 39. — Adv. bezvjesno, inscie, u neznań, ne značujé: Mnogomъ upitijemъ bezvěstno na grobъ vizlegša i spavša. Domentijanb 211.

BĚZVJEŠĆE, n. incertitudo, incitia. samo XIV vijeka, između rječnika samo u Daničićevu. na kruju stoji -sće mjo starijega -stije, koje se u rečeno vrijeme pisalo. a). neznačnъ o onome koja nestane ili mu nema glasa: Glagolahu: kamo se dě gospodinъ našъ? i skoro vizvrtatiše se kъ otču njego povědajušte jemu bezvěstije syna jego. Domentijanb 10. — b) neznačnъ u kom čarjek ne zna što radi, nije pri sebi, kao od runa. Bezvěstijemъ vršbu njego vizlegš spah. Domentijanb 212.

BĚZVLAČNO, adv. siri. mors, bez oktijerau. u jednoga pisca prošloga vijeka. isporedi brezvlačno. Bezvlačno mi kaži opeta. J. Kavaćin 405.

BĚZVODAN, bězvodna, adj. aqua carens. od XVI vijeka, između rječnika samo u Vukovu (ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga). isporedi brezvodan. Kada nečisti duh izide iz čovjeka, hodi po suha i bezvodna iščući pokoja. Postila 1562. 46. Duša nezgodna prisaše u meni jak zemła bezvodna. N. Dimitrović 79. Bludiše u pustihi bezvodno(j). M. Divković, bes. 111. U zemlj pustoj i bezvodnoj. M. Alberti 287. B. Kašić, rit. 221. Hodi proz mjesta bezvodna. Živ. is. 85. Kad nečisti duh izide iz čovjeka ide kroz bezvodna mjesta. Vuk, mat. 12, 43. Ovo su bezvodni izvori. Vuk, 2petr. 2, 17. U naske je bezvodna planina. Nar. pjes. petr. 2, 175.

BĚZVODICA, f. aquae inopia. isporedi brezvodica. u naše vrijeme, u Dalmaciji. J. Grupković. Łute bezvodece digle mokrinu zemlj. M. Pavlinović, raz. spis. 381.

BĚZVODNICA, f. vidi bezvodica. samo u Stulićevu rječniku.

BĚZVOLAC, bězvôlca i bězvôca, m. vidi bezvonik. u naše vrijeme, u Srbiji. Ž. Radońić. Čovjek koji ima 6 volova, pusti bezvolca čovjeka uz plug te mu uzore. V. Bogišić, zbor. 420.

BĚZVOŁAN, bězvołna, adj. invitus, involuntarius. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i adv. bezvołno. oboje nepozdanove.

BĚZVÔNÎK, m. bove carens, čorjek koji nema vola. iza o bilo je 1, koje se promijenilo na o, a to se s prednim o saželo u jedno. isporedi bezvolac. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu (gdje se dodaje da se govorii u Grbłu). Bezvonik. Pravdonoša 1851. br. 29.

BĚZVRAT, m. alophus. u jednoga pisca našega vremena, prevedena ista riječ grčka. J. Słoser, kor. 636. 715.

BĚZVREMEN, adj. intempestivus, što biva u neverijeme. n. stoji mjesto -nъn-, koje i pišu. dołazi XII i XIII vijeka i u naše vrijeme u jednoga pisca i u Stulićevu rječniku (ali iz ruskoga). Bezvremennymi i nepodobnymi besêdami. Sava, tip. hil. glasn. 24, 190. Bezvremenymi. Sava, tip. stud. glasn. 40, 148. Jer se velika šteta čini (vinogradu) ne samo čestim nego i bezvremennim kopaņem, t. j. u vreme cvetaņa. P. Bolić 1, 217.

BĚZVRŠAN, vidi kod besvršan.

BĚZZ- gledaj bez-.

BĚŽŽ- gledaj bež-.

BĚŽALAN, běžâlna, adj. litore carens, bez žala, bez brijega, kraja. isporedi beskrajan. samo u Stulićevu rječniku („bezžalan"). bez potvrde.

BĚŽALOSTAN, běžalosna, adj. expers tristitiae, bez žalosti. samo u Stulićevu rječniku. riječ nepozdana.

BEŽANEC, Bežanca, m. selo u Hrvatskoj u podzupaniji kapinsko-topliškoj. drugo je i po kažkavskom govoru mjesto a, a prvo mjesto je (ê). Schem. zagr. 1875. 36. Pregled 53.

BEŽANIJA, f. selo u Srijemu na Savi kod Zemuna. e je po istočnom govoru mjesto južnoga je. Šem. prav. 1878. 14.

BĚŽDREBAN, běždrebna, adj. non particeps, koji nema židjeba ili dijela. samo u Stulićevu rječniku („bezždreban"). bez potvrde.

BEŽELUDAN, beželudna, adj. glandibus carens, bez želuda, bez žira. samo u Stulićevu rječniku: „dubrave bezželudne'.

BĚŽEN, adj. caelebs, bez žene, nečenъn. samo u Stulićevu rječniku (ali iz ruskoga) i u jednoga pisca našega vremena (može biti iz Stulićeva rječnika). Svečenstvo bezženo. M. Pavlinović, raz. spis. 127.

BĚŽILAN, běžilna, adj. enervatus, bez žila. samo u Stulićevu rječniku.

BĚŽIŠTE, n. selo u Srbiji u okrugu pirotskom. e je u prrom slogu po istočnom govoru mjesto južnoga je. Sr. Nov. 1879. 175.

BĚŽIVOTAN, běživotan, adj. vidi breživotan.

BEŽŁA, f. selo u Bosni bližu Tešu. Schem. bosn. 1864. 37.

BEŽLEČAN, adj. insanabilis, čemu nema lijeka. je je po južnom gororu od starijega lě, a u zapadnom li, u istočnom le; pred 1 stoji ž mjesto z prošloga vijeka u jednoga pisca, koji je pisao zapadnim gororom. Lakomost je ona trudna, težka nemoć bezličana. J. Kavaćin 55.

BĚŽŁETAN, běžetna, adj. temporis expers. je je po sadašnem južnom govoru od starijega lě, mjesto kajega je u istočnom le, u zapadnom li; pred 1 stoji ž mjesto z. Dolazi XII i XIV vijeka, između rječnika samo u Daničićevu (3, 554); ima i u Stulićevu, ali iz ruskoga. Slovo bezlětšno i nerazdelino roždše se otči nego. Domentijana 236. Słbeznačelnt, bezlětnt. Domentijanb 85.

BEŽIJUBEŽLIV, adj. inamabilis, pred oba 1 stoji ž mjesto z. samo u Stulićevu rječniku („bez-lubežliv"), za koji je bez sumne načineno prema nebezlužliv.

BEŽIJBWO, adv. invito animo. ž pred 1 stoji mjesto z. samo u Stulićevu rječniku („bez-lubwo"). riječ nepozdana.

BEŽIJPKO, adv. vidi bežubo. samo u Stulićevu rječniku („bez-lubko"). riječ nepozdana. ž pred 1 stoji mjesto z.

BEŽMEK, m. něka ribu morska. L. Zore, rib. 21.

BEŽUČAN

280

BICAK

BĚŽUČAN. bežučna, adj. felle carens, bez žuči, pred ž otpuło je z. samo u Stuličevu rječniku (bezžučan'c).

1. BĪBA, f. torra desidens, zemłja na podrodnu mješću kaja se utijezje kad čorjek ide po nij. isporedi trestet. u naše vrijeme, u Hreatskoj P. Brantner. a Srbiji u okrugu krašeračkom šima hiha kaja se tako zore: hiha Biba. Sr. Nov. 1838. 432.
— Postaše cidi kad bibati se.

2. BĪBA, f. gallina indica, pura, tuka, budija, čurka. u Bosni. isporedi bibae. akc. u gen. pl. hiša.

3. BĪBA, f. ime žensko, koje dolazi prije našega cremena: Byba. S. Novaković, pom. 46. da je žensko ne zna se za cijelo, može biti i muško. S akcentom može biti Biba, ali i Biba: pošledne bi bilo samo od mila prema prrom. isporedi Biči. Postašem ne će biti od lat. Bibiana, jer u spomeniku a kom se nahodi ne bi bilo v nego v; s toga bi moglo biti od korijena od kojega je bibati se (načemena kao Bistra, Vešela), a značene bi bilo: vitka, tanka, može biti i hitra.

BĪBAC, bīpca, m. gallus indicus, puran, tuke, budac, čurak. u Bosni. isporedi biba. Vrve vrčve masla topljenika, vrve stuble meda kaplenika: milost begu, milost aginici, a kud jaja, tuboci i bibci? Osvetn. 4, 10

BĪBATI SE, bībām se, impf. fluctuare, agitari, desidēre, nihiuti se, zibati se, (ulati se, ulijegati se. u naše vrijeme, između rječnika samo u Stuličevu, gdje se fluctuare, agitari, a to je o mora kad se (ulat. goravi se i o zeml), kaja se utijezje kad se ide po nij: zemlja se biba. P. Brantner. Postašem će biti od kor. valh, maluti (od koga je nem. weben, tkati, wabern, (ulati se, gre. vēgāo, tkati, može biti i bit. vibrare, mahati). nemu su se glasori va saželi u n, od čega je u storenskim jezicima postalo y, pa se tomu glasa pridjelo s prijeda v (ruski vybati, vybnuti, zbiti), a v se u nas promijendo na v (izjednačnuju se s tijem glasom u drugom sloju), a od y postalo i. isporedi biba pod 1 i 3, bibav, bibavica.

BĪBAV, adj. fluctuans, što se biba. samo u Belina rječnika: bibav more, ac equor tumidum. 463a. isporedi bibavica.

BĪBAVICA, f. fluctuatio, ac equor tumidum, huvado more, kad se biba. Od prošłoga cijeka, između rječnika u Belini (463a. 521b) i Stuličevu. Drijevo sa svom tegotom na silu zbjenom sred sriokijevih svojih boka kaže nam se tako lagalno, da na malo bibavice se k sorupu podskače on čas k'o da tanca. B. Cuceri 292.

BĪBER, m. piper, tar. biber. cidi papar. Od prošłoga cijeka, između rječnika samo u Voltijninu i Vukovu. Jedni meču i bibera. J. Vladmirović, lik. 15. Biber je zrno maleno ali pred gospodu izlazi. Nar. posl. vuk. 12. Biber pali, svu vam manču kvari. Nar. pjes. petr. 1, 221. Biber divji ili połski, vitex agnus castus L.; vodeni, polygonum hydropiper et persicaria L. B. Sulek, im. 14. — U priporijeci ime Turčinu malu kao biberoco zrno, s rječju aga: Rodi joj se jos jedan brat, u rastu kohk biberovo zrno; za to mu nadjennu ime Biberaga. Nar. prip. bos. 15. isporedi biberće.

BĪBĒRĆE, bibērēta, u. a priporijeci ime čojekja malu kao biberoco zrno isporedi biber. Bila žena nerotkišu, pa molila boga da joj da da rodi, makar bilo dote malo kao biberove zrno. Bog joj dade po želi... Dode Bibere u grad. Nar. prip. vuk 2 261-5. Eto ti Bibērēta. 266.

BĪBERĒNE, n. začinaše biberom; isporedi biberiti. samo u Vukovu rječniku.

BĪBERIKA, f. lepidium campestris L. u jednoga pisca našega cremena. B. Šulek, im. 14.

BĪBERINA, f. piperinum. Farm. 123.

BĪBERITI, biberîm, impf. pipere condire. samo u Vukovu rječniku.

BĪBĒRKA, f. biberka vodena, polygonum hydropiper et persicaria L. u jednoga pisca našega cremena. B. Šulek, im. 14.

BĪBĒRLI, turski biberli, piperatus. u jednoga pisca prošłoga cijeka. Svi su ječeci biberli i prislani. D. Rapić 296.

BĪBERNÎ, adj. cidi biberov: biberno zrno. samo u Vukovu rječniku.

BĪBERNICA, f. cidi biberňača. u naše vrijeme. U drugom ti (dolafu) bibernica, u trećemu teste kašik'. Nar. pjes. petr. 1, 169.

BĪBĚRŇAČA, f. pyxis piperis. samo u Vukovu rječniku. isporedi bibernica.

BĪBEROV, adj. piperis. u naše vrijeme. između rječnika samo u Vukova. Biberovo zrno. Nar. prip. vuk. 2 264.

BIBEZIĆ, m. prezime Turčinu. Za spahijom Bibezić kadija. Ogled. sr. 459.

BIBICA, f. tenerium chamaepitys L. u jednoga pisca našega cijeka. B. Šulek, im. 14. isporedi vibica, vivica, s kojima je jednoga postaše.

1. BĪBIĆ, m. prezime: od imena Biba, koje vidi. od prošłoga cijeka. Bibić od Midenoga Brda iz Zagorja. A. Kačić, kor. 452. Lazar Bibić. D. Avramović, sv. gora 263. Vasilije Bibić. Rat 358.

2. BĪBIĆ, m. prezime Turčinu: postašem će biti od tur. bibi, babica, primała, s akc. može biti Bibić. Ono mi je Bibić Zeinile. Nar. pjes. vuk. 4, 392.

BĪBIJA, f. cidi biblija. od tal. bibbia. Od xvi vijeka. Lega se u bibiji. Zborn. 25. Kako se može vidjeti u bibiji ali u svetomu pismu. K. Mağarović 73.

BĪBIŠE, n. pl. selo u Dalmariji blizu Zadra. Šem. zadr. 1876. 26. Repert. dahl. 37.

BIBLI, f. Byblis. u jednoga pisca xvi vijeka samo u nominatien takom kak je staršen. Bibli, blud od koje vik će se na svit znat, ne moguć na svoje hotinje brata imat, toliko zlonu rati plaka sve nezgode, dokle se obrati u rijeku od vode. D. Rańina 11b.

BĪBLIJA, f. biblia. od xvi vijeka, između rječnika a Bjelostijenčevu i Stuličevu. Celu bibliju. Anton Dalm., nov. test. predgov. Bibliu prenese iz židovskoga na djački jezik. F. Glavinić. evit. 329. Kad bih znal na pamet svu svetu bibliu. A. Georgiceo, nasl. 2.

BĪBLIJSKĪ, adj. biblicus. od xvi vijeka. iza i može i odpasti j. Psalmi tere bibliske molitive. Katek. 1561. 9. Biblijskoga društva. D. Daničić, sv. pismo 1.

BIBLIOTÉKA, f. bibliotheca. od prošłoga vijeka. U biblioteci ili ti khžarnici. E. Pavić, ogled. 462.

BIBLIOTĚKÁŘ, bibliotekára, m. bibliothecarius. od prošłoga vijeka. Bibliotekar rimski. K. Pejkić 41. S. Badić, ukaz. 45. dolazi i u talijanskom obličju bibliotekario u jednoga pisca xvi vijeka. Kako je upisao Anastasio bibliotekario. B. Kašić, per. 162.

BĪČAK, biceka, m. ime nerastu, kojim se zove kad se mame svine. u naše vrijeme u Srbiji. U! bicak! L. Stojanović, i u Hreatskoj kajkavski biceek. M. Vajavac. isporedi bieko. može biti od mažficke, živahan.

BIČAH

282

BIČJI

BIČAH, m. vidi bičak. u jednoga pisca xvi rijeka. Zlatom pas pokriven i bičah gizdavi, i svilom odiven, lipo t' ga sve slavi. P. Hektorović 36.

BIČAK, m. turski byćak, nož. u jednoga pisca xvi rijeka, u naše vrijeme riječ slabo poznata. isporedi bićag, bičah. Na bedrih sa srebrom sablja tere bičak. M. Marulić 14. Bičak čini mi se znači nož (a ne britva), ali se ta riječ slabo čuje. Vuk, pisma 11.

BİČÂLNICA, f. krća gdje se biči prave. u jednoga pisca prošloga rijeka. Negovi se pogledi svrnuše na jednu bičalnicu. A. T. Blagojević, kin. 48.

BIČÁŁE, n. držalo od biča, manubrium scuticae. samo u Vukovu rječniku.

BİČAN, bična, adj. 1. flagelli, što pripada biču. u jednoga pisca prošloga rijeka. Na krvavne trohe kuda (rep) bičnim dračam kuca. J. Kavaņin 414. — 2. afflictus. u jednoga pisca prošloga rijeka. isporedi bič. Ni žalosti ņegovoj druga žalost ima se namećiati, ni bičnu ima se pokora davati, buduć da bič ņegov zadovoљna pokora ņemu jest. A. d. Kosta 1, 44.

BIČANIN, m. prezime; po ņekom mjestu. u naše vrijeme. Milenko Bičanin. Rat 352.

BİČÂNE, n. flagellatio. prošloga rijeka. a) u pravom smislu: Za sva bičańa učinena Isukrstu. J. Banovac, blagos. 222. Cesta bičańa svoga tila. I. J. P. Lučić, razg. 49. — b) u prenesenom smislu, dosađivaće, našećaće zla: Čuvaj kuću ovu, koju ja sada od svakoga napastovańa i bičańa sotonskoga cistim. L. Terzić 233.

BİČATI, bičan, impf. flagellare, bičem biti, sibati. Od xvi rijeka (vodi da je primer I. Zanota). — 1. prelazno: a) u prarom smislu: Bićaj tilo. A. Vitalić, ist. 306. Vrag, ki me biča i jaše. J. Kavaņin 417. Gladom moraše i često bičaše brzegrišno tilo. P. Knežević, živ. 56. Bičahu prijutko Isukrsta. J. Banovac, blagos. 66. Svuen go i nag bičan je. I. A. Nenadić, nauk 254. Bi bičima bičan. J. Matović 385. — b) u prenesenom smislu: aa) i o bogu dolazi da biča, kad šaše kako zlo: Bog od sgara svoje јuvene biča i kara. J. Kavaņin 104. — bb) punire, predpsat. isporedi bič. Bog budući vele pravedan, hoće bičati nih. I. Zanotti, prv. ned. priš. S. Kraji ima lupeštine skratiti, puteni grib bičati. 20. — 2. sa se, u značeno kao pod 1, a: a) refleks.: Bičam se. J. Kavaņin 463. Čestokrat se još bičaše. P. Knežević, živ. 41. — b) pasiv: Da se biča, da Isusa. A. Vitalić, ost. 164. Koń i dragi svoj biča se. I. Kavaņin 509.

BIČAVATI, bićajem, impf. vidi bičati. dolazsi samo u praes. u dea pisca prošloga rijeka. u prenesenom smislu: Vas (duhe nečiste) kunem, vas mućim, vas smučim, vas bićajem. J. Banovac, blagos. 263. Bičaje (bog) svakoga sina, koga prima. J. Matović. 456.

BİČE, bičeta, n. mlad bik, taurulus. samo u Vukovu rječniku.

BIČERKA, f. lithospermum. samo u Stuličern rječniku. biće pogrješka mjesto biserka, vidi.

BİČÉVALAC, bičevaoce, m. flagellans. samo u Stuličevu rječniku, za koji će biti i načinuću

BİČÉVALICA, f. flagellans. mulier. samo u Stuličenu rječniku, za koji će biti i nacičinu.

BİČĚVÂNE, n. flagellatio. isporedi bičaše. Od xvi rijeka, između rječnika u Belini (262a), Bjelostjenčevu (u kom je i kajkarski bičevanj), Jambrešićevu (samo kajkarski bičevanje), Voltijiju i Stuličevu. na kraju stoji ne mjesto starijega nje, koje je xvi i xvii rijeka još tako gla-

silo. Od bijenja i bičevanja, koje prim naš spsite: A. Gučetić, roz. mar. 187. Ne može još jetera jaka bičevanja pritrpjeti. B. Kašić, nasl. 192. Gledašne nemilo bičevaņa. A. Kanižlić, utoč. 558. Morice od bičevaņa ostavljene mazati. A. Kanižlić, kam. 56. Djelovo je stvari dostojnijeh bičevaņu. Živ. is. 112. Razmišlajte boles, koju Jesus očutje u nemilomu bičevaņu. Besjede kr. 306. Bičevaņa i šibaņa žestoka sebe istoga. M. Dobretić, bogosl. 248.

BİČĚVATI, bičujem, impf. flagellare. isporedi bičati, bičovati. Od xvi rijeka, između rječnika u Belini (320a), Bjelostjenčevu (u kom je i kajkarski bičevati), Jambrešićevu (samo kajkarski bičuvati), Voltijiju i Stuličevu. Akcenat kakav je u praes., taki je u impf. bičevāh, u part. praes. bičujući, i imperat. bičuj; a kakav je u inf., taki je u aor. (osim 2 i 3 sing.) bičevah, i part. praes. act. bičevāvši; a mijena se u 2 i 3 sing. aor. bičevā, part. praet. act. n. bičevao, bičevāla, part. praet. pass. bičevân. — 1. prelazno: a) u prarom smislu, biti bičem: Da ga (tijelo) budem često bičevat biči od pokore. A. Gučetić, roz. jez. 195. Bi svezan, bičevan, zaušavan. 189. Počeše bičevati onu primekahnu put. B. Kašić, is. 56. Uhiti Pilat Jelsusa i bičeva ga. B. Kašić, rit. 127. Koji si hotio biti bičevan. V. M. Gučetić, razg. 27. Potezana nemilo i јuto bičevana. A. Kanižlić, kam. 261. Mene ejeća bi kruto bičevan. D. Mattei 321. Imao bi biti bičevan. A. d. Kosta, zak. 2, 128. — b) u prenesenom smislu: kao u opće biti: bičuje bog: Bićuj me i pokaraj ovde za griše moje. A. Kanižlić, bogojułb. 97. Velik jesi, gospodine, jerbo ti bičuješ i shraņuješ. J. Banovac, blagos. 174. Celivat onu desnica, koja će me tako po pravdi bičevati. D. Mattei 43. — bičuje svijest: Bičeva me nečista svijest. B. Kašić, nasl. 240. — biti blom kavim, navaditi zlo: Vidi ju obračenu u štap od eudesa, kojim poslije bičeva Egipat. A. d. Bella, razgov. 106. — zle duhove bičuje tko ih vgoni: Vas bićujem, vas tiram. J. Banovac, blagos. 232. — bičuj u i zlu dusi: objekat neizrećen: Da ne uzimate vlasti u oblicah nebeskih nama nauditi ni bičevati vrh niva naših, nego po mistihustich. B. Kasić, rit. 429. Da ne uzimate vlasti nama nauditi, ni bičevati vrhu vinogradov naših. J. Banovac, blagos. 327. — 2. sa se, refleks.: Imadije sa običaj bičevati. A. Kanižlić, utoč. 287. Imaše običaj bičevat se tri dni. Besjede kr. 216.

BİČEVNIK, m. flagellans. samo u rječnicima Belini (320a) i Bjelostjenčevu. isporedi bičevalac.

BİČIĆ, m. dem. bik, taurulus. samo u rječnicima Stuličevu i Vukovu.

BİČILO, n. vidi bičaće. samo u Stuličevu rječnika, nepoznana riječ.

BİČINA, f. mjesto u Lici xvi rijeka. Iz Bičine. Mon. croat. 200.

BİČINE, f. pl. sło u Dalmaciji kod Skradina. Repert. dalm. 39.

BİČINOVAC, bičinōvca, m. cultri majoris genus, nčakar velik nož. samo u Vukovu rječniku. od tur. bičim, kroj. isporedi bičak.

BİČITI, bičim, impf. vidi bičati. u jednoga pisca prošloga rijeka u sliku. Grijeh opake biči s hudih misli, djela, riči. J. Kavaņin 477.

BİČJE, n. junens L. i scirpus L. u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im. 15. postaćem od bika, bikovina. isporedi sita.

BİČJÎ, adj. taureus. u naše vrijeme u jednoga pisca. Glavu bičju na trup od juneta. P. Petrović, šćep. 13. isporedi bikov, bakov.

BICE

288

BIGLISATI

bar dio svoga blaga, a ostalo poda biće sinovima.
413. Odnijela bi mu n k|unu svraka biće, a ne
bi ni deva ćudinu. Poslov. dan. 89. Naredio ti da
da sve biće ubezijem razdijeliš, a ti si poloviču
zataj'o. A. Kalić 551. Ostao bez bića. Vuk. rječ.
28a. Žena na potrebi držana je paziti kuću i biće
dok muza doma neka. Dubrov. 1868. 224. Ako je
jedan clan (zadrugo) ošišao po svijetu i tamo
stekao sebi neko biće ili bogastvo, tu je nežovo.
V. Bogisić, zbor. 23. Može steći i umnožiti biće.
25. On nema više nikakva prava na biće roduke
kuće. 310. Moj je otac imao mnogo djece a malo
bića. M. Pavlinović, rad. 122.

U gdje je tko stanom, stan, habitatio: Ter se
meni mnase, zelena gdi je taj, kako no da bi-
jaše zemalski bludni raj i da je blažen stan i
bitje veselo. M. Vetranić 2, 289. Skrovno izše,
hitro pita za negovo bitje svuđa. I. Gundulić 358.
Zaručnica oca nebeskoga, stanje, bitje i posve-
ceno pribivanje duha svogota. M. Jerković 14. Su
kolike hiže, bitja, stanja i crkve i pribivanja jesu
narešena i proslavlja nesvitlostju od slavnoga bitja
i prilike tvoje. 90.

BIĆE. n. vidi kod Bihač. isporedi Bišće.

BIĆEVATI, bićujem, impf. biće provoditi, biti,
es. xvii vijeka u jednog pisača. Xetom smo ro-
deni, svršili smo bićevati. M. Radnić 200.

BIĆIV. adj. essentialis. samo u Jambresicuću
rječniku (1 262b) i to sa starijim tj mjesto je
prema bitje mjesto biće, od čega je u načineno.
u istom rječniku ima i ađe, bitivo', essentialiter.

BIDAT, m. arap. bid'at, nor namet. u naše
crijeme u jednoj pjesmi. Vi hočete bidat pokupiti.
Nar pjes. petr. 2, 199.

BÍĐATI SE, bidām se, impf. coheriberi, arceri,
egre ſerre. od prošloga vijeka, samo po kraje-
vima zapadnoga gorova što ne dolazi prije toga
cremena, i što ne dolazi u ne istoćnom ni u juž-
nom gorova, za to je teško naslihi da je postačen
od bijeda (bed, bida), nego će biti od tur. bed-du-
kletea, bed-du-a etmek, proklīnati, pa su toga
značena izušla ona u kajima dolazi. — a) pa-
sio-: obhijati se, uklānati se od čega: Veći i
marva, koja šumu kida, nek se od će sad daleko
bida. J. S. Rejković, kuć. 312. — b) refleksio-
nen: kao proklīnući što klonti ga se, kao se kričiti,
kao žaliti, teškuti se kao proklīnući svoje djelo;
Odiću, stap i kesu baciv, na se stavi jednu urku
vríču, a kapon opasa se. Pak zapoce pripo-
vidat da svit vała pogrditi, i kako se vała bidat
za moć višni vik dobiti. P. Knežević. živ. S.
Taknut velim da se bidas. može biti da sam jur
najposliđni grib ućimo; može biti da bog ne će
mi se više smiloviti! Ne boj se. P. Knežević
osm. 156. Stoji oni koji pripovida, stoji sluša-
ćudi se, il bida. J. S. Rejković, kuć. 255. kao
uzrok onoma što glagol znači može se reći što u
instr. s prijedlogom nad: Kada crkne, jedva kožu
skidaš, i nad tvojim neharom se bidaš J. S. Re-
ković, kuć. 194. ili se može reću cijelom rečenicom,
koja se prirežuje rječju što: Sada se bidaju što
su lažno govorili. M. Pavlinović.

BÍDE, f. žensko čelade koje se bida. M. Pavli-
nović. isporedi bidati.

BIDROVEC, Bidrovea, u. selo u Hrvatskoj blizu
Zagreba. e je pred u nom. po kajkarskom go-
voru mjesto a. Schem. zagr. 1875. 61. Pregled 17.

BIDRUŽICA, f. selo u Hrvatskoj i podžupaniji krapinsko-topličkoj. Pregled 54.

1. BIGA, f. vijeka u Bosni, koja utječe u Lašen.
i će biti samo po zapadnom govoru. T. Kova-
čević 27.

2. BIGA, f. fascis, svežan, snop. na Hraru od
tal. ficcare, sklopiti. Biga obruća. Slovinac 1880.
389.

BIGAIR-HAK, arap. bigaire-hakin, bez prarde,
nepravedno. u naše crijeme u pripovijeci. Kako
možeš ti potvoriti bigair hak fukaru raju da ti
te kravu izio? Nar. prip vrč. 85.

BÍGAR, bigra, m. 1. stalactites, siga, sedra. U
Srbiji: Siga i bigar dva su imena za isti kamen.
J. Dragašević, glasn. 43, 332. qorori se i u Dal-
maciji: Bigar, bijela zemja ka usirena. M. Pav-
linović. — 2. neko mjesto u Srbiji u okruga kra-
jinskom. Jagnilo izvire u mestu Bigru. M. D. Mi-
lićević, srb. 942. Bigar i Letovište. Sr. Nov. 1869.
547. — 3. u Srbiji kod sela Siga potok Bigar.
J. Dragašević, glasn. 43, 322.

BIGLA, f. neko mjesto u Sretoj Gori xiv vi-
jeka: Na veliku Bygulu... i Biglom na Orskina-
riju. Mon. serb. 127. grijeskom, Vygylom'. Gliguł.
Mon. serb. 130. 131. Daničić 1, 39. 112. — istoga
vijeka neko mjesto u Zagrlatoj u sadašnoj Srbiji:
Biglé. Glasnik 24, 264. — neka služba od koje su
se oslobođarala sela manastirska, istoga vijeka:
Da imi něstš gradozidanija, ni bigle, ni povoza, ni
ponosa. Glasnik 24. 275. biće nov. gr. bityka, straža,
a po tome služba ista koja se zrala i gradobu-
denije. po tome će i spomenuta mjesta biti tako
nazevana što su po ima birele straže, kao stra-
žišta.

BIGLIĆ, m. prezime Turčinu u pjesmi: Tudar
pasa Biglić Useine. Nar. pjes. vuk. 1, 457.

BĪGLISĀŅE, n. cantus laetus. isporedi bigli-
sati. Od xvii vijeka, između rječnika u Belini
(avium cantus 167a, garrisum avium 338a, exsultatio
348b, na prvim mjestu grijeskom sa š mjesto posti) i
u Stuličću (exsultatio). zavřetak: ne postavi od
-nije mogao je xvii vijeka glasiši -nje (vidi prei
primjer), ali su tako pisali neki i xviii vijeka a
u jednoga pisca istoga vijeka ponzdano stoji -ne
(vidi pošledni primjer). u prvim je primjeru glas
s naštanpan slorom x, koji i u dragim rječima
i u drugim pisaca dolazi i za s. U primjerima koje
imamo dolazi za maziku i јудско veselo pjevanje
u slaru božju. Gdi tolika biglisanja (biglisanaya')
od razlicili zvoňenja, udaranja, začinanja i kan-
tanja, koje se čuju brez pristanka po sve strane
u razlike i nove načine, koje se sve obrču u po-
huval slavnoga imena tvoga. M. Jerković 100.
Ovi obziri ne mogu nego živo ganuti tvoje sree
da pukne u јvena biglisaia (biglisanja'). Đ.
Mattei 259. Biglisaie (bighlissanje') o јubavi Je-
zusovojoj s. Bernarda opata, koje počinje: Jesu
dulcis memoria. 364. Do dnevi današnje ne pri-
staje među krstjanima ta sveta uredba (s. Bene-
kikta i Grgura papa za pjevanje crkvene) i to
biglisaše (bighlisagne') bogojujno. I. Đordić,
ben. 67.

BĪGLISATI, biglišem, impf. canere, pjevati.
Postaćiem će biti od nor. grć. ρύλαω, ρυλιζω, od
lat. vigilare, stražiti, budu bili, koje je značne
presło u veselu bili, veseliti se, pa u pjevati. Do-
lazi od xvi vijeka, između rječnika u Belini
(cantare aves 167a, garrire 338a, exsultatio
348b) i u Stuličću (exsultare, gestire, laetos agere dies).
Nedostatka radi u starom pravopisu neki su u
naše rječime čitati, nekih pisaca i štampali bi-
jisati, ali u pisaca da kujih je pravopis pouzda-
niji nema sumne treba čitati biglisati: tako
je i u Belini i u Stuličću rječniku. U jednoga
pisca stoji 3 sing. praes. sa -ze na kraju mjesto
še u sliku sa, hiže' (vidi dače), ali ako i u ma-
tici tako stoji, biće samo za oko slika radi tako

BIGOR

289

BIJED

napisano. U primjerima koje imamo biglisi u ljudi, kad veselo pjevaju, u ptice, ali ptice od xvi. vijeka a ljudi od xvii. — a) biglisi ptice, osobito slavuj: Gdi slavic biglise („biljše“) s večera do zore. M. Vetranić 1, 73. Kada slavici poćnu biglisat u zoru. 2. 242. Zimi steć u gradu u zlacenje hiše, a litom na hladu, gdi slavjič biglise („biliže“). H. Lucić 236. Slavie poče biglisat („biljisat“) prislatko. M. Držić 431. Slavieu u gori!... u glas najvisi s nami biglisi („biljisi“) hvaleći slave zore gizdave. I. Gundulić 133, 134. Ptičice... tancaju po zemlj i granah, i vas na provode biglisiči („bighlisejuchi“). B. Cuceri 209. Svaka ptica svojijem glasom biglise. Poslov. dan. 117. — b) čovjek biglise, i srce mu: Vjerovanje za tijem poju, svi biglisišu u pokoju, ko slavici kad zubere. J. Palmotić, dubr. 10. Biglisat ču („bighlatchju“) do nebesa i u tebi se veseliti. I. Đordić, salt. 21 (psal. 9, 2: laetabor et exultabo in te). Sva unutarnja moja biglisat je („bighlatchje“), kad ti budeš doći u moje srce. I. B. Radić 99. Ne ima li (srce moje) u veseloj slavici („bighlissati“), kada se stavi da je čaščeno tvoje velječanstvo? †. Mattei 45.

BIGOR, m. ime studencu negdje blizu Dečana xiv vijeka: U Bigorj studenčs. Mon. serb. 93. Glasnik 11, 12, 13, 80. Na Bigorj, na bělyj studenčs. 97. isporedi Bigren i bigar.

BIGOVA, f. adj. selo u Boci kotarskoj. Šem. bok.-kot. 1875. 17. U Bigovoj. S. Ľubiša, prčić. 149.

BIGOVIĆ, m. prezime Dubrovcaninu xiv vijeka. Tamta Bygovića. Mon. serb. 150. Daničić 1, 93. tamna postaňa.

BIGRE, neko selo koje se pomine prije našega vremena. bliže nepoznato, može biti da nije cijelo ispisano. S. Novaković, spom. 25. isporedi Bigrenica.

BIGREN, m. ime muško, xiii vijeka, a tada je mjesto e bilo e. Bigreni Mrčiča. Mon. serb. 34. Daničić 1, 40. Postašen je biti od kor. bhugh, sarjati, uklašati, sahnuti, od koja je grč. gēpýw, lat. fugere, nem. biegen, lit. bugti (plastiti se), rus. bygatı (sahnuti). isporedi Bigor, Bigrenica.

BİĞRENAC, Bîgrênca, m. potok koji teče u Mlavan više sela Ribara u Srbiji. J. Dragašević, glasn. 43, 337.

BİĞRENICA, f. selo, koje se pomine od xiv vijeka i koje je i sada u Srbiji u okruži čuprijskom. Selo Bigrenica. Mon. serb. 196. Daničić 1, 40. K. Jovanović, rec. 180. M. Đ. Milićević, srb. 1094. Postaňa kojega je Bigren.

BİĞRENICIĞÎ, adj. što pripada selu Bigrenica. Opština bigrenička. K. Jovanović, rec. 180.

BİHAČ, Bišća. m. 1. zidine od staroga grada i na naša crkva između Trogira i Kastela na glavici oko po sahata od mora. Vuk. rječ. 28a. taj su grad IX—XI vijeka pisali latinski Byaci, Biaci, Biachi, Biaki. Rački, doc. 5. 15. 114. 132. — 2. grad u sadašnoj Bosni. pomine se od xv. vijeka. Bihać. Mon. croat. 130. 222. Vuk. rječ. 28a. Zeml. bos. 51. Schem. bos. 1864. 71. Glasnik 22, 49. u oblicima u kojima h nije rastacreno od h umetnutim a, te se sada mičena na š, dolazi u nepromijeneno xvi—xvii vijeka: U Bihću. Mon. croat. 333. Razbi (Hrvoje) Ugre blizu Bihća. P. Vitezović, kron. 113. Doleti k Bihću gusak nezbrojna vnožina. 170. A od Bihća јute saračije. Nar. pjes. bog. 322. u istijem oblicima s promjenom glasa ha na č u naše vrijeme: Bišća. Vuk, rječ. 28a. Nasred Bišća grada bijeloga. Nar. pjes. vuk. 2, 372. Od Bišća. Glasnik 20, 298. Oko Bišća. 299. Prema oblicima u kojima je ta promjena načinjen je i

I

nom. drugi u koji je i ta promjena presta i rod imenu promijenjen na srednju te glasi i Bišće, koje ridi na po se. Kako je glas h ostabio, dolazi od xvii vijeka i bez nega i s umetnutim mjesto nega j u nom.: Bićaš. Starine 10, 18. Bijać. A. Kacić. kor. 426. Bića. Glasnik 21, 353. Kako je prema oblicima u kojima se ne umče a među h i č poštalo noc nom (Bišće), tako se prema nominativu, u kom se umeće a, naže s istijem a i drugi oblici, u kojima nije mjesta tome umetku, a tada i h rastacreno od č tijem umetkom ostaje nepromijeneno ili se zamješuje glasom j: tako od prošloga vijeka: Blizu Bijača. A. Kacić, kor. 430. Grada Bijača. Godišnica čup. 2, 259. Od Bihača. Zeml. bos. 51. Sve sestara iz Bijača aga. Nar. pjes. juk. 190. Kako je prema oblicima Bišća, Bišću itd., u kojima je t promijeneno na š, poštalo nom. i Bišće, tako se prema istijem oblicima, ali bez h, koje je ostabilo, i po tom bez š, nalazi i nom. Biće. Zeml. bos. 51. T. Kovačević 75.

BİHAČKÎ, adj. što pripada Bišću (ridi Bihač). Općina varoša bihačkoga. Mon. croat. 333. Bihačko nahija. Zeml. bos. 51. Do bihačkog. Nar. pjes. kras. 1, 206. isporedi biščanski.

BİHČANIN, m. viđi Biščanin.

BİHOR, m. kraj a negla i grad u Polimlu između Bijeloga Poła i Rožaja. Pomine se od xv vijeka. između rječnika u Vukova (Bior) i Dančićevu. 1455 primi car s Prizrenje i Prizrenje stary i Bihors u Zagorju. Łetop. Šaf. 79. od xvii vijeka dolazi i bez h i sa j mjesto h, ali se i h jos drži. Iz Biora. Starine 10, 20. I od Peći, Hasa i Gusina, od Bihora i od Kolasiina, od ravnoga mjesta Bjelopola. Pjev. crn. 321. Ogled sr. 229. On pokupi sve Gusine redom, Suvodola i Bijora ravna, i pokupi Dragu i Rožaja. Nar. pjes. vuk. 4, 216.

BİHORAC, Bihórca. m. čovnjek iz Bihora: Pri begu Bihorcu Medmed-begu. Rad 1, 177. dolazi i mjesto prezimena: sa j mjesto h. Ciro Bijorac. Rat 98.

BİHORINE, f. pl. selo u Dalmaciji blizu Imoskoga. pišu ga bez h: Biorine. Repert. dalm. 14.

BİJAČA, f. selo u Hercegovini blizu sela Humca. Biača'. Schem. herceg. 1873. 244.

BIJÁDA, f. ime žensko, prije našega vremena. S. Novaković, pom. 44. Može biti od Bičaša. b bi moglo biti kao u Bigla.

BIJAKOVIĆI, m. pl. selo u Hercegovini u Bročnu, „Biakoviči“. Schem. herceg. 1873. 106.

BIJALAK, m. neko mjesto, koje se pomine prije našega vremena, može biti u Ugarskoj. S. Novaković, spom. 125.

BIJANČUZIĆ, m. viđi biočužić, od kojega je i postao: a stoji mjesto o (kao što se gdje gdje govor, „molia“ mjesto, „molio“, kao što se nahodi i apostoa; vidi kod apostoja), a n je umetnuto u jednoga pisca xvn vijeka. Satvori bog dušu, neka ļubi svoga boga i da mu se približa kakono svi bijančužić za najposliđnega, koji tegli verige pristavljene za sobom. M. Radnić 285.

BİJÁNKOVIĆ, m. prezime, xvn vijeka. Od Mikule „Biankovichia‘. M. Bijanković, nar. I. Biskupa „Biyankovichia‘. L. Ľubuški pis. 11. „Bianković“ srea lipa. J. Kavanin 92.

BİJATI, bijām, impf. vidi bivati. samo u jednoj poslovici u sliku prošloga vijeka. Onda pjanac ne pija kad mu vina ne bija. Poslov. dan. 90.

BIJED, adj. vidi bijedan. samo u jednoga pisca prošloga vijeka u pjesmama, koje su pisane za-

19

BIJEDIN GRAD

291

BIJEG

vode. 569. A ja bidan nisam nigda bio toliko
sričan. A. d. Bella, razgov. 12. Utukoše bidnoga
lupeža. A. Kadčić, bogosl. 550. Kad vidje šega
bijedna, uboga, u nevołj pomože ga. I. Dordić,
salt. 374. Koji sam među svijem grešnik naj-
bjedniji. Đ. Mattei 272. Kućnik ako zvat se hoče
vridan, zlo u kući nek ne sluša bidan. J. S. Reł-
ković, kuć. 16. Da sam izrod bijedna porodila.
Nar. pjes. juk. 77. Da si meni bijedan poginu-
155. — tako bijedan, koga čała žitići, može biti
i radi siromašta: Bio si bogat; ali bidan jesi
sada i bit vazda muče. J. Kavašin 393. Želit
neg za žitak što mu je dosti; a što je veće, bi-
jednim dijelit. 379. Mrvu bijednom krati. 387.
Imali smo do sad kako bidni ubozi stati na vrati
milosrda šengova. A. d. Bella, razgov. 47. Mre od
glada oni bidan siromah. 110. Pravo je da svako
mesto svoje bedne prikrmljuje. D. Obradović, b.
124. — *bb*) o duši čovječnjaj: Poznajem da sam
mnoge pute zaigra moju bidnu dušu. L. Terzić
72. Dušu im bijednu zapuštaste. J. Kavašin 336.
Kud hodite na osude bijedne duše jakno vojske?
391. — *cc*) o zemli, kad se kaže mjesto naroda:
Bijedna egipska zemla odahnu. I. Dordić, salt.
359. — *dd*) o živinčetu: Ili mačka ili mačak, zgi-
nuti će bijedni svračak. Poslov. dan. 32. — *ee*)
o stvarima tjelesnim: Ki već biše vrđan nega
Siget bidan i s ním Beć. B. Krnarutić 40. Noseć
(*vjetar*) drva, noseć praha od šengova bijedna poła-
J. Kavašin 142. — *ff*) o radnišu itd.: Sve
je pravo toj zarad ne da patim, još odbijedi
moj da život prikratim. N. Našešković 2, 96. Da-
nas bidni glad me kuha. A. Vitajić, ist. 548. Bi-
jedno umrlo slabstvo naše! J. Kavašin 531. Krje-
post svaka bijedna ostat će srjedu mraka. 542.
Kakva je bedna stvar, kad miad čovek obikne
samovołstvu! D. Obradović, živ. 29. Dici eto bidne
tuge. J. S. Rełković, kuć. 333. — *gg*) staše u
kom stvar zadaje žalost može biti i po tom što
je slaba, nije dovolna, malo vrijedi: o stvarima
tjelesnim: Gdje se na ure oni bijedno obrok jede.
M. Držić 345. A. Život ti darivam; može li se
veće dat? B. Bijed ta darov! 363. Jedva sture
za bijedni odar svoj imaju. J. Kavašin 231. Bi-
jedna ti kola, kad ti nijesu dvoja! Poslov. dan. 6.
tako i o radni: Bijedna to odnjena nevjesta sa-
dašnih! M. Držić 90. Sebi čovjek jamu kopa istuć
zlato, bijedno ufaše. J. Kavašin 56. — *f*)
*Adv.*
u rjeđeno, samo u rječnicima Mikašinu (bidno), Be-
linu (157b 489b) i Stuličevu.

BIJEDIN GRÅD, m. někakav grad u pripo-
vijeci. samo u Vukovu rječniku.

BIJÉDINA VÁROŠ, f. selo u Srbiji u okrugu
užičkom. K. Jovanović, reč. 151.

BIJÉDITI, bijedim, imp. cogere, urgere, affli-
gere, calumniari, isporedi bijeda, od čega, a
postalo. Akcenat kakov je u praes., takj je i u
cijelom imperf.: bijedāh, u 2 i 3 sing. aor.: bi-
jedī, i part. praes. pass.: bījeđen, a u ostalijem
je oblicima svijem kao u inf. i još je i treći slog
dug u part. praes.: bijédêći, i part. praes. act.:
bijedīv, bijedīvši. Dolazi od xiii vijeka (vidi pod
2 prvi primjer), između rječniku u Stuličevu (moe-
rore, dolore vel squalore confici), u Vukovu (ini-
que accusare) i u Daničićevu (urgere).

a. prelazno:

1. navašivati na koga da što učini, urgere; samo
do kraja xiv vijeka: Paky vspisujuts kć němu
molešte i bědešte jego, jako priiti i viděti ih.
Domentijanb 33. Visěh moliti o něm bědits. 57.
Sice bědits ih, glagołe: priiděte, všzradujem se.
Danilo 68.

b. u nevoju uvalivati koga, jade mu zadavati,
affligere; samo u jednoga pisca prošloga vijeka:
Bog ne jadi i ne bijedi na svijetu svoje vjernike.
Živ. is. 173.

c. kričiti prava (znajući ili ne znajući da je
prav), kao potrorati, calumniari; u naše vrijeme:
Ima li on pravo ili me saamo bijedi. Vuk, odgov.
na utuk 5. Kad bih ja pisao s onakijem mislima
i želama, kao što me bijedi. Vuk, odgov. na laži
26. Ta dva laživa svjedoka što me pravu bijede
i potvaraju. S. Ľubiša, prip. 203. što tko bijedeći
koga iznosi na n, ono može biti izrečeno na akus.
s prijedl. za: Pa ga Turci se bijedili koje za
što i globlavalı. Vuk, nar. posl. 54. ili u instr.
Neka car ne bijedi takim čim sluge svojega. Đ.
Danićić, 1sam. 22, 15,

2. sa se: a) pasieno, cogi, nagnanu biti, ispo-
redi pod 1, a.; samo xiii rijeka. Ne obrazom
ni različijem, tri bogy bědim se razuměvati.
Domentijana 236. — b) refleksivno: aa) udrža-
cati se: cohibere se. Da udije šaje (bog) triske,
kad na sržbu ki ga užiže, nestalo bi jur triskova:
malo da ne sebe bidi, budu prepin milosrja, kad
grišnika koga vidi od produći grišna rja. J. Kav-
vin 538. — *bb*) zatezati se, retractare: Koliko
mož brže sadašnu teškoću otresi od tebe i linosti
ložcu, jer ništar ne prudi dugo se biditi. A. Geor-
giceo, nasl. 317. — *cc*) biti u nevołi, se affligere;
Već s ljudmi ne besjedi, neg se u vijcke muči i
bijedi. J. Kavašin 461.

BIJEDNICA, f. mulier afflicita, žensko čełaje
bijedno', nevołno, nesrečno, jadno, jadnica. samo
u Stuličevu rječniku.

BIJEDNÍK, m. 1. vir afflicitus, čovjek bijedan',
nevołan, jadan, jadnik, od prosuča vijeka, iz-
među rječnika samo u Stuličevu. O čovjeku koji
se mući u paklu: Nije moć brojit sve bijednike.
J. Kavašin 447. o čovjek bolesnu ili izrašnenu:
Bijednik oni odgovori. Živ. is. 65. Izvadi dva pi-
neza, poda ih naredbeniku govoreći mu da bude
pjestovat onoga bijednika. 106. — 2. koji koga
bijedi, calumniator, isporedi napasnik, opadnik.
samo u Vukovu rječniku.

BIJEDNINSTVO, n. vidi bijednost. u jednoga
pisca prošloga vijeka u sliku: K'o u pripuklom
sirotinstvu ne će ispuštat svakim hipom duša uz-
dahe, i u bijedninstvu probivati šetrijem šipom
sре. J. Kavašin 428.

BIJEDNOST, bijednosti, f. miseria, nevoła. Od
xvii vijeka, između rječnika samo u Belini (ca-
lamitas 157b); ima i u Stuličevu ali iz ruskoga.
Žalost němu lisca kažu, bidnost tokoj. M. Gaza-
rović, ļub. 65. — u prenesenom značenu, coll. mi-
seri, nevołnici. Bijednos tješi, mili uboštvo, crkvu
redi, dijeli almoštvo. J. Kavašin 325.

BIJÉDÊNĚ, n. calumnia. isporedi bijediti. samo u Vukovu rječniku (accusatio iniqua).

BIJEG, m. fuga. -ije- je po južnom govoru od
starijega -e-, mjesto čega je u istvoćnom -e-, u za-
padnom -î-. Akcenat se mijenja u loc. sing.: bijegu
(ist. běgu, zap. bigu), i gen. pl.: bijégā. Dolazi od
xvi vijeka (vidi primjer M. Vetranica), između
rječnika u Belini (332b), Bjelostijenčevu, Stuličevu
i Vukovu. — Od kor. bhag, obraćati, obraćati se,
hitjeti. — 1. Bez zatvora se i bijega ova napas ri-
jetko pridobude. B. Gradić, djev. 36. Od strašnoga
zavijevanja svak se straši, svak uklaja, doma
bijegom svak zatvora. Đ. Palmotić, christ. 365.
Mučno je sredu snijega tijera tjerut šuticu hitbi
bijega. J. Kavašin 6. Ako od nih bijeg pospišim, taj
cas mene stigom stignu. 407. Ne bi se mogao od
take sile izmacknut bijegom. F. Lastrić, ned. 140.
Bižeč ide bliže i u bigu smrt dostiže. V. Došen 182.

*

BIK

300

BIKOVAC

kôvâ; kad je u gen. sing. bîka, u onda ostaje
takî, osim roc. sing., gdje je moglo biti bîše, i
gen. pl., kuj kad je bez -ov- može biti da glasi
bîkâ, a kad ima -ov- ondu se ne mijena nego
su i oba zadnâ sloga duga: bikôvâ. — i- je od
staroga y. — Dolazi od xiv ili xv vijeka (rivi
prvi primjer), između rječnika u Mikaļinu, Bje-
lostijenječu, Jambrešićevu (97b), Valtiğiniju, Stu-
lićevu (u koji je uzeto iz ruskoga) i Vukoru. —
Postaņem misli se da je od kor. buk, bukati: ali
se o tome može samiati radi lit. bûlius, i toga
radi može biti od kor. bhu, od kojega je biti
(budem) i bujan, tako da bi prozran bio po sili
scojoj. — 1. U pravom značenju: Ustruži byku
ots rogov. Starine 10, 126. Dva bika u planini,
kad ih јuven bijes uhiti, ovi onega ište ubiti.
I. Gundulić 538. Meu nami... nosklad sika, ko
zavadna meu dva bika. J. Kavaņin 406. Pod bi-
kom june tražiti. Nar. posl. vuk. 251. u bajahu:
Ustuk biče; tu ti mesta nema. M. D. Milićević,
živ. 1, 93. — 2. voděni bîk, bukacac, ardea stel-
laris. G. Lazić 65. Vuk, rječ. 47b. 69a. J. Paneći,
zool. 206.

2. BÎK, bîka, m. scapus; isporedi bačva. Akc. u acc. i voc. sing. kao u nom., u srijem ostalijem oblicima kao u gen. i jos su u gen. pl. oba zadnâ sloga duga: bikôvâ. — Dolazi samo u naše vrijejeme, između rječnika samo u Vukoru (gdje se dodaje da se govori u Srijemu). Postaņem će biti od maß, bök, hodla. — Tako se zare u Srijemu lu-kora proraška. Vuk, rjec. 25a. i u Srbiji. Ł. Kovačević. ali i drugo: Nen (tautulin) se pložovod bukovi, igelkolben, dornäpfel. G. Lazić 110. Bik je stablo nošen bez lišće,.. koje nosi na svom vrhu usamłen evet ili povije cvetova sastavljenih u... grozdo...; scapus. J. Pančić, flor. biogr. 7. 431.

1. BÎKA, m. taurus. upravo augm. od bik (tau-rus), ali dolazi kao i bik. Akc. se mijena u gen. pl. bîkâ. Dolazi od xvii vijeka, između rječnika samo u Vukoru. 1. a pravom smuslu: Bika kada se čini lov vazda se vraća k vratom od kuda je izaso na trgoviste. M. Radničk 274. Bika mora tokađer imati siroku glavu. I. Jablanci 117. Ob-kolili se mene junci mlogi; bike pribile obissnule su me. I. Velikanović, upuć. 1, 167. Ili daje svog za biku junca. J. S. Rełković, kuć. 191. Ona (crana) odmah pane na biku... uhvati biku za uši. Nar. prip. bos. 1, 31. u bajahu: Ustuk bika! M. D. Milićević, živ. 1, 108. 113. — 2. zwak ne abu od zrjezda, taurus: Kad kalendar ukazuje biku. J. S. Rełković, kuć. 79. Kad je misee u zlameńu bike 135.

2. BÎKA, f. ridi majka, mjesto koje se govori kao nena. u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukoru, gdje se dodaje da se govori u Bosni osobito po varošima. Postaņa tamna, može biti od tur. bik, gospodar. Zapale (Tureci) kuće (svoje) i sve što su imali sagradeno tako da su marili sebe, djecu i bike ostaviti pod vedrim nemob. Nar. prip. bos. 1, 82.

3. BÍKA, f. luzula DC. u jednoga pisca našega vremena, u koga će biti pogriješka ie mjesto i: bieka. Šloser-Vukot. flora 1162. Postaņem može biti od sr. šem. binz. isporedi bikovina.

BĪKĀR, Bikára, m. prezime, u naše vrijeme,
postaņem isto što i bekar, koje vidi. isporedi bi-
karija. T. Bikar. D. Avramović, sv. gora 271.

BĪKĀRIJA, f. vidi bekarija, od čega je i po-
stalo promijenivši na i. Od xv vijeka. Zakonb
od mesa, ko se prodaje na bikariji. Stat. pol. ark.
5, 294. Ode na bilu subotu da kupi što god na
bikariji k uskrsu. J. Banovac, pripov. 119. Slu-

šate li, judi, koji srtate oko tudih vrata kao psine
oko bikarije? 186. Psosti rigati po krčmam i po
bikariam. I. J. P. Lučić, razg. 5.

BIKÁRITI, bikârîm, impf. raditi radûn me-
sarsku, bikarsku. xvii vijeka. Oni ki bikare, da
nimaju bubrigov odkidati. Stat. pol. ark. 5, 305.

BIKÁRLUK, m. radna mesarska, ,bikarska'.
prosloga vijeka u jednoga pisca. Ovi zanat biše
tada pogrdan, kako sada kod nas bikarluk. A.
Kacić, kor. 52.

BĪKĀRSKĪ, adj. što pripada ,bikarima', me-
sarski. prosloga vijeka. Laskati krv po bikarskih
paninah. J. Banovac, prip. 184.

BIKICA, f. luzula DC. isporedi pod 3 bika. u
jednoga pisca našega vremena, u koga će biti
pogriješka ie mjesto i: bieka ili biekica. Šloser-
Vukot. flora 1162.

BIKIĆ, m. prezime, u naše vrijeme. Maksim
Bikić. Rat 140.

BĪKĪNĒ, Bikinā, f. pl. selo u Srbiji u okrugu
požarevačkom. K. Jovanović, reč. 5.

BĪKLA, f. mlijeko smijesano s vinom. u Dal-
maciji. M. Pavlinović. Može biti od tur. bûklû,
bûklû, uskano, sastarłoeno što droje i više.

BĪKLITI, bîklîm, impf. miješuti cino s mli-
jekom u Dalmaciji. M. Pavlinović. Postaņa ko-
jega je bikla.

BIKÍNÍVATI SE, bikanîvâm se, impf. assuescere,
ridi binkuti se, samo u Stulićevu rječnika.

BIKNÚČE, n. assuetudo. samo u Stulićevu rječ-
niku (usus; habitus), gdje ima i ,biknenje'.

BĪKNUTI, bîknêm, impf. assuescere, obatici.
basi staji mjesto v, kaje se promijenilo kao i bâbiti.
Postaņa kojega je náviknuti, svîknuti; ridi kod
náviknuti. Od prosloga vijeka, između rječnika
u Stulićern i u Vukoru, u oba samo sa se. —
1. neprelazno. Kako tko nikne, tako i bikne.
'poslov. dan. 41. — 2. sa se: a) refleksieren sa sub-
jektom, kao naprijed bez se. samo u Stulićevu
rječnika. — b) bez subjekta. Kako ti se bikne?
omodo vales? samo u Vukoru rječnika, gdje
se dodaje da se tako govori u Dubroeniku.

BĪKOLITI, bikolîm, impf. adulari, u naše vri-
jeme, u Dalmaciji, prelazno: ,bikoliti, mazati koga
rječima'. M. Pavlinović. Postaņem će biti u srezi
sa objekoliti (saletjeti) i s bikoita i bikuša (koje
ridi) i s rus. bikuša (varalica), a od kor. bha,
sjati, od kojega je i bio, bijela: od sjati lako je
moglo značene preći i laskati i varati.

BĪKOŇA, m. augm. bik, taurus. Ł. Kovačević.

BIKOTA, m. ime bijelu volu u zagoneci: Kad
legne bikota, niko da može krenuti, dok ne
dođe galeša, a kad dođe ovaja, niko ga ne krenu
već bikota. Nar. zag. nov. 39. odgonetłaj: dan i
noć. Postaņe vidi kod bikoliti. isporedi bikuša.

BĪKOTĪNCI, Bikotinâcâ, m. pl. selo u Srbiji
u okrugu požarevačkom. K. Jovanović, reč. 141.

BĪKOTĪNSKĪ, adj. što pripada selu Bikotin-
cima. Bikotinska obština. K. Jovanović, reč. 141.

1. BĪKOV, adj. taureus. samo u rječnicima
Ejelostijenječu i Stulićevu (u koji je uzeto iz rus-
koga). isporedi bičji.

2. BĪKOV, m. prezime, u naše vrijeme. P. Bikov.
Nar. pjes. petr. 1, 351.

BIKOVAC, Bikovca, m. 1. ime muško xiv vi-
jeka. Dêds îmb Bykovčs. Glasnik II. 12, 8. Bi-
kovčs. 75. — 2. selo u Hrratskoj u podžupaniji
varaždinskoj. mješani govore kajkavski Bikovec.
Schem. zagr. 1875. 127. Pregled 47.

BIKOVANE

301

BILI

BIKÒVÂNÈ, n. vita tauri. isporedi bikovati.
samo u Vukovu rječniku.

BIKÒVATI, bikujèm, împf. taurum imitari,
živjeti kao bik. samo u Vukovu rječniku.

BIKOVINA, f. viburnum. isporedi bika pod 3.
od koje je i postala. samo u Stulićenu rječniku
i u jednoga pisca našega vremena. B. Šulek, im.
15. u posèdnega je i nekaka jabuku. u tom zna-
čenju govori se u Hreatskoj.

BIKÒVIT, adj. n. p. vo, bos taurus. a naše
vrijeme, između rječnika samo u Vukoru, gdje je
i značene kako je starljo, vala da se govori o
juncu još neujalorčenu ili o eolu dobro neujalor-
lenu. u Hreatskoj se govori ,o muškom teletu.
P. Brantner. isporedi bakovit.

BIKUJINA, f. někaka jabuka u Hreatskoj. B.
Šulek, im. 15. isporedi bikovina.

BĪKUĻA, f. cirrus, vitica, najviše u pl. bikule.
Akcenat se mijena u gen. pl. bīkūļā. Samo u J-
auku rječniku. Postaćem može biti od tur. byjyk,
byk, brk.

BĪKUŠA, f. 1. íme bijeloj occi. — 2. žensko
koje se umilaca, koje laska, adulatrix. — Gorovi
se u Dalmaciji u oba značena. M. Pavlinović.
Postaņe vidi kod bikołiti: značene korijenu sjati,
bijełeti se, drži se pod 1 (vidi i bikota), a pod
2 je prešlo u laskati, koje je i u bikołiti. ispore-
di bija.

BĪL, f. festuca, trun. isporedi bila f., s kojom
je i postaņa istoga. Samo u jednoga pisca xvi
vijeka. Na ovu priliku od bili i od grede. Postila
1562. 109.

1. BĪLA, f. montes continuin, vidi bilo istoga
značena. Samo u Vukovu rječniku, gdje se dodaje
da se govori u Šumadiji.

2. BILA, f. ime žensko, prošloga vijeka. Bila
Miškova. Bud. spom. glasn. n. 3, 77. i može biti
da je po zapadnom gororu (na istom mjestu ima
i slipčev). isporedi Bilić.

3. BĪLA, vidi bilak.

BILABER, m. tursko ime u jednoj pjesmi. biče
pokvareno od Dilaver. Bilabere, draga slugo moja.
Nar. pjes. mar. 147. u istoj pjesmi u dat. grije-
kom Bilaberi: Tad govori Bilaberi slugi. 147.

BILAČ, m. dva sela u Slavoniji u požeskoj
podžupamiiji: Veliki i Mali Bilač. Samen zagr.
1875. 41. 44. Pregled 90. 92. -i- će biti po za-
padnom gororu mjesto južnoga -je-.

BILAČINA, f. něko mjesto u Srbiiji u Sevij-
nici. Živa u Bilačini. Srp. Nov. 1878. 460.

BĪLAH, arapski billāh, boga mi: Bilah tespil
ne primječujn Tale. Pjev. crn. 229. najviše dolazi
iza druge riječi arapske istoga značena: vallah-i-
billah: obje bez h: Vala-i-bila, dok uzjašem mo-
gega brnaša a potegnim sabju, ja ču sam udariti
na 500 uskoka. Vuk. nar. pjes. 4, 462. prva sa j
mjesto h: Valaj-i-bila, baš sam to hteo da izrek-
nem. Nar. prip. vuk.² 257. obje sa j mjesto h a
bez i među sobom : Valaj bilaj! ako me bude pre-
vario, danas ca ga rezil u ĝenetu ičiniti. Nar.
prip. vrč. 55. prva sa h mjesto v: Halaj bilaj,
kaurin nijesam. Nar. pjes. vuk. 5, 513.

1. BĪLAJ, Bilája, m. vidi Bjelaj.

2. BĪLAJ, vidi kod bilak.

BILALM, m. něm. Wilhelm. xni vijeka. Gos-
podin Bilalm. Mon. croat. 10. isporedi Bilam, Bi-
lem.

BILAM, m. něm. Wilhelm. xni vijeka. Gospodin
Bilam. Mon. croat. 3. 4. s. isporedi Bilalm, Bi-
lem.

BILAN, biona, adj. u jednoga pisca prošloga
vijeka a pjesmi u značenju nepoznatu o duždu mle-
tačkom, i u Stulićenu rječniku, u kom je pauper,
egenus, bez potvode. Izdržit iz ust cara siona Novi
i kra]stvo od Morije na očiju dužda biona. J. Ka-
vaņin 386.

BĪLCE, n. dem. bilo (planinsko). isporedi bilo
pod 1. Ovu pritoku razdvaja od něga jedno bice
planinsko. Otaġb. 4, 556.

1. BĪL̄E, f. pl. adj. 1. selo u hrvatskom pri-
morju blizu Sèna. Schem. segn. 1871. 17. po za-
padnom gororu stoji i mjesto ije. U ili na Bili(h);
a susjedni čakavei govore: u ili na Beli(h). M.
Butković. — 2. golo brdo kod Graca u Herce-
gorini. Schem. herec. 1873. 83. je li i němu akce-
nat kao predćemu selu, ne zna se za cijelo.

2. BĪLE, f. pl. u zagoneci, samo u nom.. Otd
ido sāk[êc-māk]êc, i na putu mu šile-bile; šile
bile boga mole da sāk[êc-mak]êc nogu slomis. Nar.
zag. nov. 105. odgonetaj: krmaća s prascima.
isporedi bilo.

BILEČ, m. chrysanthemum. u Stulićenu rječ-
niku. calendula arvensis L. Čas. čes. muz. 1852.
2, 47. isto i calendula officinalis L. B. Šulek, im.
15. isporedi bilica. i će biti samo po zapadnom
gororu mjesto južnoga je.

BĪLĒĆA, f. planina i pod nòm našeleno mjesto u Hercegovini blizu Trebiņa. pomine se od xv vijeka, a toga se vijeka pisalo i e mjesto i, oboje od staroga če. postaćem od bio. bijela. Łudi od Beleće i odb. Vrba ma i odb. Trebiņa. Mon. serb. 347. Odb. Bileće. 349. Bivši ga opet srio kraj Bileće. J. Palmotić, dubr. 117. K Ļubomiru putovaše, otkli opeta u Bileću i Crnicu naprijed hode. 173. Iz pl(anine) Bileće. Zeml. bos. 3. Poče kupit svojo silnu vojsku... ravnu Planu i Bileću malu. Nar. pjes. vuk. 4, 438. Eto silne na Bileću vojske, na Bileću tabor učiniše. 5, 355. Trebišnička izvire is-
pod brda blizu Bileće. V. Bogišić, zbor. 422. mjestu se ime govori i u srednem rodu Bileće u naše vrijemc: Člavno mjesto jest Bileće. Glasnik, 48, 27. Od Bileća Ahmeta Hašijća. Nar. pjes. vuk. 4, 436. Na Trebiņu i na Gacku ravnu, na Bileću i na Korjeniću. Osvetn. 38. 88. isto je mjesto biti u jednoga pisca prošloga vijeka griješkom sa ać-
mjesto -će-: kamo knesi od Grahova, gospodari od Klobuka, Ļubuškoga i Kosova, al Bilača. J. Kavaņin 231.

BĪLĒĆE, n. vidi Bileća.

BILED, m. selo u Banatu blizu Temševa.
Bileds. S. Novaković, pom. 125.

BILELM, m. nèm Wilhelm. xni vijeka. Gos-
podinu Bilelmu. Mon. croat. 4. isporedi Bilalm,
Bilam.

BILENSKI PODI, m. pl. selo u hrvatskoj kra-
jini blizu Jablanca. Schem. segn. 1871. 21.

BILĒNZUKA, f. vodi belenzuka. a) naručvica:
Te jej snima. sa ruku zlatne bilenzuke. Pjev.
crn. 96. b) okoei na ruku: Na ruke mu meće
bilenzuke, a za grlo singir gvožde teško. Pjev.
crn. 213.

BILETIĆI, m. pl. selo u Hercegovini u Broćnu.
Schem. hereeg. 1873. 106.

BILETIĆKI, adj. što pripada selu Biletićima.
Biletićko poje. Schem. hereeg. 1873. 104.

BĪLI, dolazi u pjesmi dodano sprijeda riječi
bijur a značena i postaņa neznana: može biti
da je kao početak riječi bijur udrajen; a kako
Vak (nar. pjes. 1, IX) misli, može biti da je po
turski uzelo od ,bijeli'. Jedna gora od bili-bijura.
Nar. pjes. vuk. 1, 337.

BIŽEGATI

309

BIŽEVITO

viti a pod mojom pod vrendijom kulom, ... treći
cu ti megdan ostaviti pred Kunarom u polju Ko-
taru'... Spustiše se u polje Kotarsko ali Kino
došo' na bijegu. Nar. pjes. vuk. 3, 107. 112. Dokle
krału sitna kniga dode od turskoga cara česti-
toga: ,kupi, kraje, silovitu vojsku, ajde š home
na polje Kijevo'. Ne zna kraje ku(d) će okrenuti,
al će mjesto harat' Smederevo, al' će caru iti na
bijegu. Pjev. crn. 120. ,O Ivane, prva srećo moja'
ne kup' svata, ne trošider blaga, veće kupi tri-
deset junaka, po izboru boleg od bojega, ... pa
me čekaj u Prolom-planini'. ... Krenuše se kićeni
svatovi uz Primorje kroz Prolom planini... Kad
devojka na bijegu dođe, ona vihnu iz grla bijela:
,de si, Ivo? nide te ne bilo! odvede me alajbeg
Mehmede'. 3, 193-197. - *kao bijeg pod 8:* Vidđe
krajevstvo mi jere daje svetaa crškvi na godište
po 12 ždrčba pastyromi bělěgu, togo radi pri-
ložiħb vlahe, i pasi kobić crškova otč crškvniħbi
vlahb, da pasu kobić crškove ničto. Mon. serb. 61. -
*Mjesto pod nivama u Srbiji u vračarskom srezu blizu
Biograda, pl. Belege. M. D. Milićević, srb. 68.
opšt. 5. Glasnik 19, 103. Niva na Belegama. Sr.
Nov. 1867. 236. 1874. 426.

BIŽEGATI, b. između rječnika samo u Stuliću, gdje je
notare, signare, ali tome značuću nema poterde,
nego se u Dulmaciji govorij part. praet. pass. bi-
legan, kao šuren, vezen: Biligane papuče, svako-
jako našarane, navezene. M. Pavlinović.

BIŽEGOVANE, n. significatio. od prošloga rivjeka, između rječnika samo u Stuliću (signatio, notatio'), isporedi bilogovati. Kako se bude ispunilo bijegovane vazma zakona. Mojzesova u smrti (Isusovoj). Živ. is. 143.

BIŽEGOVATI, biļegujem, *impf*. significare, zna-
čiti. *prošloga vijeka* u jednoga pisca i u rječ-
niku Stuličevu (notare, signare, adnotare, signi-
ficare'). Sjeme biļeguje rijč' usijanu u dobra srea.
Živ. is. 86. Ove sve strahoće prorokuju i biļeguju
bijede. 138.

BIŽLENE, n. coll. vidi bije. u jednom rukopisu
prošloga vijeka, u kom mjesto -ne stoji grijekšom
- ne, i u Stuličevu rječniku (biļenje, olus'). A
gusari poznaju svakoliko drobno ,biļeņe'. Nar.
pjes. mikl. beitr. 1, 44. Nar. pjes. bog. 59.

BIŽLEŠCA, f. dem. biļega. samo u Stulićevu
rječniku, za koji će biti i načinena.

BIŽLEŠČAC, biļešca, m. dem. biļežak. samo u Stulićevu rječniku, za koji je bez sumne i načineno; isto je tako u nemu načineno i ,biļežcak', s gen. ,biļežkač'.

BIŽLEŠČIĆ, m. dem. biļežak. samo u Stulićevu
rječniku bez poterde.

BIŽLEŠKA, f. signum, nota, isporedi bijega,
bijeg. š stoji mjesto ž, kad je pred k, za to je u
gen. pl. biļežākā. neki pišu ž i pred k. Postaćiem
može biti dem. od bijega, ali se govori kao i sama
bijega, te može biti i od biļežiti. - Dolazi od
prošloga vijeka, između rječnika u Belinu (scho-
lium 576b), u Stuličevu (parvum signum, vulneris
cicatrix), u Vukovu (merkblatt im buche, nota,
s dodatkom da se tako govori u Boci). - 1. kao
bijeg pod 1: Beleška monastirska do četvrtoga
potoka. Glasnik 25, 72. - Biļežka razdijeļena
(Hrvatska) bijaše bana i župana. J. Kavanin 282.
Granice... zovu se .. između gajeva biļežke. V.
Bogišić, zbor. 433. - 2. kao bijeg pod 2: Voy-
nici jednoga kraļa imadu na sebi koju bilišku,
po kojoj se poznaju koga su kraļa vojnici. Tako
virovaņe jest jedna biliška pravovirni krstjana. J.

Filipović, prip. 1, 50. — 3. *kao* bijeg pod 3, *a*,
*a*: što se metne u knigu kad se čita, da se zna
mjesto; isporedi zaloga: Nekakav pop u selu dođe
da služi leturđiju, pa nađe jevandeljne onoga dana,
a za biļešku stavi jednu tanku voštanu svijeća.
Nar. prip. vrč. 63. — *kao* bijeg pod 3, *a*, *bb*.
znak koji oda šta prione na čemu, kao kad se
piše itd.: Slovo učiniti... s akcentom Nisam ili ti bi-
ližkom danutja. F. Lastrić, test. xii. Nisam nigdi
nad slovi biližke uštao. A. Kanizlić, utoć. xxvii.
Za to sam za bilišku metnuo ona dva nabadka.
M. Zoričić, arit. 42. Gdi je ova biližka — V.
Došen III. On biližku nađe meku razmazanu do
dušeku. 76. — 4. *kao* bijeg pod 4, *b*: Tu su oba
mejdan utvrđila: od čadora do Kunar biļežke.
Nar. pjes. juk. 261. — 5. u knizi što se zapiše
uza što u kratko da bi se dopunilo i jasmje bilo,
annotatio (*kao* bijeg pod 7): Biližka od mlade
krave. I. Jablanci 120. Na biližki § 30 piše ovo.
A. Kanizlić, kam. 7. Da ne propusti (*pisac*)
reče biļežke ovi sinod, dvi stvari biļeži. 284.

BIŽETAK, biļétka, m. hyp. bił (bijel). u Lici.
Akc. u gen. pl. biłetāk. Mali suknen biłčić, čim
se djeca u kolijevci pokrivaju, zovu majke (u Lici)
biłetkom. J. Bogdanović.

BIŽETINA, f. augm. bił (bijel). u naše vri-
jeme, između rječnika samo u Vukovu (s dodatkom
da je Vuk čno u Hrvatskoj). Akc. u gen. pl.
biłétinā, a samo je i zadvi slog dug i gen. sing.
i instr. sing. biłétinē, biłétinom. — Sjao s końa
Golotinā (Use, na ņeg baca staru biļetinu. Nar.
pjes. mar. 119.

BIŽEVAČ, Biļevea, m. ime mjestima: a) selo
u Hrvatskoj u podžupaniju naraždinskoj; bišu
ga kajkarski, Biļiveč'. Pregled 136. i, Biļeveč'.
47. i, Beleč'. Schem. zagr. 1875. 127. u posled-
nem je obličju otpalo w pred c. po kajkarskom
gororu e iza b, a mjesto šega i može biti po za-
pudnom i po južnom gororu. isporedi daše pod
b i biļa. — b) u Srbiji u okrugu kruševačkom
riko mjesto pod šumom: Zabran na Biļevcu. Srp.
Nov. 1875. 737 — isporedi Belevac.

BIŽEVATI, biļujem, *impf*. vera dicere, istinu
govoriti. samo u jednoga pisca xvi vijeka. Od
bił, istina. Njeke su razumne i pune mudrosti,
a njeke bezumne, ke goje ludosti: biļuju i lažu...
i druma dva kažu človječjoj naravi. M. Vetranić
2, 101.

BIŽEVINA, f. ime mjestima: a) selo u Hrvat-
skoj u podžupaniju delničkoj. Schem. segn. 1871.
74. Pregled 14. — b) neko mjesto pod šumom u
Srbiji u kruševačkom okrugu. Sr. Nov. 1867. 267.
— c) pl. Biļevine, selo u hrvatskoj krajini blizu
Seńa. Schem. segn. 23. Razdajel. kraj. 29.

BIŽEVINE, f. pl. vidi kod Biļevina.

BIŽEVIT, adj. verus, istinit. samo u Stulićevu
rječniku. isporedi biļevito i biļovit. On je na bi-
levitomu svijetu a mi smo na laživomu. Stulić
1, 26b.

BIŽEVITO, adv. certe, vere, doista. samo u
jednoga pisca xvi vijeka. isporedi biļovito. Od
bił, istina. Ako bi ovi prorok bio, znao bi bije-
vito koja i kakva žena jest ovaj. N. Rańina 188b.
luk. 7, 39 (siret utique). Biļevito jesam istinome.
204. rim. 8, 38. (certus sum enim). — u istoga
pisca i za lat. vero i onda kad znači a, pak
(isporedi stanovito): On biļevito primivše odzrivi
ngea. N. Rańina 159. luk. 14, 4 (ipse vero). Po-
doše njeki na selo svoje, a njeki biļevito na ra-
bote svoje. 166. mat. 22, 5 (alius vero). Pođu koji
dobra budu činili u uskrsnutju života, a oni bi-
levito, koji zla budu činili, u uskrsnutju osuđenja.
226. ioan. 5, 29 (qui vero).

BІЛЕЖІВ

311

BІЛОVATEŁ

u prvašna vrimena puk razumio je latinski. A. Kanižić, bogoł. 65.

4. značneće koje je pod 2, preneseno na pisaše u općе, kao pismom pomožni ili pomožni: a) objekat u akus.: Dva mirakula ili biližim. I. Ančić,ogl. 53. Ova prokletstva biliži Baronio. A. Bačić 29. Sv. oči biležeč ovi dogođaj govore. S. Pavić, ogled. 182. Od tri vrste biliže bogo-slovci mir. J. Banovac, razg. 178. Što starina pro�va žižku i tvrdini graška u kuvažu biliži. J. S. Rejković, kuć. 119. — b) objekat cijela rečenica privezana riječju da ili relativnim što: Još više biliži Anaklet da tko nađe pismo... dužan je tajiti. J. Banovac. razg. 255. Od potrebe je odve biližiti za priproste što će reči istorija. A. Kanižić, kam. 52. — c) osim objekta u akus., koji je to, stoji i rečenica privezana riječju da: To isto od sviju dobrih јudi svoje pismo i ostale k'nige biliže, da vazda u svih dilih svojih pred bogom hodaju. A. Kanižić, užr. 189. Od kálâmša to biliže stari da od mlada debla ne vajadu. J. S. Rejković, kuć. 141. — d) bez objekta, koji se razumije iz ostaloga govora: Ostavi, kako sv. oči bileže, svima krajem priliku. E. Pavić, ogled. 179. Na svaki način, kako biliži Niceta, jest progonio nega. A. Kanižić, kam. 3. Ne zove se, kako biliži aposto, misnik po redu Aaronovu. I. Velikanović, upuć. 321. — e) sa se: pasivno: Ovi kraje ne učmi velike stvari, koja vi se imala biližiti. A. Kačić, razgov. 77.

5. assignare, destinare, određirati; upravo značne, koje je pod 1, zncto u tom smislu; isporedi naznačivati: Bělěžili smo i dali smo tuj kuću. Spom. sr. 2, 33.iko ste vi da stavlate vrijeme bogu i biležite mu dan? M. Radnić 495. Zadovolji ono što ima učiniti. Pravdonoša 1852. 2.

6. significant, pokazivati što znak mu budući i sobom ga zamjeućući. isporedi biležati. a) n. tjelesnom smislu: Gdi Aspalata blato lezi u Sodome strene krilu, s lčutijem valim koje bileži priutogova ogna silu. Đ. Palmotić, christ. 133. — b) u umnom smislu: Vjernes i pobrinutje za prijateљa u to doba bileže nesumerno žestoku žuvab. Đ. Mattei 311.

BІЛЕЖІВ, adj. insignis, gravis, znamenit, znan, što mnogo znači, kao da bavi vrijedno biło biležiti. u jednoga pisca prošloga vijeka. Držan jest od svoga obetaće oli od ugovora; a tad, ako stvar bude biližna, bit će držan izvršit ga za smrtni grih. Turl. blago 2, 95. — Adv. bileživo, aperte, kao očevidno (isporedi biležit.) u istoga pisca: Tko ovako govorii, uzima u tašto ime bože i krati biliživo najveće pošteće što mu jest dužan, jer prilikuje istinu božanstvenu žudskoj istinki rivoj i laživoj. 90.

BІЛЕЖІВО, adv. vidi kod bileživ.

BІЛЕŽJE, n. vidi biłeg. u naše vrijeme, između rječnika u Stulićevu i Vukoru. Zlo biležje, svud ramorje, aoh pope! Nar. pjes. vuk, rječ. dodat. i čim se vraća (isporedi biłeg): Da dobavi biłe i biležje: kose s glave od dvanaest Stana, imbrisima od devet Marija, svake svile od sedam terzija, a šest krpa od šest udovica, i jabuku vjerenе devojke. Nar. pjes. vuk. herc. 61.

BІЛЕŽNICA, f. meta. isporedi biłeg i bilega. samo u jednoga pisca prošloga vijeka. Pero moje, veće ne prši oko zvijezda svih država, neg na mjesto sleti i vrši, biležnica gdi ti je prava, gdino je tvoj cil poglaviti. J. Kavaņin 333. u istom smislu može biti da je i na ovom mjestu u istoga pisca: I kraj Jova sinu pticu rastri i mjesec po ne sridi, klade sebi biležnicu, bio i rumen ov

se vidi zlamen, da mu restu sreće, kada k nebu oči meće. 282.

BІЛЕŽNĪK, m. notarius. u naše vrijeme. isporredi biležilac. Stola banskoga biležnik. Vuk, nar. pjes. 2, 653.

BІЛЕŽOVATI, biležujem, impf. significare, javlati. u jednoga pisca prošloga vijeka u jednom mjestu. Ivan glaseć da se svak pokaje od grjeha i da spravi se primit gospodina, koga došašeće i krajevaće biližuć („bilizuje“). Živ. is. 48.

1. BĪ:ICA, f. mali, bił'. xvii vijeka, između rječnika samo u Mikałinu (15a. 767b). Akcenat ostaje, samo je i zadnji slog dug u gen. i instr. sing.: biłicê, biłicôm, i oba zadna u gen. pl.: bîlicê. Jednu samu priprostu biłiu od oštre vune. B. Kašić, fran. 83.

2. BĪICA, f. dem. bła (drvo). Akcenat ostaje, samo je i zadnji slog dug u gen. i instr. sing.: biłicê, biłicôm, i oba zadna u gen. pl.: bīłicê. Od prošloga vijeka, između rječnika u Stulićevu i Vukovu. Dub, kad snažan težak razcijepi ga u biłice i razbitke, ne ostavlja ni biłega da je bio. B. Cuceri 10. Pritakne nešto biłica. Dubrovnik 1870. 10.

BĪLIĆICA, f. dem. biłica pod 2. samo u Stulićevu rječniku.

BĪLIĆ, m. prezime; u naše vrijeme. Rat 45.

BĪLIN, adj. što pripada volu bła. samo u Vukovu rječniku.

BĪLIN, adj. što pripada kozi bła. samo u Vukovu rječniku.

BĪLINA, f. vilis herba. samo u Stulićevu rječniku. bez potrde.

BĪLINKA, f. vidi biłina. samo u Stulićevu rječniku. bez potrde.

BĪLKA, f. herba, planta, struk biła. Akcenat se mijeha u gen. pl.: błaškă, a samo je i zadnji slog dug u gen. i instr. sing: biłkê, biłköm. Dolazi od XVI vijeka između rječnika samo u Vukovu i Danićićevu. — a) struk biła osim drveta i trave (vuli biłe pod 1): Obrete biłku („bilku“), i postavi ju na udéh i isuši ihb. Glašnik 10, 228. Svaku biłku poł-ku... i svaku travku połsku. D. Danićić, lmoj. 2, 5. — b) struk biła, u koje se uzima i drvo i trava (isporedi biłe pod 3): U kori sviju biłaka. J. Pančić, bot. 3. Prve dve osobine razlikuju biłku od minerala. J. Pančić, flor. biogr.² 2. tako kao da je i u narodnoj pjesmi: Javorov momak, javorova biłka. Nar. pjes. vuk. živ. 12. — c) biłka pod a. misli se sitna, gola, suha, i po tom se govorii: Suh kao biłka. Nar. posl. vuk. 29a. Nema drva ni jedne biłka. Vuk, rječ. 267.

BĪLKΟ, m. phytonomus Schönh. J. Šloser, kor. 636. 723. gdje će biti i načinjeć ime.

BĪLNÎ, adj. plantarum, u naše vrijeme u kniževnika. O zakonima biłnog razvića. J. Pančić, bot. 1. isporedi biłski.

BĪLÖBER, m. qui herbas legit, koji biłe bere. u Srbiji po nekim krajevima o sv. Jovanu: Sveti Jovan biłober. S. Pelivanović. jamačno za to što se o Ivaņu dne bere biłe.

BĪLÖRKKA, f. igla od biłura. samo u Vukovu rječniku, gdje stoji da je „igla kojom se veze zlatom“ i da se govorii u Barańi.

BĪLOVAT, adj. herbosus. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i „biljovjahať dem.

BĪLOVATEĻ, m. herbarius. samo u Stulićevu rječniku, gdje ima i „biljovateljan“ herbarius, i „biljovateljnost“ i „biljovateljstvo“ ars herbaria, scientia herbarum.

BIOGRAD

319

BIOSKA

gim padežima. — 1. u Srbiji na utoku Save u Dunavo grad i varoš; pomine se od XIII vijeka: a) prva pola u nominalnom obliku: aa) sa 1 ne- promiješenim: xiii—xvii vijeka: Do Braničva i Bělgrada. Mon. serb. 3. Iděže světlyj, Bělb gradi, sazda se. Glasnik 42, 253. Prevelikyj gradi, Bělb gradi'. 272. Vb Bělbgradě. 291. Blizk Bělbgrada. 292. U Bělgradu. Łetop. šaf. 59. Vb Belgradu. 69. Beloga Belgrada hti da je na straži. H. Lucić 233. Slavni Belgrad vazе. B. Krnarutić 5. — bb) 1 promiješeno na o, a pred nim ili e po istočnom govoru ili e po južnom i zapadnom: od xv ili xvi vijeka: Beograd. Glasnik 42, 323. Slavni Biograde, ... tvrdne i zgrade tko tvoje obori? M. Vetranić 1, 47. Život ove mučenice (Cecilije) ... ovijem našijem slovinskijem jezikom napisah u srbskomu Biogradu ... na dan iste će svetkovine u godište 1619. B. Kašić, per. 162-3. Biogradu pomoć poda. I. Gundulić 383. Posla pašu poda Biograd. Łetop. šaf. 86. Vezirs dođe u Biograd. Łetop. šaf. 86. Za koliko se godina Biograd jest zidao? i pak to tri miseca barutom i lagumi svega razoriš. D. Rapić 396-7. Bizi vezir od građa do grada, jedva duhat u Biograd dođe. A. Kačić, razgov. 222. Tekla Sava ispod Biograda. Nar. pjes. vuk. 1, 328. — cc) neki ga nazivaju doţi: Sava tekući proti istoku ... pod dolnim Belgradom ... udira u Dunaj ter ime zgubu. F. Glavinić, cvit xvii. Biograd doţi, Alba graeca. Mikała 15a. Bella 135b. Dolni Belgrad. Bjelostjenka 9a. — dd) na- ziva se u pjesmama i stojni što to stotica vla- daocima: Kada odes stojnu Biogradu, — bojiš li se dva Jakšića mlada? Nar. pjes. vuk. 2, 587. Bijela je vila pokliknula sa Avale zelene planine, vila zove u Biograd stojni, po imenu dva Jakšića mlada. 2, 605. Okrenu ga od Prilipa grada, ode pravo stojnu Biogradu ... za Dunavom skela dogodi se; dva put Marko skeležiju viknu, ga pa više ni čekati ne šće, već načela Šarca na Dunavo, ode pravo gradu Varadinu. 2, 248. Na onome Biogradu stojni, onde bjeju dva Jakšića mlada. 3, 53. Utekoše niz Topolu Turci, pobje- goše stojnu Biogradu. 4, 164. — b) prva pola u složenom obliku: xv—xvii vijeka: Bělb gradi'. Glasnik 42, 253. Běligrada. 272. Vb Beligradu. Łetop. šaf. 86. U Beligradu. Opustiše slavnji grad Beligrada. 83. Na Vračaru poda Bělirag- domi. 85. tako i u jednoj pjesmi Bili: — Knižu piše Jakša kapetane od onoga Běligrada stojna. Pjev. crn. 176. — 2. selo u hrvatskom primorju koje se spomine od xv vijeka glaseći Belgrad bez promjene do danas: Belgradom. Mon. croat. 82. Belgradi. 99. V Belgradi. 113. Belgrad. Schem. segn. 1871. 46. Pregled 7. — 3. u Dalmaciji bliža Zัดa varošica koju pišu tal. Zara vecchia, lat. Alba maris: Biograd. Schem. jadr. 1876. 31. Rep- pert. dal. 38. — 4. u Friolu grad xv vijeka: Ke- sarě dajetj jemu (despotu Stefanu Đurđeviću) Bělb gradi. iše Vb Friole. Glasnik 11, 126. — 5. u Ugarskoj bližu Budima, lat. Alba Regalis, mağ. Székes Fejérvár, nem. Stuhlweissenburg. naziva se stolni (stoni, stojni): Biograd stoni. Mikała 15a. Stolni Biograd. Bella 58a. Stolni Belgrad. Bje- lostjenac 9a. Jambrešić 1058. Beograd Stolni. Šem. prav. 1878. 35. Stojnji Biograd. Vuk, rječi 717a. u starije vrijeme i Belgrad: Budiml i stolnjy Belgrad. Starine 9, 89. — 6. grad u Erdepu, lat. Alba Julia, mağ. Gyula Fejérvár, nem. Karlsburg. Biograd Erdejski. Mikała 15a. Bella 58a. Belgrad Erdejski. Bjelostjenac 9a. (u Jambrešića „Julio- Belgrad‘. 1058). — 7. u Besarabiji u Rusiji grad Akerman (Ak-german): Hodi carb Pajaziti na Karabogdana i primi Belgrad na moru. Łetop. šaf. 82. Biograd tatarski, u kom Rusi nigda držaše

stol carski. I. T. Mrnavić, osm. 41. — 8. u Ar-
baniji grad Berat zvao se i Biograd. Rad 49, 155.

BIÒGRADAC, Biògraca, m. vidi Biograđanin.
Od prošloga vijeka, između rječnika u Vukovu.
Bili su Temišvarci, Beogradei, Kupinovci i Šap-
čani. Bud. spom. glasn. II. 3, 203. Đikić i Vlajko
Beogradei. M. Nenadović, mem. 5. To gledaj
Turci Biograci. Nar. pjes. vuk. 4, 132. — isporedi
Biograci.

BIogrÀDLIJA, m. vidi Biogradac. -li- je tur-
sko. Beogradlije odu kod paše. M. Nenadović, mem. 44.

BIÒGRADSKÎ, adj. što pripada Biogradu (u Srbiji). Od xvi vijeka, između rječnika u Vukovu i Danićićevu. XVI—XVII vijeka (vidi kod Biograd): Sančaku belgradskomu. Mon. serb. 553. Krał La- juš čini gorni grad belgradski zidati. P. Vitezo- vić, kron. 103. u naše vrijeme: Koliko je pole Bio- gradsko. Nar. pjes. vuk. 2, 606. I dok nam je Biogradskog grada. 4, 136.

BIÒGRAĐANIN, m. čovjek od Biograda, u naše vrijeme, između rječnika samo u Vukovu. završetak -in stoji samo u jednini; u množini je drugo a dugo: Biogradáni, u gen. pl. dug je i zadni slog: Biogradânâ. Od Turaka od Biograđana. Nar. pjes. vuk. 4, 152.

BIÒGRATKA, f. 1. žensko čelade iz Biograđa.
— 2. nekaka kruška u užičkom okrugu (u Srbiji).
— u oba značenja samo u Vukovu rječniku.
— t pred k postalo je od d, te je u gen. pl.: Bi-
gradâkâ.

BIÒGRATKIÑA, f. žensko čelade iz Biograda. isporedi Biogratka, od koje je i postoje. Akc. u gen. pl.: Biògratkîňa, a u gen. i instr. sing. samo je i zadni slog dug: Biògratkîniê, Biògratkîniôm. Sa mlogo Beograđana i Beogradkiņa. Nov. sr. 1834. 145.

BIOHAN, m. vidi Bjelhan.

BIOHANĆ, m. prezime xiv i xv vijeka. od Biohan, koje je od starijega Bělbans (vidi Bjelhan). sa 1 ne promijećenim na o i sa i po zapadnom govoru od e dolazi xiv vijeka, ali grijeskom sa v mjesto b: Grsgurš Vilkhanić. Mon. serb. 226. sa 1 i sa e, koje je bez sumije samo napisano mjesto zapadnoga i, xiv vijeka: Bělica Bělbhanić. Mon. serb. 257. istoga vijsa sa o mjesto 1: Ivanići Biohanić. Mon. serb. 375.

BIOKOV, adj. vidi Bijelkov. isporedi Biokova,
Biokovo.

BÌOKOVA, f. vidi Biokovo. samo u Vukovu
rječniku.

BÌOKOVO, n. planina u Dalmaciji blizu Omiša. isporedi Biokova. samo u Vukovu rječniku. poštajem će biti od imena Bijelko.

BIÒNA, f. glaucoma, bijelo na oku: isporedi bijelo i bijelâ kod bio. Od prošloga vijeka, između rječnika samo u Vukovu. Postaņem od adj. bio, bijela. — Bione oči da oslijepe. J. Kavaņin 199. Ko ima bionu na oku. D. Danićić, 3moj. 21, 20.

BIONICA, f. papaver argemone L. B. Šulek,
im. 16.

BÌOSKÂ, f. adj. ime rijekama i selu. od adj.
bio, bijela. 1. rijeke: a) u Srbiji kod sela Bioské
(koje vidi pod 2): prije našega vremena pisala
se Bělska. Daničić 1, 99. — b) u Bosni kod Sa-
rajeva: Bioska. Prije nego što se spusti u doju
Bioské. Glasnik 21, 325. 22, 49. — 2. selo u Srbiji
u okrugu užičkom: Bioska. K. Jovanović, reč. 164.
i prije našega vremena: Bioska. S. Novaković,
pom. 125. Beoska. 124. Bêoska. 127. kao da su
bile dvije, jer se jedna naziva Beoska doña. 124.