otávljanje — otemněnje

— 689 —

otemněti — otěpek

jemandem den Hunger stillen, C.; — o. se,
sich erquicken, sich laben, sich stärken, C.; o.
se z mlekom trsa, ogr.-Mik.; — o. se, =
zrediti se, Vrt.

otávljanje, n. das Erquicken, ogr.-Valj.(Rad).

1. otávljati, am, vb. impf. ad otaviti; 1) er-
quicken, laben, stärken, ogr.-Valj. (Rad); de-
suho zemljo otavlja, otavljajoče mleko, ogr.-
C.; — 2) lindern, heilen: bolezni o., hrome
ljudi o., ogr.-C.

2. otávljati, am, vb. impf. 1) verzögern, ver-
schieben: otavljanemu delu rogi rastejo. C.;
— 2) o. z delom, mit einer Arbeit zögern,
langlam arbeiten, vzhŠt.-C.; — o. se, =
obotavljati se, zaudern, C.

otávnica, f. der Augentrost (euphrasia offici-
nalis), C., Medv. (Rok.).

otávnik, m. der Monat Auguſt, C.

otávnjak, m. = otavnik, C.

otebica, f. neka bela cvetlica (Edelweiß ? tudi:
oteblica), Fr.-C.

ótec, tca, m. = oče, ogr.-C.

otec, adv. = odsod, odtod, ogr.-C.

otéči, téčem, vb. pf. auſchwellen (vom mensch-
schen und thierischen Körper); otékel, tékla,
geschwollen; otekla noga; otekle lase imeti,
einen Kagenjammer haben, Cig.

ótek, m. = votek, M.

otèk, téka, m. = otok, die Geschwulſt, Valj.
(Rad).

otékanje, n. das Anſchwellen.

otékati, těkam, vb. impf. ad oteči; anſchwellen;
rana oteka; noge mi otekajo.

otéklica, f. das von höher liegenden Orten zu-
fammengefloſſene Wasser, C.

oteklína, f. die Geschwulſt.

oteklinast, adj. 1) geschwulſtartig, Mur.; —
2) voll Geschwülſte, Mur.

otekłóst, f. die Aufgeschwollenheit, Jan. (H.);
die Geschwulſt, Dict.

ótek, tla, adj. = votel, hóhl.

otěſec, łca, m. der Retter, Vod. (Izb. sp.).

otelíti se, ím se, vb. pf. werfen (von der Kuh),
 falben: krava se je otelila, Mur., Cig., Jan.,
Gor., Dol.

otěma, f. die Rettung, C.

ótema, f. einige Finſterniß, C.

otěmati, mam, mljem, vb. impf. ad oteti; 1)
wegnehmen: Turki so jim po sili otemali
vse, kar so mogli, Navr. (Let.); — 2) retten,
Cig.; — 3) o. komu kaj, jemandem etwas
widerwärtig o. ekelhaft machen, C.; — o. se,
sich sträuben, C.; — o. se, widerstehen: jed
(jesti) se mi otema, C.

otémavec, vca, m. der Retter, C.

otémčljiv, íva, adj. ekelhaft, C.; — prim. ote-
mati 3).

ótemen, mna, adj. etwas finſter, etwas dunkel,
Jan.; bilo je ze ótemno, vzhŠt.-C.

oteméti, ím, vb. pf. = otemneti, Vrt.

otemíti, ím, vb. pf. verdunkeln, verſinſtern,
Vrt.; časih svetloba svetlobo otemi, Žnid.

otěmki, m. pl. kar se otme, das Gerettete, C.

otemněnje, n. die Verſinſterung, Cig.

otemněti, ím, vb. pf. finſter werden; otemnelo
je, es wurde dunkel; — dunkelsfarbig werden:
otemnela kri, das Benenblut, Cig. (T.); —
zrcalo otemni, der Spiegel wird blind, Cig.

otemnévati, am, vb. impf. ad otemneti, finſter
o. dunkel werden, sich trüben, Jan., nk.

otěmnik, m. der Retter, C.

otemníti, ím, vb. pf. verſinſtern, verdunkeln,
Mur., Cig., Jan.; o. oči, die Augen blenden, Cig.

otemnjeváti, ùjem, vb. impf. ad otemniti;
verſinſtern, verdunkeln, (-mnovati) Mur.

otenjanína, f. der Schattengrund, C.

oténjati, am, vb. pf. schattieren, Cig. (T.); —
prim. tenja.

otenjâva, f. die Ţchattierung, Cig. (T.).

otenjávanje, n. das Ţchattieren, die Ţchau-
tierung, Cig. (T.).

otenjávati, am, vb. impf. = otenjevati, Cig. (T.).

otenjeváti, ùjem, vb. impf. ad otenjati, Jan. (H.).

otěp, tépa, m. das Ţrothbund.

otepáč, m. das Holz, mit welchem die Garben
ausgefloxft werden, der Abklopſer, Cig., C.;
z lesenimi otepači otepe osmukajo, da kaj
klasja alijrna njih ne ostane, Ravn.(Abc.).

otepátnica, f. eine Ţange zum Abklopſen des
Obſtcs, C.

otepátnik, m. ein Abklopſwerkzeug, Cig.

otépanje, n. 1) das Abprügeln; — der Knauf-
handel, der Kampf: moje otepanje z Brdav-
som vem da je imena vredno, Levst. (Zb.
sp.); — das Ausklopſen; — das Herabſchlagen;
o. rehov; — 2) das Herumschlagen (3. B. mit
den Händen); — die Weigerung; — die Wider-
wärtigkeit, die Plage: mnogo otepanja imeti
s tożbami, mit Proſessen viel Plaſeereien haben,
Levst. (LjZv.); prizadeti mnogo otepanja in
ohodkow, Levst. (Zb. sp.); — 3) das Be-
schmußen: die Verunglimpfung, o. bližnjega,
kajk.-Valj. (Rad).

otépati, těpam, pljem, vb. impf. ad otepsti;
1) o. koga, abprügeln, Cig., Jan.; na ne-
dolžnih otročičev dan hodijo otroci po hišah
otepat, Št.-Navr. (Let.); — ausklopſen, snope
o.; predivo o., den Flachs ſchwingen, Cig.;
— herabſchlagen: orehe, žclod o.; — =
hlastno jesti; žgance o.; — 2) herumschlagen;
z rokami o.; krava z repom oteplje; — o.
se, sich wehren, sich weigern, C.; muham se
o., Z.; braniti in o. se, Zv.; — o. se česa,
sich zu erwehren juchen, C.; etwas Ios zu
werden juchen, C.; — o. se s kom, sich ab-
geben, Jan.; sich abplagen: ukvarjam in otep-
ljem se z revščino, Levst. (Zb. sp.); — o.
se, faul fein, C.; — 3) o. se, sich im Gehen
die Kleider beschmugen, Z.; — 4) = hlastno
jesti, Dol.

otepávati, am, vb. impf. = otepati, Z.; —
= hlastno jesti: o. velik kos ajdovega krhu-
Andr.

otépavec, vca, m. einer, der Obſt herabſchlägt
o. abklopſt, C.

otěpek, pka, m. nav. pl. otepki; 1) herab-
geſchlagene Früchte, Cig.; — 2) lange Roč-
schöfe: dolgi otepki duhovnikove suknje,
Jurč.

oteplíne — otévati

— 870 —

otevljáti — otískati

oteplíne, f. pl. ausgeklopfte Garben, Mur.

otěpka, f. = tepka, die Mostbirn, C.

otepljiv, iva, adj. faul, C.; — prim. otepati 2).

otepljívost, f. die Fauheit, C.

otěpnica, f. der Unschuldigekindertag, Jan., Saleška dol. (Št.)

otépstí, tépem, vb. pf. 1) abprügeln, durchprügeln; otepenemu popotniku rane obvezati, Bas.; — austlopfen: žitne snope o.; klasse o., Ravn.; o. zrnje iz snopov, Dol.; — herabschlagen, abklopfen: orehe, želod o.; — 2) o. se koga ali česa, sich erwehren, Z.; sich entledigen, Z., ZgD.; — 3) o. se, sich die Kleider beim Gehen benehen, bespriжен, beschmuchen, Z.; vsa sem se otepla, vsa sem otepena, jvžhŠt.

oteptáti, ám, vb. pf. o. kaj, etwas gehörig treten, Cig.

oteráč, m. das Handtuch, Dol.-Mik., jvžhŠt.

oteráča, f. = oterač, C., BIKr.-M.

otěrnica, f. = otarnica, Cig.

otěs, těsa, m. 1) die Behauptung, Jan.(H.); — 2) die Bildung, Cig., C., Kos.

otesánost, f. die Bildung (als Eigenschaft), Cig.

otésati, téšem, vb. pf. 1) abzimmern, behauen; — 2) bilden, civilisieren, Cig.

otesávati, am, vb. impf. = otesovati.

otěšek, ska, m. der abgezimmerte Stamm, C.; — ostanek polena, iz katerega se treske tesejo, Valj.(Rad); — der Prügel, C.

otesněti, ím, vb. pf. unge werden, Cig.

otesniti, ím, vb. pf. verengen, Z.

otesnjáva, f. die Einengung, die Einschränkung: brez ovir in otesnjav, Glas.

otesováti, újem, vb. impf. ad otesati.

oteščáti se, ám se, vb. pf. pogl. odteščati se.

oteščílo, n. der Frühimbijš, das Frühstüd, Jan.

oteščíti se, ím se, vb. pf. = oteščati se, Mur.

otětba, f. die Errettung, die Befreiung, die Erlösung, Cig., DZ.

otětec, tca, m. der Gerettete, der Befreite, Cig.

otětev, tve, f. die Rettung, Jan. (H.).

otěti, otmém, vb. pf. 1) retten, befreien; o. koga lakote, Ravn.; o. koga pogube, o. hiso ognja, Cig.; o. koga smrti, Levst.(Nauk); o. koga iz plamena, Ravn.; o. koga iz nevarnosti, Cig.; o. se, sich retten; o. se z naglim tekom, Ravn.-Valj.(Rad); sich frei machen, sich befreien, Cig., Jan.; volkodlak se otme zverinstva, LjZv.; — 2) o. se, widerstehen; otme se mi (jesh, delo) = ogabi se mi, C.; — (pomni: praes. ótmem, Kras-Valj. /Rad/; otámem: to jo otame, jvžhŠt.).

otětje, n. die Rettung, die Befreiung, Mur., Cig., Jan.

otětnica, f. die Retterin, die Befreierin, Cig.

otětnik, m. der Retter, der Befreier, Cig.

otětnína, f. die Rettungsgebür, die Vertegegebür, Cig., DZ.

otětščina, f. = otetnina, Cig.

otětva, f. die Rettung, Jan., C.

otěvati, am, vb. impf. ad oteti; = otemati, otimati, retten, befreien, Cig., Jan.; Bog me je oteval od vsega zlega, Ravn.; o. lakote, Ravn.

otevljáti, ám, vb. pf. redselig besprechen, beplappernt: stare babe vse otevljajo, Gor.

otevrě, adv. = otovre, Levst.(Rok.).

otěvščina, f. = otetnina, Cig.

otězati se, am se, vb. impf. zaudern, Ausflüchte fuchen, C.

otěžati, am, vb. pf. = otežiti, Cig.

otěžáti, im, vb. pf. schwer werden, Vrt.

otěžáti, ám, vb. pf. schwer werden, Erj.(Min.).

otežiti, im, vb. pf. beschweren, ogr.-M.; — erschweren, Cig., Jan.

otěžkóčiti, ččim, vb. pf. erschweren, DZ., Zv.

otičje, n. = natičje, GBrda.

otíknik, m. = zatilnik, das Hinterhaupt, das (Benich, Cig., C.; ulomiti si o., Ravn.

otimáč, m. 1) die Raubmöve (lestris), Erj.(Z.); — 2) der Moschuskäfer oder Puppenräuber (calosoma sycophanta), Erj.(Ž.).

otímati, am, vb. impf. ad oteti, = otemati, Cig.; široko razprostrte roke ga otimajo, da popolnoma ne izgine v snežnih brezdnih, LjZv.

otímec, mca, m. der Retter, C., SIN.

otímka, f. die Errettung, C.

otínek, nka, m. 1) die glühende Wohle, Valj. (Rad); — 2) otinki = slabo sadje, ki pred časom nezrelo popada z drevja, Lašče-Erj. (Torb.), C., Dol.-Nov.

otip, tipa, m. 1) die Befühlung, Cig.; mehkega otipa, weich anzufühlen, Cig.; — 2) der Tastfinn, Mur., Jan., Sen.(Fitz.).

otipati, úpam, pljem, vb. pf. = obtipati; 1) betaſten, befühlen; otipajca me! Krelj; — 2) durch Befühlen wahrnehmen, Cig.

otipávati, am, vb. impf. ad otipati; befühlen, betaſten, Cig.

otípen, pna, adj. taſtbar, Cig.(T.).

otípkati, am, vb. pf betupfen, Cig.

otípnost, f. die Taſtbarkeit, Cig.(T.).

otípoma, adv. handgreiflich, Cig., C.

otírač, m. = oterač, Cig., C., Nov., Dol.

otírača, f. = oterača, Cig., Jan., C.

otírálňica, f. das Abwichtuch: das Badelaken, C.; — das Schweißtuch, C.

otíraló, n. das Abwichtuch, der Wischer, Cig., Jan.; — das Purificatorium, C., Burg.

otíranje, n. das Bereiben, das Abreiben; — das Abwischen.

otírati, am, vb. impf. ad otreti; 1) bereiben: o. z votličem, himjen, Cig.; — 2) abwischen, auswischen; solze si o., sich die Thränen aus den Augen wischen; o. dimnik, den Schornstein fegen, Cig.; — 3) = treti, brecheln: lan, konoplje o., Jan.

otírek, rka, m. 1) dei Fußwisch, Cig.; — 2) pl. otirki = kar se otere, C.

otisk, tiska, m. der Abdruck (min.), Cig.(T.).

otiska, f. die Druckwunde (3. B. von der Befehnung, vom Satel), die Contusion, Cig., Jan., C., Notr., Gor.; otiske po komatu in sedlu, Strp.; podplatne otiske na konjskem kopitu, Levst.(Podk.).

otiskálo, n. = klešče, die Pflugnarbe, Štrek.

otískati, am, vb. impf. ad otisniti, Z.; — bedrängen: o. deželane, Zora.

otísniti – otòk

— 871 —

otókar – otóžen

otísniti, tîsnem, vb. pf. eine Druckwunde ver-
insachen: obutel mu je nogo otisnila, Vrt.;
— o. se, sich wund drücken, Z.; živinče se
otisne, Strp.

otiščati, ím, vb. pf. wund drücken, durch den
Druck eine Schwiele beiursachen, Cig.

otišen, šna, adj. abgelegen, Jan.

otišje, n. = zatísje, ein abgelegener Ort: o.
za hribom, Ravn.

ótka, f. die Pflugreute; (iz: ot-tka, Mik.).

ótkati, am, vb. impf. mit einem spitzigen Ge-
genstande hineinstoßen, stochnen, jvzh.St.

otkáti, tkám, těčm (tečěm, tkěm), vb. pf. auš-
weben, Cig.

otláč, m. = otiska, Gor.-Levst.(Rok.).

otléči, otóčem, vb. pf. = otolči, Cig.

otlík, m. der Hohlweg, ogr.-C.

otlína, f. = votlina, die Höflung: mozgovna
o., die Markfhöhle, Cig.(T.); možjanske otline,
die Gehirnhöhlen, Erj.(Som.).

otlínje, n. das Höhlen= o. Grottenterrain, Bes.

otliti, im, vb. impf. = votliti, höhlen, Jan.(H.).

otlorţoţec, ţca, m. otloroţci, Hornthiere, Cig.(T.).

otmeník, m. = odrešenik, Dalm.

otménje, n. = odrešenje, Dict., Dalm.

otočán, ána, m. der Inselbewohner, Mur., Cig.,
Jan., Cig.(T.).

otočánka, f. die Inselbewohnerin, Mur., Cig.,
Jan.

otočánski, adj. die Inselbewohner betreffend,
eiländisch, Mur., Cig.

otočati, am, vb. impf., Jurč., pogl. obkoljevati.

otóčec, čka, m. dem otok; 1) eine kleine Insel,
Valj.(Rad); — 2) eine kleine Geschwulst, Valj.
(Rad).

otóček, čka, m. dem. otok; eine kleine Insel,
Cig.(T.), Zora.

otóčen, čna, adj. 1) inselreich, Jan.; — 2)
= vzbočen, vrhat, Temljine(Tolm.)-Štrek.
(Let.); prim. otok 2).

otočica, f. die Flusšinzel, Cig.

otóčiči, m. dem. otok; das Inselchen, Cig., Jan.

otočína, f. das Instelland, C.

otóčišče, n. das Inselmeer, Cig.(T.).

otóčje, n. die Inselgruppe, Cig., Jan., Cig.
(T.), Jes.

otóčnat, adj. inselreich, Jan.; otočnato morje,
daš Inselmeer, Jan., Cig.(T.), Jes.

otóčešnji, adj. = otodišnji, Jurč.

otódi, adv. jüngst, soeben, Jan., M., Svet.(Rok.),
Jurč., Dol.

otódinji, adj. = otodišnji, Svet.(Rok.).

otódišnji, adj. was soeben stattfand, Svet.(Rok.).

otóheł, hla, adj. = soparen, Soška dol.-Erj.
(Torb.).

otóhlica, f. = soparica, die Schwüle (zlasti
pred hudo uro, a tudi v zaprti sobi), Soška
dol.-Erj.(Torb.).

otóhniti se, tónem se, vb. pf. = izpriditi
se, Mik.(Et.).

otók, tóka, m. 1) die Insel; — 2) die Ge-
schwulst; (v tem pomenu tudi: otók, Dict.,
jvzh.St.); — 3) = krog, zid v otók, = v
krog (im Halbfreise), Koberid-Erj.(Torb.);
ženske gredo rade v otok (tanzen gern), Z.

otókar, rja, m. = otočan, Cig., Jan., Vod. (Izb.
sp.), Kos.

otóčenje, n. die Quetichung, die Contusion,
Cig.

otóči, tóčem, vb. pf. = obtolči; — abprügeln,
Cig.

otóčina, f. der Fallstreck (3. B. am Obſt), Cig.

otókljaj, m. die Dueschung, die Contusion, Cig.

otólstěti, im, vb. pf. fett werden, Z.

otóstiti, im, vb. pf. fett machen, mästen, C.;
otolščen, versettet, Let.; fettig, Cig.

otólišče, n. ein Ort im Walde, wo es gutes
Futter gibt, Cig., C, M.

otón, tóna, m. = globočina v vodi, tolmun,
Koborid-Erj.(Torb.).

otopína, f. die Löſung: baker se v kislinah
topi, in otopine so otrovne, Erj.(Min.).

otópiti, im, vb. pf. ſtumpſ machen, abſtumpſen,
Cig.; o. se, ſich abſtumpſen, Cig.; otopljen,
abſtumpſt, Cig.(T.). Erj.(Min.).

otopiti se, im se, vb. pf. anſangen zu schmelzen,
anschmelzen, Cig.

otopliti, im, vb. pf. erwärmen, Jan.(H.); —
o. se, warm werden (vom Wetter), Gor.

otór, tóra, m. 1) die Ruth, Mik.; — die Rinne
in den Dauben, worin der Gefäßboden gesetzt
wird, die Kimme, Cig., C., Valj.(Rad); dno
v otore dejati, Cig.; — 2) der über den Boden
ragende Rand eines Fasses, der Frosch, V.-
Cig.(T.); — ótor, tóra, Valj.(Rad); — prim.
votor.

otórbati, am, vb. pf. mit einem Maulkorbe ver-
ſehen, Mur., Cig.; o. volu gobec, kadar
proso mane, C.

otóre, f. pl. = otor, die Ruth, Cig.(T.), DZ.

otorê, adv. um diese Stunde, Levst. (Sl. Spr.).

otórej, adv. derart: naša pšenica ni otorej
(nicht so schön) ko vaša, nisem se nadejal, da
bo moj fant otorej (jo viel wert), Levst.
(Rok.); tudi: otorêj, Dol.; — prim. otovre.

otóriti, im, vb. impf. kinnen, gergehn, Cig.

otórljiv, adj. = pust, oduren (o človeku),
Rihenberk-Erj.(Torb.).

otórnik, m. 1) der den Boden überragende
Fasšrand, der Frosch, C., Z.; — 2) das Werſ-
zeug, mittelst dessen die Kimme (otor) gemacht
wird, das Kimmeisen, der Kimmhobel, Cig.

otornják, m. 1) der Randreif an einem Fasse,
C.; obroč otornjak, DZ.; — 2) der Kimm-
hobel, Cig.(T.).

otóški, adj. Inſel-, Cig. (T.), M., Jes.; otoška
država, das Inſelreich, Cig.(T.).

otovoriti, im, vb. pf. mit einer Saumlast be-
laden, Jan., M.; belaſten, bepacken, bebürden,
Mur., Cig.

otovrê, adv. 1) um diese Zeit, Dol.; — 2) so
viel beiläuſig, derart: otovre(j) bomo tudi
mi imeli pšenice, SKr.; ni bilo otovre de-
kleta v fari, Jurč.; otovre delavnega člo-
veka ne bom dobil za plužne, Jurč.; otovre
(so viel wert) sem menda uže, kakor oni po-
tepuh, Jurč.

otóžen, žna, adj. 1) betrübt, miſmuthig, nieder-
geschlagen, traurig: — wehmüthig; otožno

otďžnica — otrčiti

— 872 —

otrěbje — otréti

petje; — 2) *saumselig*, *Mur.*; — kraftlos: o. mraz, *Dict.*

otďžnica, f. das Klagelied, Jan.

otďžnik, m. ein grämlicher Mensch, Cig.

otďžnost, f. 1) die Niedergeschlagenheit, die Betrüftheit, die Schwermuth; — 2) die Saumseligkeit, *Mur*.

otrapáti, ám, *vb. pf.* 1) närrisch werden, C., Z., Polj.; eselhaft werden, vereisen, Cig.; — 2) = otrapiti, Cig.

otrápiti, trápim, *vb. pf.* bethören, *Mur.*; — hintergehen, prellen, Cig.

otráva, f. = otrova, Levst. (Zb. sp.).

otrbáven, vna, adj. unschmackhaft, Jan.; — = okoren, roß, ungeschickt, Z.

ótrd, adj. härtlich, h. t.-Cig. (T.)

otrdba, f. das Hartwerden, Cig.

otrďdek, dka, m. die Verhärtung, C.

otrdélost, f. die Verhärtung (als Eigenschaft), Cv.

otrděti, im, *vb. pf.* hart werden, verharten, *Mur.*, *Cig.*, Jan.; — srce komu otrdi, C.; otrdel, verstockt, C.; otrdeli Judje, *Trub.*-Mik.

otŕditi, im, *vb. pf.* hart machen (tudi: otrditi), *Mur*.

otŕdniti, třdnem, *vb. pf.* hart werden, Jan., C.; lojevec v ognju jako otrdne, *Erj.* (Min.).

otrdóbniti, důbnem, *vb. pf.* verstockt werden, *Mur*.

otrdogláviti, glávim, *vb. pf.* bockbeinig oder hartnädig machen, o. se, hartnädig werden, Cig. (T.).

otrdovrátiti, vrátim, *vb. pf.* = otrdoglaviti, Cig. (T.).

ótre, óter, *f. pl.* beim Hecheln abfallender Flachs, Cig., Jan., C., Mik.

otrěba, f. 1) die Befreiung vom Unbrauchbaren, die Reinigung, C.; — 2) die Entleerung (zool.), Cig. (T.); — 3) die Nachgeburt, Levst. (Rok.).

otrřebek, bka, m. 1) kar odpada, kadar se trebi solata, zelje, repa i. t. d., *BlKr.*; das Abklaubfel, *Mur*, *Cig.*, Jan., *Ravn.*; otrebki = sadje, katero nezrelo popada z drevja, *C.*, *Podkruci-Erj.* (Torb.); — 2) das Excrement, otrebki, die Excremente, *Cig. (T.)*, *DŽ.*; mušji o., *Navr.* (*Kop. sp.*); — 3) die Nachgeburt, *Strek*.

otrřež, m. = otrebki, das Klauberig, Cig.

otrebína, f. 1) der Abraum, Cig.; das Klauberig, Cig.; — 2) die Nachgeburt, C.

otrěbiti, im, *vb. pf.* 1) vom Schlechten, Unbrauchbaren befreien, reinigen, pußen; o. fízol, grah, solato za kuho; o. drevo, an einem Baum die unnützen Äste abschneiden, den Baum ausführleiten; o. si zobe, sich die Zähne ausstochern; o. ribo, dem Fisch die Eingegeweide herauszunehmen, *Mur.*, *Cig.*, o. njivo, *Steine vom Acker ablesen*, Cig.; o. jarek, den Graben abschlämmen, *Cig.*; o. kože, die Häute abschleiden, abfalzen, *Cig.*; — das Unbrauchbare, Schlechte absondern, entfernen, weglejen, abpußen: mah o. z drevja, die Bäume abmoosen, *Cig.*; — 2) o. se, sich der Excremente entledigen: krava, otrok se otrebi;

— 3) o. se, sich der Nachgeburt entledigen: krava se je otrebila, *Cig*.

otrřebe, n. = trabje, Idrija.

otrěbljati, am, *vb. impf.* ad otrebiti, M.

otrebljeváti, újem, *vb. impf.* = otrebljati, *Cig*.

otrřekem, m. oč(es)ni o., der Augenblick, C.

otrěp, trépa, m. der Augenblick, *Cig.*; na en o., C.

otrěpalica, f. = trepalnica, C.

otrěpanje, n. o. lanu, das Flachsschwingen, Nov.

otrěpast, adj. gerne blinzelnd: otrepaste oči, katere zmerom otrepljejo, C.

1. otrépati, trépljem, otrepatí, ám, *vb. pf.* aušschwingen: štrene o., perilo o., *Cig.*, Jan.; o. predivo, *Cig.*, Jan.

2. otrépati, trěpam, pljem, *vb. impf.* ad 1. otrepati, aušschwingen, lan o., Nov.

3. otrépati, trěpam, pljem, *vb. impf.* 1) blinželn, C.; — 2) zittern: noge mi otrepajo od trudnosti, *Npes.-Vraz*; — 3) *schütteln*, *Bes.*; — z repom o., *schwänteln*, *Jan.(H)*.

otrřepec, pca, m. der Augenblick, C.

otrěpnica, f. = trepalnica, C.

otrěs, trésa, m. die Abschüttelung: rosní o., *Cig*.

otrěsati, am, *vb. impf.* ad otresti; 1) absschütteln, abbeuteln; jablane, hruške o.; sadje o.; roso o. rožici, Čb.-Valj. (Rad); — z glavo o., den Kopf *schütteln*, *Cig.*; — o. predivo, den Flachsschwingen, *Cig.*, Jan.; — 2) weg, abzuschütteln *suchen*: jarem o., C., *Ravn.-Valj. (Rad)*; (nam. odtresati).

otrěsen, sna, adj. o. človek je redkigh ter neprijaznih besed, *Vas Krn-Erj.* (Torb.).

otresine, f. pl. das Ausgeschüttelte, Ausschüttlinge, *Cig*.

otresit, adj. *barś*, *Cig*.

otrěski, m. pl. = otresine, *Cig*.

otrěsniti, trěsnem, *vb. pf.* = otresti, abschütteln, Z.; — o. se, unwillig erwidern, Jan.

otrěsti, trésem, *vb. pf.* 1) abschütteln, abbeuteln; o. hruško (drevo), o. hruške z drevesa, alle Birnen vom Baum *schütteln*; — aus *schütteln*: slamo o., *Cig.*; — aus *schwingen*; o. predivo, *Cig.*; — o. z glavo, den Kopf *schütteln*, o. z ramami, die *Achseln* zuden, *Cig.*; — o. se, sich *schütteln*; če mu tudi kaj rečem, otrese se, kakor moker pes, (= er macht sich nichts darans), *jvžhŠt.*; — o. se koga (česa), sich jemanden (etwas) vom Halse schaffen, sich entschlagen, *Cig.*, Jan.; — o. se komu, jemandem mit Unwillen erwidern, *BlKr.-M.*; — 2) weg*;*schütteln*, abschütteln: jarm o., das *noch abschütteln*, *Cig.*; (nam. odtresti, Mik. V. G. IV. 220.).

otrěti, tárem (térem), trem, *vb. pf.* 1) bereiben, aufreiben, *Cig.*; crevelj me je otrl, *Dol.-Erj.* (Torb.); otrl si je rano, = odrgnil, otrl se je na sedlu, = dobil je sadno (den Wols), *Dol.-Erj.* (Torb.); — 2) abwischen, *Mg.*, *Mur.*, *Cig.*, Jan.; o. roke, *Cig.*; noge komu z lasmi svoje glave otreti, *Krelj*; o. posodo, *Dalm.*; oterite si solze! *Ravn.*; o.

otrěv — otročánec

— 873 —

otročarija - otrovánje

oci, Jurč.; — 3) lan o., das Brechen (Brecheln) des Flachses vollenden, den Flachs abrechen.

otrěv, adj. aus grobem, beim Brecheln abgefallenem Flachs (Werg): otreva srajca, Gor.-Mik.

otrězniti, trěznem, vb. pf. o. koga, jemanden nüchtern machen, ihm den Rausch vertreiben, Mur., C.; o. se, nüchtern werden, den Rausch verlieren, Mur.

otfgati, tfgam, vb. pf. bepflücken; — o. vinograd, ablesen, Cig.

otrřinek, nka, m. der ausgebrannte Docht oder Span, der entfernt wird, die Schnuppe, V.-Cig., Jan., C., M., Lašče-Levst. (M.), BlKr.; zvezdni otrinki, Sternschnuppen, M.; — prim. utrinek.

otrínjálq, n. die Lichtpuße, Z. C.

otrínjati, am, vb. impf. ad otrniti; 1) luč o., das Licht pußen, BlKr.-M.; — 2) prügeln, Cig.

otrínjek, njka, m. = otrinek, Cig., Jan.

otrípati, trípam, pljem, vb. impf. = utripati, Jan. (H.).

otrípen, pna, adj. Zitter: otrípna jegulja, der Zitteraal (gymnotus electricus), Cig.; otripni som, der Zitterfisch (silurus electricus), Cig.

otrjeváti, ûjem, vb. impf. ad otrditi, Z.

otrkniti, třknem, vb. pf. hart werden, verharten, Z., C.

otrřnek, nka, m. = ožarek 2), C.

otrtniti, nem, vb. pf. 1) o. luč, das Licht pußen oder schneuzen; — 2) (mit einem Stock oder einer Ruthe) schlagen, Cig., Notr.; otvrila! Vreme-Erj. (Torb.); — ausschlagen (o konju), Polj.

otrtniti, im, vb. pf. s trnjem obložiti (kako drevo, da bi ljudje ne lazili na nje krast ovočja), Lašče-Erj. (Torb.).

otrtnjati, am, vb. pf. = otrniti, umdornen, mit Dornen besehen, Mur., Cig.

otrňkati, am, vb. pf. mit dem Rasenring (trnek) besehen: nosnice o., C., Škrinj.

otróba, f. das Eingeweide, Cig. (T.), Levst. (Nauk), Erj. (Som.); — der Mutterleib, C.; („votroba“, Meg.-Mik.).

otrôbar, rja, m. der Kleienhändler, Cig., Jan.

otrôben, bna, adj. Kleien-.

otrôbi, m. pl. die Kleien; govoriti kakor bi otrobe vezal, otrobe vezati, unzusammenhängendes Zeug reden, Mur., Cig., nk.; (otrôbi, f. pl., Valj. [Rad], Svet. [Rok.], LjZv., Dol.).

otróbica, f. dem. otroba, Jan. (H.).

otrôbnat, adj. Kleiig, Cig.

otrôbnik, m. 1) der Kleienkaften, Jan., C.; — 2) kruh o., das Kleienbrot, Cig., C.

otrobnják, m. das Kleienbrot, Cig., C.

otrôbov, adj. Kleien-, Cig.

otrôbovec, vca, m. das Kleienbrot, M.

otročâd, f. coll. Kinder, C., Zora.

otročáj, m. das Kind; tolpa poljanskih otročajev, LjZv.; der Fraß, Cig.

otročájast, adj. kindisch, SIN.

otročájski, adj. kindisch, SIN.

otročánec, nca, m. = otroče, Gor.

otročarija, f. die Kinderei, der Kinderstreich, Mur., Cig., Jan.

otročáriti, árim, vb. impf. sich kindisch benehmen, Cig., Jan., C.

otroče, éta, n. das Kindlein.

otróčen, čna, adj. 1) mit Kindern gesegnet, C., Z.; — 2) = otroški, kindlich, Jan.

otročeváti, ûjem, vb. impf. wie ein Kind handeln, kindeln, Cig., Jan., C.; kindern, Kinderpoßen treiben, Mur., Cig., Jan.

otročič, čiča, m. dem. otrok; das Kindlein.

otročiček, čka, m. dem. otročič; das Kindlein.

otročija, f. die Kinderei, Mur., Cig., Jan.

otročín, m. ein großes Kind, C.

otročina, f. die Kindschaft, das Kindesalter, C.

otročinstvø, n. die Kindheit, Mur., Jan.

otročiti, im, vb. impf. otroke roditi, C.; kindern, Trub.-Mik.

otročják, m. 1) = otročaj, C.; — 2) die Fraisen, C.

otróčji, adj. Kindes-, Kinder-; otročji otroci, Kindeskinder, Dalm.; otročja igrača, otročja leta; otročja pamet; otročji denar, das Putpillargeld, M.; otročja postelja, das Kindbett (po nem.); otročja voda, das Fruchtwasser, V.-Cig.; — kinderhaft, Cig., Jan.; po otročeje, nach Art der Kinder; — kindisch; otročji biti, kindisch sein.

otročle, eta, n. = otroče, C.

otročljiv, íva, adj. mit Kindern gesegnet, C.

otróčman, m. (šaljivo) das Kind, C.

otróčnica, f. die Entkundene, die Wöchnerin, Mur., Cig., Jan., Trub., Dalm., Škrinj., nk.

otróčnik, m. 1) = otročjak, das Kind, C.; — 2) ein kindischer Mensch, Štrek.

otročnják, m. 1) = maternica, die Gebärmutter, Cig., Vod.(Bab.); otróčnjak, Mur.; — 2) = otročjak 2), die Fraisen, C.; — 3) = otročanec, otročaj, Vest.; — ein kindischer Mensch, SIN.

otróčnost, f. die Kindlichkeit, Jan.

otrohnéti, im, vb. pf. anmodern, Jan. (H.).

otrök, róka, m. 1) das Kind; pl. otroci; imeti s kom otroka, ein Kind von jemandem haben (o nezakonski materi); — 2) der Nebenschöfşling, C.; der Seitenhalm (bei der Hirße), M.; — tudi ótrok, róka.

otrokováti, ûjem, vb. impf. Kindbetterin, Wöchnerin sein, C.

otróščina, f. die Kindschaft, Guts., V.-Cig., C., Dalm., Škrinj.-Valj. (Rad); božja o., Guts. (Res.).

otróški, adj. Kinder-, Mur., Cig., Jan.; otroška igra, z otroškimi rečmi se pečati, Dict.; o. stol, Cig.; otroška letca, Ravn.; — kindlich, Jan., Štrek.; otroška ljubezen, Jan.

otrôštvø, n. die Kindschaft, das Kindesalter, Mur., Cig., Jan., Ravn.; tudi: otrôštvø, Valj. (Rad).

ótrov, tróva, m. das Gift, Jan., Cig. (T.), C., Prip.-Mik., BlKr.; otrôv, M.

otrôva, f. das Gift, Habd.-Mik.; — das Zaubermittel, C.

otrovánec, nca, m. der Vergiftete, Levst. (Nauk).

otrovânje, n. die Vergiftung, Jan. (H.).

otrovánka — otvésti

— 874 —

otvézati — oválen

otrovánka, f. die Vergiftete, Jan.(H.).

otrôvar, rja, m. der Giftmischer, UčT.

otrôvarstvô, n. die Giftkunde, Jan.(H.).

otrováti, trújem, vb. pf. vergiften, Habd.-Mik., Jan., M., BlKr.; —mit einem Krankheitsstoffe ansteden, Vreme-Erj. (Torb.).

otrôven, vna, adj. giftig, nk.; — anstreckend: otrovna nemoč, Habd.-Mik.

otrovílo, n. das (Gitt, die Giftware, Levst.(Nauk).

otrovíti, im, vb. pf. = otrovati, Prip.-Mik.

otrôvnica, f. die Giftmischerin, Cig., Zv.

otrôvnik, m. der Giftmischer, Cig.

otŕp, tŕpa, m. die Starre: vratni o., die Halsz-stare, Cig.

otŕpel, pla, adj. erstarrt, Jan.; o. od mraza, C.; počasi maha z otrplimi perutimi, LjZv.; — verſtoſt: otrplo srce, C.

otŕpen, pna, adj. = otrpel, Jan.; otrpno srce, Cig.(T.), Schönl., Jsvkr.

otrétí, im, vb. pf. = otrpniti: otrpeli udje, die erstarrten (abgestorbenen) Glieder, Vrt., („otripeti“ Habd.-Mik.).

otrpevati, am, vb. impf. ad otrpeti, Jan.

otŕplost, f. die Erstarrung, die Starrheit, Jan.

otrpněl, élá, adj. = otrpel, Jan.

otrpnělost, f. die Erstarrung, nk.

otrpněti, im, vb. pf. = otrpniti, Dict. - Mik., Mur., C., Trub.

otrpněvati, am, vb. impf. = otrpevati, Cig.

otŕpniti, tŕpnem, vb. pf. erstarren; roke, noge mi otrpnejo; — verſtoſen, verſtoſt werden; o. v hudobiji, Cig.; — otrpnjen nam. otrpel.

otŕpnjenje, n. das Erstarren; o. udov.

otŕpnjenost, f. = otrplost.

otŕpnost, f. die Starrheit, Mur., Cig., Jan.; — die Verſtocktheit, Cig.

otrstíti, im, vb. pf. mit Rohr versehen, be- rohren: o. strop, Cig.

ótruden, dna, adj. etwas matt, Mur.

otrúditi, trůdim, vb. pf. = utruditi, müde machen, abmüden, Mur.

otrúti, trújem, vb. pf. = otrovati, vergiften, Cig.

otŕzniti, otŕznem, vb. pf. ein wenig öffnen: o. vrata, okno, zaveso, C., Svet.(Rok.), (odtrz-) Bes.; — prim. otvrznit in stls. otvrzvzati.

otůdě, adv. = otudi, C.

otůdi, adv. Mur., Cig., Jan., BlKr.-Mik., ob Krki-C.; pogl. otodi.

otujíti, im, vb. pf. 1) veräußern, Cig., DZ.; — 2) (nam. odtujiti) entfremden, Jan.

otůmpati, am, vb. pf. = otopiti, Cig.

ôtvá, f. die Ente, Nov.-C., Levst.(Zb. sp.); — prim. hs. utva.

otvárjati, am, vb. impf. ad otvoriti, nk.

otvésti, otvézem, vb. pf. umbinden, V.- Cig., C.; o. vrv okoli ramena, okolo vratu, Sol., Vrt.; pse o., den Hunden die Halsjeile an- legen, sie anhalsen, Cig., Vrt.; mittelfst eines Strickeſ, einer Kette anbinden, Kor.-Jarn. (Rok.), Jan.; živino o., Saleška dol.- C.; Kratko ga (konja) je otvezla, Da ni mogel retpetat', Npes.-Schein.; otvezen pes, der Keltenhund, Guts.; — pren. o. koga na-se, jemanden ins Schlepptau nehmen, Jan.

otvézati, tvězam, vb. impf. ad otvesti, Cig., Jan., C.

1. otvór, tvóra, m. die Öffnung (tudi: ótvor, tvóra), Cig., DZ., Vrt., kajk.- Valj. (Rad); — prim. otvoriti.

2. otvor, m. Z., Notr., pogl. otor.

otvorítev, tve, f. die Öröffnung, nk.; — prim. otvoriti.

otvoriti, im, vb. pf. öffnen, eröffnen, nk.; (iz od-tvoriti); — hs.

otvóza, f. das Seil, das einem Thiere um den Hals gegeben wird, das Hängeseil, V.-Cig.

otvízniti, víznem, vb. pf. ne do tečaja od- preti, halb öffnen, Mik.

oubôžati, am, vb. pf. verarmen, Šol., Vrt., Levst.(Nauk); (nav. obožati); — prim. ob-ubožati.

óumen, mna, adj. etwas verständig, C.

ouzdáti, âm, vb. pf. = obuzdati, ogr.-C.

óv, pron. dieser, ogr.-C.; tudi: jener, C., na vzhodu-Mik.; ov den (dan), vorgestern, über- morgen, M.; (ovi, ogr.-C.).

ovácija, f. javna poslavitev, die Ovation, nk.

ováče, adv. = ovači, C.; umſonſt, SlGor.- C.; — ohne Grund, SlGor.

ováči, adv. ſonſt, Danj.-Mik., vzhŠt.; umſonſt, vzhŠt.-C.; — ohne Grund, vzhŠt.

ováda, f. die Anzeige, die Denunciation, Cig., Jan.

ovádba, f. die Anzeige, die Denunciation, C., nk.

ovádek, dka, m. = ovadba, Nov.-C.

ováden, dna, adj. verrathend: ovadno zname- nje, Mur., C.

ovadílo, n. der Verdachtsgrund, DZ.

ovádití, vádim, vb. pf. angeben, denuncieren, verrathen, Cig., Jan., Notr.-M., Prim.-Erj. (Torb.), nk.

ovadníca, f. die Angeberin, Cig., nk.

ovadník, m. der Angeber, der Denunciant, Cig., Jan., C., nk.

ovadnína, f. der Angeberlohn, Cig.

ovadúh, m. der Denunciant, der Sykophant, Cig., C., nk.

ovadúhinja, f. die Denunciantin, Jan.(H.).

ovágniti, vâgnem, vb. pf. das Gleichgewicht verlieren, Blc.-C., Z.

ovája, f. die Anzeige, die Denunciation, M., C., Valj. (Rad), Zora; brezimenska o., eine anonyme Anzeige, ZgD.

ovájanje, n. das Angeben, das Denuncieren, Cig., nk.

ovájati, am, vb. impf. ad ovaditi: angeben, denuncieren, Cig., Jan., C., nk.; — žut er- kennen geben, verrathen: ovaja se po vna- njem lieu, Erj.(Min.).

ovajávce, vca, m. der Angeber, der Denun- ciant, Cig., C.

ovajávski, adj. angeberisch, Cig.

ovajávstvo, n. die Angeberci, Cig.

ovajeváti, újem, vb. impf. = ovajati, Krelj-M.

ovák, adv. 1) = tako, kajk.-C.; — 2) = dru- gače, ogr.-C.

ovákši, adj. 1) dergleichen, kajk.-C.; — 2) anders beschaffen, ogr.-C.

oválen, lna, adj. podolgovato okrogel, jajčast, oval, Cig.(T.).

ováljati — ovčnják

— 875 —

óvdeka — overávljati

ováljati, am, vb. pf. abwalken, Z.

ovám, adv. hitt, Fr.-C.

ovárati, váram, vb. pf. = ogoljufati, Jurč.; —
prim. hs. varati = goljufati.

ovârek, rka, m. die Abfochung: ovarki lane-
nega semena in mleka, ogr.-C.

ovaríti, ím, vb. pf. brühen, kochen, Cig., Jan.;
o. si rake, Danj (Posv. p.); — prim. obva-
riti, obariti.

ovárovati, ujem, vb. pf. = obvarovati, Cig.,
Jsvkr.

óvbe, interj. o weh! — ei! ovbe, gospod, saj
pravim, da ne stori nič škode, Jurč.

óvca, f. das Schaf; — tolstorepa ovca, das
fettenschwanzige Schaf, Erj.(Z.).

ovceréja, f. die Schafzucht, Nov.-C.

ovčák, m. 1) der Widder, ogr.-C.; — 2)
= ovčjak 1), der Schaffall, Mur., C., Ravn.-
Valj.(Rad).

ovčár, rja, m. der Schäfer, der Schafhirt.

ovčára, f. die Schafpferche, Cig.

ovčárček, čka, m. dem. ovčarek; der Schäfer-
bube, Cig.

ovčaré, éta, m. = ovčarček, Cig.

ovčárek, rka, m. dem. ovčar, = ovčarček,
Slom.

ovčarica, f. 1) die Schäferin; — 2) der Planet
Marš, Blc.-C.

ovčaríja, f. die Schäferei, die Schafzucht.

ovčáriti, árim, vb. impf. Schafhirt sein, Cig.;
Schafzucht treiben, Jan.

ovčárka, f. = ovčarica 1), Jarn.

ovčárnaica, f. die Schäferhütte, Cig.; — die
Schafhürde, der Schaffstall, ogr.-C.

ovčárski, adj. Schäfer-; ovčarski pes, der
Schäferhund.

ovčárstvó, n. die Schäferei, die Schafzucht.

ovče, éta, n. ein schlechtes Schaf, Cig.

ovčeč, čca, m. neka živinska bolezen, Kr.;
— pogl. volčič.

ovčěn, adj. = ovčji: ovčena čreda, ogr.-C.

ovčetína, f. das Schaffleisch, Mur., Cig., C.,
Zora.

ovčevína, f. das Schaffleisch, C.; — die Schaf-
haut, das Schafleder, Jan.(H.).

ovčica, f. 1) dem. ovea; das Mutterlamm,
Cig.; — 2) ovčice, fedrige Haufwolken, Cig.
(T); Schäfchen (cirrocumulus), Jes.; — 3)
die Primel (primula officinalis), Cig., C.;
(primula acaulis), Tuš.(R.); (primula elatior),
Vrt.

ovčič, íča, m. = ovčec, Strp.; — pogl. volčič.

ovčičica, f. dem. ovčica; 1) ein kleines Schäfchen,
M.; — 2) = ovčica 3), die Schlüsselblume, Cig.

ovčína, f. das Schaffleisch, Guts., Valj.(Rad);
— das Schaffell.

ovčják, m. 1) der Schaffstall, Jan., Jap.-C.;
— 2) óvčjak, der Schafmiſt.

óvčji, adj. Schaf-: o. sir, der Schafkäſe.

óvčnica, f. 1) = ovčjak 1), der Schaffstall,
Danj.-M., Cr.; — 2) weißes Waldhähnchen
(anemone nemorosa), C.

óvčnik, m., ovčniki, die zweiten Zähne der
Schafe C.

ovčnják, m. der Schaffstall, Jan.(H.), ZgD.-C.

óvdeka, adv. = tukaj, kajk.-C.

óvden, adv. = tukaj, ogr.-C.

ovdovéti, ím, vb. pf. Witwe werden, ovdovela,
verwitmet, Cig., C., nk.

ovdovičati, im, vb. pf. = ovdoveti, ogr.-C.
ovédanje, n. die Erhebungen, DZ.

ovédati, am, vb. impf. ad ovedeti; Erhebungen
pflegen, zu ermitteln suchen, Cig., Jan.; o. o
čem, Erj.(Izv. sp.); o. in povpraševati, LjZv.

ovědba, f. die Erſorchung, die Ermittelung,
DZ.

ovědek, dka, m. die Ermittelung, DZ.

ovédičti, ovém, vb. pf. 1) in Erfahrung bringen,
erheben, ermitteln, Cig., Jan., Naprej-C., DZ;
mejači so vše čisto ovedeli, Glas.; z navo-
dom o. kaj, Levst. (Nauk), — 2) o. se =
zavedeti se, zum Bewußtsein kommen, C.;
— precej se bodo ovedeli, sie werden sich
sogleich erinnern, Svet.(Rok.); ovedel se je,
das Licht ist ihm aufgegangen, Temljine
(Tolm)-Štrek.(Let.).

ovedovânje, n. = ovedanje, die Erhebungen,
DZ.

ovedováti, újem, vb. impf. außzuforschen suchen,
Erhebungen pflegen, Cig., DZ.

ovedriti se, ím se, vb. pf. = razvedriti se,
Jan.(H.).

ověhniti, věhnem, vb. pf. = oveniti, Jan.(H.).

ovějati, jam, jem, vb. pf. fertig worſeln, auſ-
worſeln.

ověkověčiti, věčim, vb. pf. verewigen, Cig.
(T.), nk.; — hs.

ověliti, vělim, vb.pf.welk machen, Cig.; o. drevo
= posekati drevo, Ig(Dol.).

oveljáti, ám, vb. pf. = obveljati, M.

oveljáviti, ávim, vb. pf. giltig machen, Cig.;
zur Geltung bringen, DZ.

oveljávljenje, n. die Giltigmachung, Cig.

óven, vna, m. 1) der Schafbod, der Widder;
tolčeni o., der Schöpš., C.; — der Widder
(astr.), Cig.(T.); — 2) der Sturmbod (aries),
Cig., Jan., Dalm.; voj(sk)ni o., Jap.-C.; —
3) bei einer Presse, die mit Handhaben ver-
jehene Schraubenmutter, die mittelst derjeſsen
an der Schraube auf und ab gedreht wird,
Dol.; — der Kelterbaum, vermittelst dessen
die Schraube angezogen wird, Cig., Jan.; —
4) die Pfahramme, der Rammklog, Cig.,
Jan.; o. na vrvi, die Zugramme, Cig.; —
parni o., die Dampframme, der Dampfhammer,
DZ.; — samotežni o., der Handbod, Cig.;
— 5) pri statvah zarezano kolesje, s kate-
rim se vreteno zavira, Burg (Rok.).

ověňčati, am, vb. pf. 1) betränjen, Cig., Jan.,
M., nk.; — 2) krönen, Cig., Jan., ogr.-M.

ověnčávati, am, vb. impf. ad ovenčati, Zora.

ověnčeváti, újem, vb. impf. ad ovenčati, Cig.

ovenéti, ím, vb. pf. = oveniti, Cig.

ověniti, nem, vb. pf. verwelſen; — etwas troſten
werden (z. B. nach einem Regen): pot ovene, C.

ověra, f. = ovira, Cig.

ověrati, am, vb. impf. = ovirati, Mur., Cig.,
Ravn.

overávljati, am, vb. impf. ad overoviti; be-
glaubigen, Cig.(T.).

ověrek — ovijâvka

— 876 —

ovínčen — ovnár

ověrek, rka, m. = ovirek, Mur., Slom.-C.

overižiti, izim, vb. pf. in Ketten legen, C.

overoviti, čvim, vb. pf. beglaubigen, verifi-
cieren, Cig.(T.), C.

óves, vsa, m. der Haset (avena sativa): me-
deni o., der Frühhafer, Gor.; o. služiti: o
konju, oslu, psu, kadar se na hrbet vrže
ter se valja, pravi se, da „óves služi“, Tem-
ljine(Tolm.)-Strek (Let.); — divji ali črni o.,
der Wildhafer, der Rauhhafer (a. strigosa),
Cig., Jan.; — norski o., die Aکertrespe
(bromus arvensis), Cig., Medv.(Rok.).

oveseliti, im, vb. pf. erfreuen, Mur., Cig., Jan.,
Dalm.; aufheitern, erheitern, Cig., Jan.

oveseljenje, n. das Erfreuen, Slom.

oveseljeváti, ûjem, vb. impf. ad oveseliti,
Mur., Jan.

ovesláti, ám, vb. pf. = obveslati: undernd
um, besfahren, berudern, Cig.

ověstiti, im, vb. pf. = obvestiti: benachrichtigen, Šol.

ověza, f. der Einband (von Reben, Bäumen
u. dgl.), C.; — prim. obveza.

ovézati, žem, vb. pf. = obvezati, umbinden,
Cig., Jan.; einbinden (von Reben, Bäumen
u. dgl.), C.

ovézniti se, nem se, vb. pf. sich neigen, sich
schen, sich versacken, Cig., Bes.

ovezováti, ûjem, vb. impf. ad ovezati, = ob-
vezovati, Cig.

ovědíte, vidim, vb. pf. = oskrbeti, besorgen;
ne morem vsega o., GBrda.

ovîh, m. der Umbug, Cig.

ovíhati, am, vb. pf. herumbiegen, herumbeugen,
Cig.

ovíhniti, vihnem, vb. pf. das Übergewicht be-
tommen, umsinken, Cig., Jan.; raz konja
ovihniti, (ovehniti) Glas.

ovijáč, m. 1) trsna mladika, ki od korenine
požene ter se na kakih osem očes obrezana
okoli posebnega kola ovije in priveže, Št.
Jernej(Dol.); — 2) der Ableitungscanal an
der Straße, Cig., Z.

ovijáča, f. 1) das weibliche Kopftuch, Cig.,
Jap.-C.; — 2) das Umhängtuch, C.; — 3) die
Baudage, jvšišt.; — 4) der Ranken (an der
Rebe), Cig., Jan.

ovijáčina, f. coll. = rastline, ki se okoli grmovja
in drevja ovijajo: gosto, z ovijačino zara-
ščeno grmovje, Let.

ovijáten, łań, adj. zum Umbinden dienend:
ovijálna slama, das Backstroh, Cig.; — Schling-
ovijalni bob, Cig.; ovijalno zelenje, Let.

ovijálnik, m. kol, ob katerem se perilo ovija
in ožema, der Ringstof, Cig., Polj., Dol.

ovijáló, n. 1) kar se okolo vratu ovija, der
Shawl: gorko o., SIN.; — 2) die Emballage, C.

ovijanje, n. das Umwicke, das Umschlingen,
das Umranken rc.; — prim. ovijati.

ovijati, am, vb. impf. ad oviti; umwinden,
ummwickein; — o. perilo, die Wäsche ringen,
Cig., Polj.; — o. se, sich um etwas winden
oder schlingen, umschlingen, umranken.

ovijavec, vca, m. der Schlinger, Cig.

ovijávka, f. das Schlinggewächs, Cig., Jan.

ovínčen, čna, adj. voll Windungen, Z.; ovinčna
cesta, Nov.-C.

ovínek, nka, m. 1) die Windung (3. B. einer
Straße); die Krümmung: na ovinku sva se
srečala; der Umweg; po ovinkih hoditi; —
der Umschweiſ; brez ovinka, Levst. (Cest.);
/nav.) brez ovinkov, ohne Umschweiſe; — die
Ausflucht, die Auſrede, Cig., Jan.; — 2) der
Schliſt, die List: zaviti ovinki, Schönl.-Valj.
(Rad); z ovinkom, schlau, Cig.; brez ovin-
kov in zvijač, Ravn.-Valj. (Rad).

ovíniti, im, vb. pf. berauſchen, Cig., Jan.; o.
se, ſich berauſchen, Cig., Levst.(Zb. sp.).

ovínkast, adj. 1) voll Windungen: čez Lju-
belj drži ovinkasta cesta, Z.; — auſchweiſend,
weitſchweiſig: o. govor, Cig.; — 2) ovinka-
sta beseda, ein zweideutiges Wort, C.; —
3) ränkevoll, C.

ovinkati, kam, čem, vb. impf. hin- und her-
pringen: zajec ovinče, C.; — herumschwärmen
(von jungen Leuten), Fr.-C.

ovínkoma, adv. auf Umwegen, mit Umschweiſen,
ausweichend, C.

1. ovír, m. die Vereitung, Cig.

2. ovír, rja, m, ogr.-C., pogl. iver.

ovíra, f. die Verhinderung, Cig., Jan.; — das
Hindernis, Cig., Jan., nk.; brez ovire, un-
gehindert, nk.; o. nihanju, das Schwingungs-
hindernis, Cig.(T.).

ovíraten, łań, adj. hindernd, hemmend, Jan.

ovíranje, n. das Hindernind, die Hinderung,
die Hemmung, Cig., nk.

ovírati, am, vb. impf. ad ovreti; hindern, hinder-
lich sein, hemmen, Cig., Jan.

oviravec, vca, m. der Hinderer, Cig., C.

ovírek, rka, m. die Verhinderung, Cig., Jan.;
— das Hindernis, der Anstand, Cig., Jan.

ovíren,rna, adj. hemmend, hindernd, Cig., Jan.

oviséti, im, vb. pf. = obviseti, Jan.(H.).

ovítek, tka, m. das Herumgewickelte, der Um-
schlag, die Hülle, Cig., Jan., C., nk.; die Ver-
packung, Jan.(H.); — o. (las), ein Haarwickel,
Jan.(H.).

ovíti, vijem, vb. pf. herumwinden, herumwickein;
nit okolo prsta o.; — umwinden, umwickein,
žico s svilo, drevo s slamo, steber z zele-
njem o.; — ovite strune, besponnene Saiten,
Cig.; — auſpringen: perilo o., Cig.; — o.
se (okolo) koga, česa, jemanden, etwas um-
ſchlingen.

ovládati, am, vb. pf. o. kaj, Herr werden einer
Sache, jich jihrer bemächtigen, Cig., ogr.-C.;
prim. obladati.

ovladováti, ûjem, vb. impf. ad ovladati, Let.

ovláženje, n. die Befehchtung, Cig.

ovláževáti, ûjem, vb. impf. ad ovlažiti: be,
aufechten, Jan.

ovlážiti, vlážim, vb. pf. feucht machen, an-
feuchten, Cig., Jan., DZ.; — o. se = zmo-
žiti se, Vrt.

ovléči, vléčem, vb. pf. umziehen: o. kaj s čim,
Cig.; o. gozd z mrežami, C.

óvlen, adv. = tukaj, ogr.-C.

ovnár, rja, m. der Widderhirt, Cig.

ovnič — ovráten

— 877 —

óvrati — óvsek

ovnič, ča, m. dem. oven; 1) das Bocklamm, Cig.,
C.; — 2) die Schraubenmutter, V.- Cig.;
— der Kelterbaum, vermittelsf dessen die
Schraube angezogen wird, Cig., Jan.; prim.
oven 3); — 3) der Schlägel zum Feststoßen
des Pfleisters, Cig.; — 4) das Ringelwidder-
chen oder der Weißsfeck (syntomis phegea),
Erj. (Z.); — ovniči, die Widderschwärmer,
Cig. (T.).

ovniček, čka, m. dem. ovnič; 1) das Bock-
lamm, Cig.; — 2) neka trta, Dol.

ovnína, f. das Schaffleisch, C.

ovnjáč, m. = oven, der Widder, Nov.

óvnov, adj. Widder-, Cig., Jan.; ovnova glava,
der Aasopf (in der Baufunft), Cig.

ovnová, f. das Schaffleisch, Mur.

óvnovski, adj. Widder-, Schöpjen-, Mur.,
Rez.-C.

ovočár, rja, m. = sadjar, Jan.(H.); — prim.
ovočje.

ovočárstvō, n. = sadjarstvo, der Obstbau,
Cig.(T.), DZ.; — prim. ovočje.

ovočen, čna, adj. Obſt: ovpčni cuker, der
Schleimzucker, Cig.(T.); — prim. ovočje.

ovočeje, n. = sadje, das Obſt, Cig. (T.), C.,
DZ., nk.; — stsl.

ovpōd, adv. = tod, Prip.-Mik.; od ovod =
od tod, Habad.-Mik.

ovodenéti, ím, vb. pf. zu Wasser werden,
wäſſerig werden, Jan.(H.).

ovodíti, ím. vb. pf. völlig anräuchern, abſelchen:
meso o., Cig., ogr.-C.; ovojeno meso, ge-
räuchertes Fleisch, DZ., Nov.

ovpōhati, am, vb. pf. 1) beriechen, beschnüffeln;
— 2) ausſchüffeln, auſſöbern.

ovohljáti, ám, vb. pf. beschnüffeln, Cig.

ovpōj, vója, m. die Hülle, der Umschlag, die
Emballage, Cig., Jan., DZ., nk.; — das Brief-
couvert, Jan., Slom.-C.

ovpōjček, čka, m. dem. ovojek, Jan.(H.).

ovpōjek, jka, m. 1) die Hülle, Jan., DZ., Erj.
(Som.); — das Briefcouvert, Jan.; — 2) das
Paket, DZ.

ovpōjen, jna, adj. zum Umwickein dienend, Cig.;
Umhütungss-, Umschlags-: ovpōjna pola, der
Umschlagsbogen, Jan.(H.).

ovpōtigniti, nem, vb. pf. feucht werden, (n. pr.
o lesu), vzhŠt.-C., Blc.-C.

ovpōskati, am, vb. pf. mit Wachs überziehen,
Mur., C.

ovoščiti, ím, vb. pf. mit Wachs glänzend reiben,
bohnen, Cig.

ovpōza, f. das Überband, Mur.; — die Schleife,
Cig.

ovráčati, am, vb. impf. ad ovrniti; umkehren:
red o., C.

ovrátápi se, am se, vb. pf. runzelig werden,
Guts.-Cig.; — prim. vrapa.

ovrát, vráta, m. 1) die Umkehr, C.; — 2) der
Ackerrand, auf welchem beim Pſtügen umge-
wendet wird, das Angewende, Cig.

ovrátek, tka, m. das Halsband, Valj.(Rad).

ovráten, tna, adj. den Hals umgebend: ovratna
ruta, das Halstuch, das Busentuch (der Weiber),
Cig.

óvrati, f. pl. ein Feldweg zwischen Ackern, vzhŠt.

ovráttnica, f. das Halstuch, die Halsbinde, Cig.,
Jan., DZ.; das Collare der Priester, C.

ovrátnik, m. der Halskragen, Cig., Jan., Nov.-
C., nk.; — das Halsband, Mur., Cig., Jan.;
pasji o., das Hundehalsband, Z., C.; — die
Halsbinde, Cig., Jan.; — der Ringelstreifen
am Halse (z. B. bei Vögelein), Cig.

ovratnina, f. der Halſchmud, Cig.

ovréči, vřzem, vb. pf. umwerfen, M.: — um-
ſtoßen (fig.): o. oporoko, dokaz, Cig., Jan.,
nk.; widerlegen: o. trditev, Cig., Jan., nk.:
ablehnen, DZ.; abweisen: o. prošnjo, Z.; —
abstellen: navado o., Cig., Jan.

ovrětek, tka, m. der Absud, das Decoct, Cig.

ovrěti, vrém, vb. pf. abhalten, zurückhalten,
Cig., Jan.; po sili koga o., Ravn.; — ver-
hindernt, vereitelt, Cig., Jan., C., nk.; on se
ne da ovreti, Burg.; nič ga ne ovre, dobro
delati, Ravn.; Bog jim ovre njih nespamten
početek, Ravn.; verwehren, ogr.-C.; o. komu
pot, jemandem den Weg verstellen, Cig.

ovřg, výga, m. = ovrga, Jan.(H.).

ovrīga, f. die Umſtoßung, die Widerlegung,
Cig.; o. dvomov, C.

ovrńiti, nem, vb. pf. verkehren, C.

ovročiti, ím, vb. pf. erhijen, erwärmen: Solnce
ovroči s toploto vse dežele, Danj.(Posv. p.).

ovršávati, am, vb. impf. = ovrševati, Navr.
(Let.); = obhajati, feiern, begeben, BlKr.;
o. pustno slavnost, Navr.(Let.).

ovršba, f. die Vollziehung, die Realisierung,
DZ.

ovršen, šna, adj. Scheitel-: ovršni kot, der
Scheitelwinkel, C.

ovrševáti, újem, vb. impf. ad 2. ovršiti; voll-
enden, verrichten, vollziehen, C.

ovršílo, n. die Vollendung, C.

1. ovršiti, ím, vb. pf. auſtreten: o. žito, Cig.

2. ovršiti, ím, vb. pf. vollziehen, h.t.-Cig.(T.), nk.;
— vse to se je ovršilo (gieng in Erfüllung), Z.

ovršje, u. das Säułengeſimš, Cig.

ovrťatá, vſtam, vb. pf. umbohren, Cig.

ovrtenica, f. neki star naroden ples, Jurč.

ovrtěti, im, vb. pf. umdrehen: ovrti čašo dva-
krat, LjZv.

ovrtiljak, m. ein kleiner Garten, vzhŠt.-Valj.
(Rad).

ovrſčiti, im, vb. pf. mit Schüren beſehen,
Vrt., Zora.

ovrvítev, tve, f. die Takelung, DZ.

ovrvítí, ím, vb. pf. mit Tauen versehen, be-
takeln, SIN.-C.

ovržba, f. die Verwerfung: pomnili bodete
mojo ovržbo, Ravn.-Valj.(Rad); — die Um-
ſtoßung, die Ungültigkeitserklärung, die Caffa-
ton, Cig., Jan., Nov.-C., nk.; — die Wider-
legung, Jan., nk.

ovržen, žna, adj. 1) abweißlich, Jan.; Caffa-
tions-: ovřžno sodišče, das Caffationsgericht,
DZ.; — ovržni spis, die Gegenschrift, Jan.;
— 2) umſtoßbar, widerlegbar, nk.

ovrženje, n. = ovržba, Cig.

óvsek, ovska, m. dem. oves; ječmenasti o.,
die Gerſentrespe, Cig.

ovsên — ozdrâv

— 878 —

ozdrâva — ózeł

ovsên, adj. Haſer: o kruh, ovsena slama.

ovsênast, adj. haſerahnlich, Cig.

ovsènek, nka, m. neko jabolko, Sv. Duh pri Krškem-Erj (Torb.).

ovsenica, f. 1) das Haſeistroh; — 2) die Haſertruhe, DZ.; — 3) die Haſerbirne, Cig.; — 4) der Glatthaſer, das franzöſische Raigras (arrhenaterum avenaceum), Z., Nov.-C.

ovsenišče, n. das Haſerfeld nach der Ernte.

ovseniščnica, f. die Haſerbirne, Mur.

ovsenják, m. das Haſerhrot.

ovsênka, f. 1) neka hruška, Mariborska ok., Sv. Duh pri Krškem-Erj.(Torb.); die Haſerbirne, Cig.: — neko jabolko, C., Mariborska ok.-Erj.(Torb.); — 2) oves s pšenico pomešan, Gor.

ovsíga, f. Haſer und Wicken gemißt, ogr.-C.

ovsíka, f. = črni oves, der Rauhhaſer, Cig.

ovsína, f. oves z ržjo zmešan, Gor.-DSv.

ovsíše, n. das Haſerstoppelsfeld.

ovsjè, n. = ovsíše, Cig., Gor.

ovsúlja, f. = ovsenica 4), das franzöſische Raigras, Jan., C., Vrt.

ovznôžje, n. die Gegend am Fuße eines Berges, C.

óza, f. 1) die Schuur, das Band, der Strick, C.; — 2) ozek svet okolo njive, Ias Krn-Erj. (Torb.); — 3) die Haſt, Jan.; — pogl. voza.

ozádek, dka, m. der hintere Theil (z. B. eines Haſes), C.

ozâdje, n. der Hintergrund, Cig.(T.), C., nk.; vsaka slika mora imeti svoje o., Nov.

ozakóniti, õnim, vb. pw. verehetlichen, C.

ozáljšati, am, vb. pf. verschönern, verzieren, ausſchmücken, decorieren.

ozaljšáva, f. die Verzierung, die Zierde.

ozáljšba, f. die Verzierung, die Ausſchmückung, C., Z.

ozáljšek, m. die Verzierung, C.

ozaljševáti, újem, vb. impf. ad ozaljšati.

ozaljševávec, vca, m. der Decorateur, Jan. (H.).

ozânkati, am, vb. pf. mit Schlingen umgeben, beschlingen, Mur., Cig.

ozâra, f. nav. pl. ozare, 1) = vzare, zare, die Querſurchen am Ende eines Ackers, Nov., Burg (Rok.), Gor.; — 2) der Ackerrain, Cig.; po mejah in ozarah pasti, Bes.

ozârice, f. pl. dem. ozare, Cig.

ozáriti, im, vb. pf. verklären, Cig.(T.); ozarjeno oblicje, C.

ozávanje, n. = oklicavanje, die Verkündigung, das eheliche Aufgebot, ogr.-C.

ozávati, am, vb. impf. ad ozvati; = oklicevati, verſünden, (als Ehepaar) auſbieten, ogr.-C.

ozbíljen, ljna, adj. = resen, resnoben, Jan., Jurč., nk.; — hs.

ozděnčje, n. das Brunnenwerk, Cig.

ozdíca, f. die Darre, die Malzdarre, Guts., Mur., Jan., Mik.

ozdíti, im, vb. impf. darren, Guts, Mur.-Cig., Jan., Mik.

ozdólaj, adv. Trub., ogr.-M., pogl. odzdolaj.

ozdráv, zdráva, m. die Geneſung, Cig.

ozdráva, f. 1) die Heilung, Jan., C.; — 2) die Geneſung, Jan., C., DZ.; — 3) = zdravilo, Guts.(Res.).

ozdráven, vna, adj. 1) die Heilung betreffend: ozdrávni namen, der Heilzweck, DZ.; — 2) heilbar, Levst.(Pril.), Žnid., nk.

ozdravěnje, n. die Geneſung, Cig.

ozdravěti, im, vb. pf. gefund werden, geneſen, Mur., Cig., Jan., nk.; (nav. ozdráviti nam. ozdrávěti, zdrávim; ozdrávem, kajk.-Valj. (Rad)).

ozdravilo, n. 1) = zdravilo, das Heilmittel, C.; — 2) die Heilung, Levst.(Pril.).

ozdravítev, tve, f. die Heilung, die Cur, Cig., Jan., nk.; — die Geneſung, Cig., Jan., nk.

ozdráviti, zdrávim, vb. pf. 1) geſund machen, heilen, curieren; o. bolnika, bolezen; — o. se, geſund werden, geneſen, Mur., Cig., Jan.; heilen (intr.), Cig., Jan.; — 2) pogl. ozdraveti.

ozdrávljanje, n. das Geſundmachen, das Curieren, die Heilung.

ozdrávljati, am, vb. impf. ad ozdraviti; geſund machen, curieren, heilen; bolnike, bolezni o.

ozdravljáva, f. die Heilart, Cig.

ozdrávljenee, nca, m. der Wiedergenejene, der Geheilte, Mur., Cig., Jan., C., Ravn.-Valj. (Rad).

ozdravljeník, m. der Arzt, Dalm., Schönl., Jap., Škrb., Guts.(Res.); — der Heiland, Krelj.

ozdravljenje, n. 1) die Heilung; — 2) = ozdravenje, die Geneſung.

ozdrávljenka, f. die Geneſene, die Geheilte, Mur.

ozdravljiv, íva, adj. = ozdraven 2), Jan.

ozdravljúh, m. der Curpfuscher, Levst.(Nauk), DSv.

ozdravljúhinja, f. die Curpfuscherin, Jan.(H.).

ozdravník, m. der Arzt, Škrinj.-Valj. (Rad); za svet vprašati ozdravnike, Vod. (Izb. sp.).

ozéha, f. 1) das Erfrieren, c. der Froſt-Schaden: da bi trsja le ozeba ne pokvarila! C.; — 2) die Froſtbeule, Cig., Jan.

ozébati, am, vb. impf. ad ozebsti; erſrieren, durch Froſt Schaden leiden.

ozébek, bka, m. = ozeblina, M., Kras.

ozébica, f. = ozeblina: ozebico imeti na nogi, Gor.

ozeglína, f. die Froſtwunde, die Froſtheule.

ozébloſt, f. die Erſrorenheit, Jan.(H.).

ozébniti, zébnem, vb. pf. = ozebsti, M.

ozebováti, újem, vb. impf. ad ozebsti, ozebniti = ozebati.

ozébsti, zébem, vb. pf. vom Froſt Schaden erſleiden, erſrieren; prsti so mi ozebli; — rastlina ozebe po vrtnarjevi nemarnosti; ozebel, durch Froſt beschädigt, erſroren; ozebla roka.

ózek, zka, adj. von geringer Ausdehnung in der Breite: schmal; ozka cesta; ozka stran, die hohe Kante: na ozko stran postaviti desko (hochfuntig stellen), Cig.(T.); eng: ozke hlače; — ozja volitev, die engere Wahl, nk.

ózeł, zla, m. 1) = vozel, der Knoten, C., M.; živčni o., der Nervenknoten, Erj.(Som.); o.

ozeleněti — ozimica

— 879 —

ozimika — ozírnost

nihaja, der Schwingungsknoten, Cig.(T.); —
2) der Knorren (čvrš v Iesu), Kanal-Erj.
(Torb.).

ozeleněti, ím, vb. pf. grün werden; spomladi
drevo ozeleni.

ozeleněvati, am, vb. impf. ad ozeleneti, Jan.

ozeleněti, ím, vb. pf. grün machen, begrünen,
Cig., Jan., M.

ozěmec, mca, m. nav. pl. ozemci, die Augen-
lider, vžhŠt.; die Augenwimpern, C.

ozěmelje, n. = ozemlje, C.

ozěmice, f. pl. = ozemci, C.; (ozimice,
ogr.-Mik.).

ozěmlje, n. das Gebiet, das Territorium, Cig.
(T.), DZ.

ozěrati se, am se, vb. impf. = ozirati se.

ozěrovati se, ujem se, vb. impf. = ozirati se,
Dict.

ózger, gra, m. = vozger, der Róß, Cig.

ozgóraj, adv. Jan., Trub.-Mik., ogr.-M., pogl.
odzgoraj.

ozgriv, íva, adj. = vozgriv, Št.-Cig.

ozíbi, m. pl. zitterndes Erdreich, der Torfboden,
der Moorgrund, Jan.

óžiček, čka, adj. recht schmal oder eng, C.

ozídati, am, vb. pf. = obzidati, Cig.

ozíden, dna, adj. = obziden: ozídni lišaj, die
Mauerschlechte, Cig.

ozídje, n. = obzidje, Meg.-Mik., Mur., Cig.,
Jan., Met., Preš.

ozijáti, ám (zíjam), vb. pf. begaffen: on mora
vse ljudi o., Cig.

ozím, adj. Winter- (v. Getreide, Flachß, Dßit
u. dgl.), Meg.-Mik., Cig., M., C.; ozimi lan,
Lašče-Erj.(Torb.); ozimo sadje, Cig.

ozimáča, f. der Winterapfel, kajk.-Valj.(Rad).

ozimè, éta, n. ein zweijähriges Füllen, Pod-
krinci-Erj.(Torb.).

ozimec, mca, m. 1) die Wintecfrucht: ječmen
o., die Wintergerfte, Cig.; = šestovrstni ječ-
men, Temljine(Tolm.)-Štrek.(Let.); oves o.,
der Winterhafer, Cig.; lan o., lan, ki je je-
seni vsejan, Lašče-Levst.; der Wintersflachß,
Cig., Jan., C., Mik., Svet.(Rok.), Notr.; luk
o., Mik.; — der Winterapfel, Jan.; ozimci,
das Winterobßt, Cig.; — 2) das im Winter
geborene Junge, C.; pos. jare, ki se je ro-
dilo po zimi, Bolc-Erj.(Torb.).

ozímek, mka, m. 1) der Winterrogen, Jarn.;
— 2) doba od velike noči do sv. Jurija:
ako je ozimek dolg, bo slaba letina, Tolm.;
— pl. ozimki, der Nachwinter, Cig.; (nam.
odzímek, Štrek.(Let.).)

ozímen, mna, adj. Winter-, Jarn., Cig., Jan.,
Notr.; ozímna pšenica, o. dlaka, Jan.

oziměti, ím, vb. pf. auswinteln, Mur.; o., ozi-
mejím: erstarren: kača po zimi ozimeje,
Podkrnci-Erj.(Torb.); hart bleiben: grozdje
in drugo sadje ozimeje, če ne more dobro
dozoreti in ostane trdo, Temljine(Tolm.)-
Štrek.(Let.).

ozimíca, f. 1) pozno zrela hruška, die Winter-
birne, Mur., Cig., C., Goriš., Kras, Lašče-
Erj.(Torb.), Gor.; — ozímica, neko jabolko,
Mariborska ok.-Erj.(Torb.); — 2) neka riba,

katera se o božiču lovi, (die „Reinacke“),
Jarn.

ozimíka, f. der Winterapfel oder die Winter-
birne, Z.

ozimína, f. die Herbsfaat, das Wintergetreide.

ozimínec, nca, m.=ozimec, die Winterfrucht, M.

ozimínka, f. die Winterfrucht, M.

ozímka, f. 1) krava, ki črez zimo ostane ja-
lova, Cig., Mik., Gor., Tolm.; — 2) die
Winterbirne, die Spätbirne, Cig., Jan., Lašče,
Tolm.-Erj.(Torb.): — der Winterapfel, Cig.;
— ozimke, das Winterobßt, Cig.; — ozi-
mina, die Wintersfaat, Cig.: — 3) = zimica,
daš Fieber, C.

ozímnica, f. 1) = ozimica 2), C.; — 2) die
Winterbirne, C., Notr.; — 3) die Winter-
blume (eranthis), C.

ozímnik, m. der Winterapfel, Cig.

ozimováti, újem, vb. impf. ad ozimeti, Mur.

ozímski, adj. = ozim, M.; o. sadež, C.

ozimščica, f. eine Art Winterapfel, C.

ozimščina, f. coll. Winterfrüchte, Z.

ozín, m. = mora, der Trud, der Alp: o. ga
tlači, Buče(Št.)-C.

ozíniti, zínem, vb. pf. den Mund nach etwas
ausfperren, Mur.; veliko ozinil, malo požrl,
Npreg.-Met.

ozír, m. 1) der Umblicß, der Rückblicß, Mur.,
Cig., Jan.; — 2) = obzir, die Rücksicht, die
Berücksichtigung, der Betracht, Mur., Cig.,
Jan., Cig.(T.), nk.; o. imeti na kaj, etwas in
Betracht ziehen, Levst.(Pril.); brez ozira, na
stan, ohne Unterschied des Standes, Jan.; z
ozirom na to, mit Rücksicht darauf, Jan.;
— die Beziehung: v tem oziru, nk.; —
(praep. c. gen.; ozir tega, Jan., nam. glede
na to).

ozíráten, kna, adj. beziehend, relativ (gramm.),
Cig., Jan., nk.

ozíranje, n. das Umherblicken; das Umsehen,
das Zurückblicken.

ozírati se, am se, vb. impf. ad ozreti se; 1)
die Blicke wenden, sich umsehen, sich umschauen;
otroci se v šoli (cerkvi) vedno ozirajo; gori
se o., die Blicke nach oben richten; dekle se
po fantih ozira, Z.; — zurüeßblichen; —
solnce se ozira, die Sonne wirft beim Unter-
gange ihre leßten Stahlen auf die Berghößen,
Z., jvžhŠt.; — 2) o. se na koga (kaj), auf
jemanden (etwas) Rücksiicht nehmen, jemanden
(eiwas) berücksichtigen, Cig., Jan., nk.; — sich
beziehen, Jan., nk.

ozírávati se, am se, vb. impf. umherʃchauen, C.

ozírek, rka, m. der Umblicß, der Rückblicß, Cig.,
Jan.

ózíren, rna, adj. 1) rücksichtsvoll, Cig.(T.), nk.;
— 2) Beziehungsz., relativ, Cig., Jan., C.;
ozírna velikost, die relative Höhe, Jes.; —
respectiv: iz ozirnih podložnikov kdo, einer
ihrer respectiven Unterthanen, DZ.

ozirljiv, íva, adj. rücksichtsvoll, Cig.(T.).

ozírnost, f. 1) ein rücksichtsvolles Vorgehen,
die Discretion, Cig., nk.; — 2) die Bezüg-
lichkeit, die Relativität, Cig., Jan., C.

ozîroma — oznâčba

— 880 —

oznáčen — oznáti

ozîroma, adv. beziehungsweise, respective, Cig., Jan., nk.

ozkôča, f. = ozkost, Jan.(H.).

ozkoglåv, gláva, adj. schmalköpfig, Jan.(H.).

ozkoglâvec, vca, m. der Schmalkopf, Mik.

ozkokrił, krila, adj. schmaßlügelig, Cig.

ozkokrîke, łca, m. ozkokrilci, die Schmalflügler (stenoptera), Cig., Jan., Cig.(T.), Erj. (Z.).

ozkoličen, čna, adj. schmalbäckig, Cig.

ozkolist, lista, adj. schmalbflättrig, Cig., Jan.

ozkonös, nósa, adj. schmalnasig: ozkonose opice, Erj.(Z.).

ozkopřsen, sna, adj. engbrüstig, Jan., M.

ozkosřčen, čna, adj. engherzig, Cig., nk.; (po nem.).

ozkosřčnost, f. die Engherzigkeit, Cig., nk.; (po nem.).

ozkôst, f. die Schmalheit, die Enge, Cig., Jan.

ozkóta, f. = ozkost, Jan.

ozkotíren, rna, adj. schmalspurig: ozkotirna zeleznicna, SIN.

ozkoûstec, stca, m. der Engmäuler, Cig.

ózlast, adj. = vozlast, knoticht, C.

ozlatíti, ím, vb. pf. umgolden, Cig.

ozláv, áva, adj. = vozlav, knotig, C.

ozléti, ím, vb. pf. bôse werden, Notr. -Z.; — o. se, sich verschlimmern: rana se je ozlela, SIN.

ozlíca, f. der Strich (eig. das Knotenseil), L'vt., Nov.; z ozlicami privezati živino h kaki stvari, Levst.(Pril.).

ozlíč, íča, m. dem. ozel; das Knötchen, Valj. (Rad).

ozlíka, f. die Cichorie (cichorium intybus), C.

ozlína, f. die Verknotung: živčna o., das Ganglion (zool.), der Nervenknoten, Cig.(T.).

ozlînstvû, n. živěno o., das Ganglienhßtem, Cig.(T.).

ozlobíti, ím, vb. pf. erbittern, Mur.

ozloglásiti, glásim, vb. pf. in Berruf bringen, Alas., Cig.(T.), C.

ozlovát, áta, adj. voll Knoten, verwickelt, C.

ozlovoljeváti, ûjem, vb. impf. ad ozlovoljiti, Jan.(H.).

ozlovljiti, völjim, vb. pf. in eine üble Ge- mühßstimmung verseßen, Cig.(T.), Zv., LjZv.; — hs.

ozmèr, méra, m. die Außenschmähung, die Aus- scheltung, Mik.; dober o. sem dobil, ich bin tüchtig ausgescholten worden, M.

ozmerjáčen, įna, adj. Scheltz, Jan.(H.).

ozměrjati, am, vb. pf. ausschelten, Mur., Cig., Jan., C., jvzhSt.

ozmerjávati, am, vb. impf. = ozmerjevati, Jan.(H.).

ozmerjeváti, ûjem, vb. impf. ad ozmerjati, Jan.(H.).

ózmica, f. = ozemec, die Angenwimper, ogr.- Valj.(Rad).

označjati, ajim, vb. pf. = označiti, charakte- risieren, Cig.(T.), C.

oznâčba, f. die Bezeichnung, DZ.; brez daljinje označbe, ohne weitere Charakterisierung, Žnid.

oznáčen, čna, adj. bezeichnend, marquant, Levst. (Pril.).

oznáčenje, n. die Bezeichnung, C., nk.

označevanje, n. das Kennzeichen, das Charakte- risieren, nk.

označeváti, ûjem, vb. impf. ad označiti, Z., nk.

označiten, įna, adj. = značilen, bezeichnend, charakteristisch, Jan.(H.).

označiti, znáčim, vb. pf. kennzeichnen, bezeichnen, Jan.; charakterisieren, C., nk.; — determinieren (z. B. eine Pflanze), Cig.(T.); — definiieren, Cig.

oznák, m. das Abzeichen, C.

oznáka, f. das Zeichen, die Signatur (z. B. eines Bibliothekswerkes), Navr.(Let.).

oznâmba, f. die Definition, Cig.

oznameníten, įna, adj. charakteristisch, Cig.(T.).

oznameníłq, n. die Bezeichnung, die Signatur, Cig.(T.); sodno o., die gerichtliche Bezeichnung, DZ.; obkrajno o., die Marginalbezeichnung, DZkr.; poznatno o., eine leicht erkennbare Bezeichnung, DZ.

oznameníti, ím, vb. pf. marken, Cig.; bezeichnen, Cig.(T.), DZ.; oznamenimo si na stekleni plošći kako mesto, Žnid.

oznamenjeváti, ûjem, vb. impf. ad oznameniti, (-novati) Cig.(T.).

oznámiti, známim, vb. pf. = oznameniti, bezeichnen, Cig.; kennzeichnen, Jan.; — definiieren, Cig.

oznamováti, ûjem, vb. impf. bezeichnen, Cig.

oznaníten, įna, adj. die Bekanntmachung bestreffend, Z.; oznanitla knjižica, das Verkündbuch, Z.

oznanitlnica, f. das kirchliche Verkündbuch, C.

oznanitnik, m. das Intelligenzblatt, Cig.

oznanilq, n. die Verfändigung, die Kundmachung; — die Botschaft; veselo, žalostno o.

oznanitba, f. = oznanilo, Žnid.

oznanitev, tva, f. die Verkündigung.

oznániti, známim, vb. pf. befannt machen, verkündigen, verlautbaren; kaj je župan pred cerkvijo, duhovnik s pridižnice oznanil? z bobnom o., unter Trommelschlag publicieren, Cig.

oznanjati, am, vb. impf. ad oznaniti; 1) verkündigen, bekannt machen; — 2) = vabiti, prvič pred mašo zvoniti, Tolm.

oznanjâvec, vca, m. der Verkündiger, Dict.

oznanjâvka, f. die Verkündigerin, Dict.

oznanjénje, n. die Verkündigung; o. Marije device, Mariä Verkündigung, Cig.; oznanjenje, ogr.-l'ajv.(Rad).

oznanjeváti, ûjem, vb. impf. 1) verkündigen, bekannt machen; — 2) = vabiti, oznanjati 2), Gor.

oznanjevâvce, vca, m. der Verkündiger; o. božji, der Gottesbote, Cig.

oznanjevâvka, f. die Verkündigerin.

oznanováti, ûjem, vb. impf. Mur., Cig. i. dr., nam. oznanjevati.

oznášiti, im, vb. pf. = ovaditi, Dol.(BlKr.?)-Cig.

oznati, znám, vb. pf. in Erfahrung bringen, auskundsschaften, Cig.

oznávati — ozvoníti

— 881 —

óž — ožěmanje

oznávati, am, *vb. impf.* 1) o. kaj, sich nach einer Sache erfundigen, Cig.; — 2) o. se, zaudern, C., Z.

ozník, m. = jetník, der Eingekerkerte, C.; — prim. 2. oza 2).

oznojiti, ím, *vb. pf.* mit Schweiß benezen, Cig.; — o. se, in Schweiß gerathen, Cig.

ozób, zóba, m. = zob f., oves, C.

ozóbati, zóbljem, *vb. pf.* ringsum (Beeren u. dgl.) abessen, ringsum abpicken; kokoši rozgode ozobale.

ozóbčat, adj. mit Stollen versehen, bestołt: ozobčata podkova, DZ.; — prim. ozobec 2).

ozóbčati, am, *vb. pf.* rings mit Zähnen versehen, Cig.; — um, auszacken, ausscharten, Cig.

ozóbec, bca, m. 1) der Stift am Ende des Schnurbaudes, die Schnurnadel, Jan.; — 2) der Stollen am Huseisen: podkova z ostrima ozobcema, DZ.; podkove s privitimi ozobci, Levst.(Podk.).

ozóbek, bka, m. = ozoban grozd, ein beerter oder abgepichtet Traubenkamm.

ozóbi, m. pl. die an einer Mauer herausragenden Ziegel zum Zwecke eines Zubaues, Istra-Nov.

ozobina, f. = ozobek, Cig., C.

ozóbiti, im, *vb. pf.* bezähnen, Cig.

ozóbje, n. die Zahnreihe, Cig.; das Gebiß, Jan., Cig.(T.).

ozón, m. activer Sauerstoff, das Dzon (chem.), Cig., Jan., Cig.(T.), Sen.(Fíz.).

ozonína, f. der Ożongehalt, h. t.-Cig.(T.).

ozonomèr, měra, m. das Dzonometer, Cig.(T.).

ozonoměter, tra, m. = ozonomer, Cig.(T.).

ozoriti se, ím se, *vb. pf.* Tag werden, ogr.-C.; tudi: ozóriti se: Motnoba odhaja, Ozori se dan, Vod.(Pes.).

ozóv, zóva, m. = oklic, das eheliche Aufgebot, Jan., Mik., vzhŠt.; na ozovu biti, aufgeboten werden, BIKr.; — 6zov, zóva, BIKr.

ozóvnice, f. pl. das Verkündbuch, C.

ozráčje, n. der Luftkreis, die Atmosphäre, Cig., Jan., Cig.(T.), Jes., Sen.(Fíz.).

ozróléti, ím, *vb. pf.* reisf werden, ogr.-C.

ozréti se, zrèm se, *vb. pf.* den Blick menden, sich umsehen; o. se kam, na koga; o. se po sobi, das Zimmer durchblicken, Cig; —zurückblicken; ozri se! — o. se na kaj, etwas in Betracht nehmen, berücklichtigen, Cig., Jan., Cig.(T.).

ozvánjati, am, *vb. impf.* ad ozvoniti, Z.

ozváti, zóvem, *vb. pf.* verfinden, ausrufen, M.; o. za kralja, Z.; als Chepaar aufbieten: ozvali so ga že trikrat, BIKr.

ozvédeti, zvém, *vb. pf.* ausforschen, Z.

ozvědováti, újem, *vb. impf.* nachforschen, Cig.

ozvěstiti se, ím se, *vb. pf.* 1) = osvestiti se, zu sich kommen, C.; — 2) sich melden, C.

ozvězditi, im, *vb. pf.* mit Sternen besezen, befesternen, Mur., Cig.

ozvězdje, n. das Gestirn, das Sternbild, Mur., Cig., Jan., Cig.(T.), nk.

ozvoníti, ím, *vb. pf.* mit der Glocke benachrichtigen oder rufen, Z.

óž, í, f. das Band, Valj (Rad); — prim. gož f.

óž, m. = belouška, Jan., Valj. (Rad), Npr.-Krek; — prim. vož, gož m.

óža, f. 1) der Strick: odvezovati ože, Levst. (Zb. sp.); prim. ože; — 2) = ozkost, die Enge, Z.

óžága, f. der Töpferosen, Cig., Rib.-Mik.

óžagalica, f. die Breunnessel, C.

1. ožágati, am, *vb. impf. ad ožgati*; = ožigati: grešnika njegovo grešno življenje bode ino ožaga, Krelj.

2. ožágati, am, *vb. pf.* = obžagati.

óžála, f. die Neue, C.

óžáliti, im, *vb. pf.* bedauern, Danj.-M.

óžalostíti, ím, *vb. pf.* traurig machen, betrüben, Mur., Cig., Jan., nk.

óžámnica, f. das beim Ausdrücken des Käses zurückbleibende Wasser, Notr.

óžanec, nca, m. der Schmalstrahl (stenactis), Medv.(Rok.).

óžanka, f. eine Art Gamander (teucrium), Jan., M.

óžár, rja, m. der Seiler, tudi óžar: Po cesti mi gresta ožarja dva, Npes.-Vraz; — prim. vožar.

óžárek, rka, m. 1) = ogorek, der Feuerbrand, Nov.-C., Z.; — 2) der Funke: če gori slama ali kaka druga lahka reč, vzletevajo ožarki kvišku, Temljine (Tolm.), Kras-Strek. (Let.).

óžarica, f. die Seilerin, Cig.

óžarití, ím, *vb. pf.* glühend machen, M., Zora; o. se, glühend werden, M.; — solnce je hribe ožarilo (geröthet), Cig.

óžárjati, am, *vb. impf. ad ožariti*, Jan.

óžárjenka, f. neko jabolko, Rihenberk (Goris.)-Ejr.(Torb.).

1. ožárnicna, f. die Seilerbahn, Cig.

2. ožárnicna, f. = kopriva (urtica), Tublje v Istri-Ejr.(Torb.).

óžárstvó, n. die Seilerei, Cig.

óžát, áta, adj. etwas schmal, Bes.

óžáva, f. die Enge, Levst. (Cest.).

óžážje, n. die hölzerne Einfassung der Säge, Cig.

óžěvati, am, *vb. impf.* jäumen, zögern, Mik., Nov.-C.

óže, n. das Seil, Nov.-C., ogr., kajk.-Valj. (Rad); — prim. vože.

óžég, zgà, m. 1) = palež, smod, die Senge, Jarn., Nov.-C.; — der Getreidebrand, Svet. (Rok.); — 2) ein angebranntes Stück Holz, C.; — 3) der Schürhaken, Cig., Habd., Priip.-Mik.

óžěhtati, am, *vb. pf.* (die Wäsche) im Laugenwasser brühen, beuchent; — o. koga, jemanden strenge tadeln, Cig.

óžějati, am, *vb. pf.* durstig werden, ogr.-C.; — tudi: o. se, Cig.

óžemáč, m. kstor ožema, der Ausdrücker, Cig.

óžemáken, kna, adj. zum Ausdrücken, Ringen (z. B. der Wäsche) gehörig: ožemálna kljuka, der Ringhaken, Cig.

óžemálnica, f. die Auswindmaschine, DZ.

óžemálo, n. 1) eine Vorrichtung zum Ausdringen, Cig.; — 2) das Prejstuch, Cig.

óžemanje, n. das Ausdrücken, das Auspressen; das Ringen, das Auswinden (z. B. der Wäsche).

Slov.-nem. slovar.

56

ožěmati — ožíditi se

— 882 —

ožídniti — ožívljati

ožěmati, mam, mljem, *vb. impf. ad ožeti*; ausdrücken, auspressen; pomarančo o., *Cig*.; auswinden, ringen; o. perilo.

ožěmavec, vca, m. der Ausdrücker, *Cig*.

ožěmček, čka, m. eine Art Räste in Rugelform, *Kamnik-M*, Z.; ožemčke narejajo iz sladkega, zasiranega mleka; sir ožemajo z rokami in ga zvaljajo v kroglo, debelemu jabolku podobno, *Glas*.

ožěmčič, m. = ožemček, das Räsetalbchen, *C.*

ožěmek, mka, m. 1) das Ausgeprejste, der Ex tract, C.; — 2) das Zusammengeprejste, *C.*

ožemica, f. der Preſſreſt, *C.*

ožěmnica, f. = mečkalnica, die Trauben- quetschmaschine, *C.*

ožemnina, f. der ausgeprejste Saſt, *Let.*

oženitev, tve, f. die Verheiratung eines Mannes.

ožéniti, žénim, *vb. pf. einen Mann* verheiraten; o. se, eine Frau nehmen, sich verheiraten; begato se o.; o. se z dekletom svojim; oženjen, verheiratet (vom Manne); — (= dobro prodati, Temljine/Tolm./-Strek./[Let.]).

óženje, n. die Schmälerung, *Cig*.

ožénjenec, nca, m. der Verheiratete, *nk.*; oženjenci, die Eheleute, *Z.*

ožěpec, pca, m. das Bergpfefferkraut (saturreja montana), Solkan-Erj.(Torb.); podstava: hyssopus, Mik.; (Pfefferkraut se imenuje po nemško tudi wilder Hysop).

ožerjavěti, im, *vb. pf. glühend* werden, erglühen, (ožar-) *Mur*.

ožerjaviti se, ím se, *vb. pf. = ožerjaveti*; Kamen začnem ožigati, Da se ves ožerjavi, (ožarjavi) *Danj.* (Posr. p.).

ožětek, tka, m. das Ansgedrückte, das Ausgeprejste, der Preſſreſt, Z.; tudi pl. ožetki, *C.*

ožěti, ožámem, ožmém, *vb. pf. ausdrücken, auspreſſen*; o. pomarančo, *Cig*.; o. grozd v kozarec, *Ravn.*; — auswinden, ausringen: o. perilo; — ožet človek, ein Menich ohne Saſt und Kraft, *C.*; — ožet. compress, *C.*; klein und dick, *Z.*

oževína, f. der Zeilhanß, *C.*

ožěvkati, am, *vb. pf. = ožmevkati, durch Drücken mürbe oder weich machen* (o sadju); hruška vsa oževkana („ožukana“), sadje se pri vožnji oževka („ožuka“), *Polj*.

óžga, f. = ožaga, *Z.*

óžánec, nca, m. die Schmiedkohle, *Nov.-C.*

ožganina, f. das Brandige, *Nov.-C.*

ožgánjiti, im, *vb. pf. mit Brantwein berauschen, Ljub.*

ožgánki, m. pl ona skoria, ki se prime kotla ali posode sploh, kadar se kuhajo zganci, *Erj.(Torb.)*

ožgáti, zgèm, *vb. pf. 1) anbrennen, abbrennen*; o. kol, *Cig*.; o. lončenino, *Mur.*, o. se, sich verbrennen; — anſengen, *Mur*; — bräunen: solnce mu je kožo ožgalo, *Cig*.; — o. koga, jemanden abprügeln, *Cig*.; — 2) = užgati, anzünden, *Notr.*

ožídeł, dla, *adj. verdorben, C.*; —prim. ožidniti.

ožiditi se, im se, *vb. pf. = ožidniti, verderben, C.*

ožídniti, žídnem, *vb. pf. ranzig, schimmelicht, faul („schlaßig“) werden, verderben (von Speß, Nüſſen, Kastanien, Brot n. dgl.), SlGor.-C.*

ožig, žiga, m. die Ausſengung, *Cig.*; — die Senge, *Mur.*, *Cig.*; — der Baumbrand, *Cig.*, C.; der Brand an den Reben, *Jan.*, *Nov.-C.*

ožiganje, n. das Anbrennen; — das Brennen (des Thongeschirres), *Mur.*; — das Anſengen, *Mur*.

ožigati, am, *vb. impf. ad ožgati; anbrennen*; o. lončeno posodo, das Thongeschirr brennen, *Mur.*; — losſchlagen, zuſchlagen; mlatiči vihajo cepce na kvišku, eden za drugim ožigajo, *Ravn. -Valj.(Rad).* s petami ob tla ožigati (o plesu), *Levst. (Zb. sp.)*.

ožilje, n. das Geäder, das Nversſystem, *Cig. (T.)*

ožimálq, n. = ožemalo, das Preſſtuch, *DZ.*

ožimati, mam, mljem, *vb. impf. = ožemati, Jan.*

ožimček, čka, m. = ožemček, Senožěče (Notr.-)Erj.(Torb.).

ožina, f. die Enge; die Thalenge, *Cig.*, *Jan*; rečna o., die Stromenge, *Jan./H.*; morska o. die Meerenge, *Cig.*, *Jan.*, *Cig.(T.)*, *C.*, *Jes.*; zemeljska o., die Erdenge, der Zithmuß, *Cig.(T.)*, *Jes.*

óžiti, óžim, *vb. impf. schmal machen, schmälernt, angen, Cig., Jan.*; o. se, sich verengen, *Levst (Podk.)*.

ožiti, žíjem, *vb. pf. lebendig werden, C.; auſleben: studenci so zopet ožili, Irsno pod Krnom-Erj.(Torb.)*

ožititi se, im se, *vb. pf. Körner anſezen: ožiti se žito (n. pr. pšenica), kadar dobode zrnje. Vas Krn-Erj.(Torb.)*

oživa, f. das Auſleben, *C.*

oživahnéti, im, *vb. pf. rührig werden, auſleben, SlN.-C.*; oživahnele čebelice, *Vrt.*

oživáliči, alim, *vb. pf. animaliſieren, Cig.*

oživáljati, am, *vb. impf. ad oživaliti, Cig.*

oživavanje, n. die Belebung, *ogr.-Valj.(Rad.)*

oživávati, am, *vb. impf. = oživljati, ogr.-Valj. (Rad.)*

ožívek, vka, m. die Belebung, *Z.*; die Labung, *C.*

oživěti, im, *vb. pf. 1) lebendig werden; wieder auſleben; na razvalinah novina oživi, aus den Trümmern erblührt neues Leben, Mur.*; — 2) sich erholen, munter werden, *Cig.*

oživitelj, m. der Beleber, *Z.*

oživiti, im, *vb. pf. 1) lebendig machen, zum Leben erwecken; mrtvega o.; — o. se, lebendig werden; — advieren (chem.), *Cig.(T.)*; — 2) wieder auſleben machen, erquicken, eſtrischen, beleben: druščino o., *Cig*.; oglic o., die Kohlen anſchüren, *Cig*.; barve o., die Farben auſſrischen, *Cig*; o. se, wieder auſleben.

oživitva, f. die Belebung, *Nov.-C.*

oživljaten, ina, *adj. bebeend, erquicend, Cig.*

oživljálo, n. das Erweckungs-, Belebungsmittel, *Cig.*

oživljanje, n. das Beleben, das Erquicken.

oživljati, am, *vb. impf. ad oživiti; 1) lebendig machen, zum Leben erwecken, beleben; die Wandlung vornehmen (vom Priester bei der*

oživljâvec — ožólgniti

— 883 —

óžolt — ožveplíti

Měsje), Cig.; o. se, lebendig werden, sich be-
leben: — 2) lebhaft, munter machen, begeben,
erfrischen, erquicken; (vice) nam oživlja zile,
Preš.; — o. se, auſteben: — auſblühen: kup-
čija se oživlja, Cig.

oživljâvec, vca, m der Lebenerwecker, der
Lebendigmacher, Cig., C.; der Beseeler, Cig.

oživljénec, nca, m. der zum Leben Erweckte,
Cig.

oživljeník, m. 1) = oživljavec, M.: — 2)
= oživljenec, Vrt.

oživljénje, n. die Belebung, Cig., Jan.; o.
vere. Škrinj.-Valy.(Rad.; o. kupčije, Cig.

oživljiv, íva, adj. belebend, erquickend, M.;
oživljiva sapa, Vod./Išb. sp.).

oživotvârjati, am, vb. impf ad oživotvoriti,
Jan. (H.).

oživotvóriti, tvôrim, vb. ff. ins Leben rufen,
verwirflichen, Nov., nk.; — hs. iz rus.

ožížniti, žížnem, vb. pf. stärfer glimmen machen,
o. se, stärfer zu glimmen anfangen: veder
je potegnil in pepel se je ožížnil, Polj.

ožiji, adj. compar. ad ozek.

ožlabudráti, âm, vb. pf. beschwagen, C.

ožláhtniti, im, vb. pf. veredeln, Cig.

ožlébiti, im, vb. pf. abfalzen (bei Tischler-
arbeiten), Cig.

ožlěrje, n. 1) die Lienmündung, St Gor.; bej.
der obere Theil des Oſenloches, Jan.; — 2)
der Spitzemaum am Halſkheile des Frauen-
hemdes, C.; — prim. ožrelje 3).

ožléviti se, im se, vb. pf. sich voll saufen, Dict.

ožlindrati, am, vb. pf. verschlachten, Cig.

ožmèk, žměka, m. die Zchiaubenmutterichnecke
bei Pressen, Nov.-C.; — prim. žmek.

ožměkniti, žměknem, vb. pf. auspressen, C.

ožměti, žměm, vb. pf. = ožeti, Dict.-Mik.,
Cig., Št., Gor.

ožmětiti, im, vb. pf. schwer machen, C.

ožměvkati, am, vb. pf. = oževkati, durch
Drücken mürbe machen, Polj.

ožmíkati, kam, čem, vb. pf. ausdrücken, aus-
pressen, Z., C.; — perilo o., die Wäſche aus-
wunden, auſrungen, Cig., Jan.

ožmikelj, klja. m. = žmikelj, die Fetthenne
(sedum), Cig., Jan.

ožnárati, am, vb. pf. bejudeln, Z., jvzhŠt.

óžnik, m. der Ţinkasand, der Teuſelsdreck (asa
foetida); nav. oženk, voženk.

ožólčiti, im, vb. pf. vergällen, Cig.

ožólget, gla. adj. ranzig, C.; — prim. ožol-
gniti.

ožólgniti, žólgnem, vb. pf. verderben (von Mehl,
Ruffen, Kastanien), ranzig (gelb) o. schwammig
werden, (ožugniti) vzhŠt.-C.; durch Nässe ver-

derben (vom Holz), C.; — nam. ožolkniti;
prim. žolhek.

óžott, adj. gelblich, rothgelb, ogr.-C.

óžołtéti, im, vb. pf. gelb werden, Jan.

ožřebíti se, im se, vb. pf. ein Füllen werſen,
Cig., Jan., Burg. (Rok.), Levst. (Nauk).

ožrebljáti, âm, vb. pf. mit Nägeln beschlagen,
Jarn.

ožrělje, n. 1) die am Halse des Rindviehes
herabhängende Haut, die Wamme, Dol.-Cig.,
Jan., Mik.; — 2) der den Hals umgebende
Theil eines Kleideſs, Dalm.; das Unterfutter
am Frauenhemde, Rib. - M., C.; — 3) das
Oſenloch, C.; — das Spundloch, Jan.

ožrélo, n. der Halsjaum an einem Kleide, Dict.;
o. moje suknje, Dalm.; — der Mund des
Mühſteteines, Dict.-C.; — die Kanonenfüße-
dung, C.; — das Spundloch, Jan.; — =
tuljevka, die Ţpindeldille am Ţpinnrade, C.

ožrjiv, íva, adj. prasserisch, johlemmerisch, C.

ožrljavec, vca, m. der Praßer, der Schlemmer, C.

ožrtati, am, vb. pf. übervortheilen, betrügen,
Mur.

ožrten, tna, adj. gefräßig, Guts., Jarn.

ožrtnik, m. der Vielſraß, Guts.

ožrtnost, f. die Gefräßigkeit, Guts., Jarn.

ožrtováti, ûjem, vb. impf. ein Vielſraß sein,
Guts.

ožůlek, Ika, m. die Schwiele, Mur., Cig., Jan.

ožúliti, im, vb. pf. 1) eine Schwiele verurjachen;
ausreiben, wund reiben; čevelj me je ožulil;
o. si noge s hojo, sich wund gehen; o. se,
sich wund reiben, Schwießen bekommen; o. se
z ježo, sich wund reiten; — 2) reibend wa-
schen, abribeln; perilo o., Št.

ožúljenec, nca, m. ein vom Ţattel oder Ţoch
ſtarf aufgeriebeneſ Pferd, ein aufgerittenes
Pferd, Cig., M.

ožuljenina, f. die aufgeriebene Stelle 13. B.
am Šulj), Cig.

ožuljeváti, ûjem, vb. impf. ad ožuliti.

ožúra, f. der Wucher, C.; — prim. it. usura.

ožuren, rna, adj. wuchererisch, Jan., C.

ožúriti, žúrim, vb. pf. 1) (ein Duhni, ein Schwein)
abbrühen, Cig.-M.; — 2) stroje o., die Körner
aushülsen, Cig.; (prim. oružiti).

ožúrnik, m. der Wucherer, Guts.-Cig., Jan.

ožvéček, čka, m. das Getaute, Polj.

ožvéčiti, im, vb. pf. zerkauen; otroku ožve-
čiti kaj, kar se mu misli v usta dati, Polj.

ožvékati, am, vb. pf. = ožvečiti, Z., Zora.

ožvekováti, ûjem, vb. impf. ad ožvekati, Z.

ožvepleniti, im, vb. pf. schweſeln, M.

ožvepliti, im, vb. pf. beschweſeln, einschweſeln,
(ozep-) Cig.

Konec 1. dela.

56*

PRIPOMNJE.

Obširniša pojasnila o uredbi in osnovi tega slovarja bodo pridejana zadnjemu sešitku prvega zvezka. Tu bodi le to omenjeno, kar je najbolj potrebno, da bodo mogli čitatelji umeti znamenja in kratice.

Znamenja nad črkami so samo le naglasna znamenja. Za kratke zloge rabi (= hs. "), za dolge zloge pa dvoje znamenj: 'znači zategnjeni, ' pa potisnjeni naglas.

Znamenja pod črkami ali v črkah natančneje določajo izreko ter so diakritična znamenja.

Ako imata e in o ključico ali piko pod seboj (ë, ë, ө, ө), sta ozka (zaprta) glasova. Ločijo se pa ti glasovi tako-le:

Dolgi ozki e s piko (é, ê) se bliža glasu i, ter se izgovarja tako, da je skoro nekak slab i za ozkim e slišati; v kratkih zlogih ali nenaglašenih zlogih (ë, ę) ima manj določen glas.

Dolgi ozki e s ključico (é, ê) se tako izgovarja, da je pred ozkim e slišati nekak slab i; v nenaglašenih kratkih zlogih takega e ni.

Dolgi ozki o s piko (ó, ô) se bliža glasu u tako, da je za ozkim o slišati nekak slab u; v kratkih in nenaglašenih zlogih (ô, ө; ima manj določen glas.

Dolgi ozki o s ključico (ó, ô) se tako izgovarja, da je pred ozkim o slišati nekak slab u; v nenaglašenih ali kratkih zlogih takega o ni.

Ako sta e in o brez pike ali ključice, sta v dolgih zlogih (ó, ô) široka (odprta) glasova; v nenaglašenih in kratkih zlogih (o, ò) sta manj določena široka glasova.

HORIZONTALNA ČRTICA NAD SAMOGLASNIKOM KAŽE (SKORO LE V TUJÍH BESEDAH KNJIŽNega JEZIKA) SAMO DOLGOST; Ē IN Ō IMATA ISTI GLAS, KAKOR V IZVIRNEM JEZIKU.

E STOJI ZA ONI E, KI V NAVADNI PISAVI NADOMEŠČA NEDOLOČENI GLASNIK (POLGLASNIK), n. pr. pès, bezèg.

I se izreka kakor kratek u.

Kjer ni bilo znano, kakšen naglas ali kakšne natančneje določene glasove ima beseda in se to tudi po analogiji ni dalo določiti, ostala je beseda brez znamenj.

Manj jasne kratice.

ad = k (spada k—).

bav. = bavarsko.

češ. = češko.

fr. = francosko.

furl. = furlansko.

hs. = hrvatsko ali srbsko.

it. = italijansko.

kor.-nem. = koroško-nemško.

madž. = madžarsko.

pren. = v prenesenem pomenu.

rus. = rusko.

srlat. = srednjelatinsko.

srvn. = srednjevisokonemško.

stsl. = staroslovensko.

stvn. = starovisokonemško.

švic. = švicarsko.

tur. = turško.

Ahac, Matija Ahacel, Koroške ino Štajerske
pesme, 1838.

Alas., Gregorio Alasia da Sommaripa, Vocabolario Italiano e Schiavo, 1607.

Andr., Andrejčkov Jože (Podmilščak), Spisi
I., 1884.

Bas., Barth. Bassar, Pridige, 1734.

Ben., Benetski Slovenci, Benečansko.

Bes., Besednik, leposloven list, 1869-78.

Blc.-C., Zbirka besed, ki jo je Caf prejel od
Bilca.

Bleiw., Bleiweisovi spisi.

BlKr., Beli Kranjci, Belokranjsko.

Boh., Adami Bohorizh Arcticae horulae etc.,
1584.

C., Cafovo slovarsko gradivo.

Cel., J. Celestina (Močnik), (Ar.) Aritmetika 1882; (Geom.) Geometrija, 1883.

Cig., (M. Cigale), deutsch-slovenißches Wörterbuch 1860; (T.), Znanstvena terminologija, 1880.

Cv., Cvetje z vrtov sv. Frančiška,
vreja in izdaje P. St. Škrabec, (pos. plat-
nice) 1880-92.

Čb., Miha Kastelic, Krajnska Čbelica, 1830-
33, 1848.

Dalm., Juri Dalmatin, Biblia, 1584.

Dan., Gj. Daničić, rječnik hrv. ili srp. jezika,
1880-92.

Danj., Peter Dainko, (Danjko), (Posv. p.),
Posvetne pesmi, 1827.

Dict., Dictionarium, Latinsko-slovenski
slovar (prva polovica, rokopis morda iz
17. stol.).

Dol., Dolenjsko.

DSv., „Dom in Svet“, leposloven in znan-
stven list, 1888-92.

DZ., Državni zakonik, l. 1871-1882.

DZkr., Deželni zakonik za vojvodino
Kranjsko (posamezni deli zadnjih letnikov).

Erj., Fr. Erjavec, (Z.) Zoologija (po Schoederju) 1875; (Ž.) A. Pokornega prirodopis živalstva, 3. izd. 1881; (Min.) Mineralogija, 1883; (Som.) Somatologija (po Woldřichu) 1881; (Tzb. sp.) Izbrani spisi, 1888-9; (Torb.) Iz potne torbe (Letopis Matice sl., 1875, 1879-80, 1882-83), (Rok.) rokopisne opomnje.

Fr., Fram (Frauheim) na Štaj., kjer je Caf
veliko besed zapisal.

Frey., H. Freyer, Fauna v. Krain, 1842; (Rok.)
neki geol. rokopis v kranjskem muzeju.

GBrda, Goriška Brda.

Glas., Glasnik slovenski, lepoznansko-
podučen list, 1858-68.

Gol., J. Goličnik, A. Janšaja podvučenje za
vse čebelarje, 1792.

Gor., Gorenjsko.

Goriš., Goriško.

Greg., S. Gregorčič, Poezije, I. 1885, II. 1888.

Guts., O. Gutsmann, Deutsch-windisches Wörterbuch, 1789; (Res.) Kristijanske resnice, 1770.

Habd., Juri Habdelich, Dictionar, 1670.

Hal., Haloze (na vzhodnem Štajerskem).

Hip., A. V. P. Hippolyti, Dictionarium trilingue,
(Orb.) Orbis pictus, rokopis, 1712.

Hlad., Hladnikov rokopis rastlinskih imen v
kranjskem muzeju.

h. t., hrvatska terminologija, porabljena
v Cigalejevi, „Znanstveni terminologiji“.

Ip., Ipavsko.

Ist., Istra.

Jan., A. Janežič, Deutsch-slovenißches Taſchens-
wörterbuch, 2. izd. 1867.; (Slovn.) Sloven-
ska slovnica, 1863.

Jap., Juri Japel, (Sv. p.) Svetu pismu,
1791-1796; (Prid.) Pridige, 1794.

Jarn., U. Jarnik, Etymologikon, 1832; (Rok.)
zbirka besed iz Žiljske doline, ro-
kopis.

Jes., J. Jesenko, Občni zemljepis, 1873; Priro-
doznanski zemljepis, 1874; Zemljepis, 1882.

Josch, E. Josch, Die Flora von Kärnten, 1853.
Jsvkr., Janez Krstnik od sv. križa
(Joannes Baptista a s. Cruce), Sacrum prom-
ptuarium (pridige), 1691-1707.

Jurč., J. Jurčič, Zbrani spisi; (Tug.) Tugomer.
jvžhŠt., južnovzhodno Štajersko, zlasti
brežiški okraj.

Kajk., kajkavsko nareče.

Kast., Matija Kastelec, (Rož.) Bratovske
bukvice S. Roženkranca, 1678; (N.
c.) Nebeški cil, 1684; (N. k.) Nauk
Christjanski, 1688.

Kop., J. Kopitar, Grammatik der ſlav. Sprache
in Krain, Kärnten und Steiermark, 1808.

Kor., Koroško.

Kos., J. V. Koseski, Razne dela, 1870.

Kr., Kranjsko.

Krelj, Seb. Krel (Krelj), Postila, 1567 (po Mi-
klošičevih citatih); 2. izd. 1578.

Kres., leposloven in znanstven list, 1881-86.

Kug., Bukve od kug, po Valjavčevih cita-
tih v „Radu“; prim. Valj.(Rad).

Lampe(D.), Lampe, Dušeslovje, 1890; (I.)
Vvod v modroslovje, 1887.

Let., Letopis Matice Slovenske.
Levst., Fr. Levstik, (Sl. Spr.) Die slovenische
Sprache, 1866; (Cest.) Cestni zakon in
pouk, prevod, 1873; (Pril.) Priloge k
pořočilom dež. odbora iz raznih
let, prevodi; (Nauk) Nauk slov. žu-
panom, prevod, 1880; (Močv.) Spisi o
izboljševanji Ljubljanskega mo-
čvirja, prevod, 1880; (Zb. sp.) Zbrani
spisi, 1891—; (M.) pripiski v Mikloši-
čevem rokopisnem slov.-nemškem slovarju,
(prim. M.); (Beč.) Bečelarstvo, rokopis;
(Rok.) Levstikovi rokopisi slovarske
vsebine.

Ljub., Ljubljana in oklica.

LjZv., Ljubljanski Zvon, leposloven in
znanstven list, 1881-92.

M., Miklošičevo slovarsko gradivo:
Slovensko - nemški slovar, rokopis v štirih
zvezkih.

Medv., J. Medved, Botanika (rastlinska imena),
rokopis, 1857.

Meg., H. Megiser, Dictionarium trium lingu-
rum, 1592.

Met., F. Metelko, Lehrgebäude der slovenischen
Sprache, 1825.

Mik., Fr. Miklosich, razna dela, zlasti: (Lex.)
Lexicon palaeoslovenico-graeco-
latinum, 1865; (V. Gr.) Vergleichende
Grammatik der ſlavischen Sprachen,
(L. in III. zv. 2. izd., II. in IV. zv. 1. izd.); (Et.)

Etymologisches Wörterbuch der Slav.
Sprachen, 1886.

Mur., A. J. Murko, Slovensko-nemški in nemško-slovenski ročni besednik, 1832—33.

Navr., J. Navratil, (Let., Kop. sp., Spom.) razni spisi v Letopisih Matice Slovenske, v Kopitarjevi spomenici (1880) in Spomeniku (1883) natisnjeni.

nk., novejše knjige, časopisi itd.

Nkol., Narodni koledar Matice Slovenske, 1867—69.

Notr., Notranjsko.

Nov., Bleiweisove Novice.

Npes.-K., Slovenske pesmi kranjskega naroda (nabral Koritko), 1830—44; Npes.-Traj izpiski iz Vrazove rokopisne zbirke narodnih pesmi v Pajkovih „Črticah“; prim. Pjk.-Črt.; Npes.-Schein., Narodnepesmi Koroških spomenice, zbral J. Scheinigg; (Npes.-Mik.) neki Miklošičev rokopis, tudi druge nar. pesmi.

Npr., Narodne pripovedke in vraže, zlasti v Erjavčevem spisu: Iz potne torbe.

Npreg., Narodni pregovori v Janežičevi slovnici in drugod.

ogr., ogrskoslovensko narečje in knjištvo.

ok., okolica.

Pirc, Fr. Pire, Kranjski vrtnar, 1830.

Pjk./Črt.), J. Pajek, Črtice iz duševnega žitka štaj. Slovencev, 1884.

Poh., Pohorje na Štajerskem.

Pohl., M. Pohlin, Tu malu besediše, 1781; (Gram.) Kranjska gramatika, 1768; (Km.) Kmetam za potrebo inu po moč, iz nem., 1789.

Polj., Poljanska dolina na Gorenjskem.

Pop., Popotnik, šolski list.

Por., L. Porenta, Novi kranjski panj, 1876.

Pot., Bl. Potočnik, besede v Cigalejevem nem.-slov. slovarju; njegove pesmi.

Preš., Fr. Prešerna Poezije, 1848; 2. izdaja 1856.

Prim., Primorsko.

Prip., Narodne pripovedke, nabral M. K. Valjavec, 1858.

Raič, Božidara Raiča razni spisi.

Ravn., M. Ravnikar, Zgodbe svetiga pisma za mlade ljudi, 1815—17.

Rec., A. Recelj (Retzl), Gornih bukvi ... privilegium, rokopis iz 1. 1582.

Rez., Rezijani, rezijansko narečje, (Baud.), J. Baudouin de Courtenay, razni spisi o rezijanskem narečju.

Rib., Ribniška dolina.

Rog., P. Rogerija, Palmarium empyreum (pridige), 1731—1743.

Rožansko na Koroškem; prim. Kres, I. 412.

Schönl., J. L. Schönleben, Evangelia inu lystuvi (2. izd. Hrenovih evangelijev), 1672; po Levstikovih izpiskih.

Sen.(Fiz.), A. Senekovič, Fizika, 1883.

Skal., A. Skalar, rokopis iz 1. 1643; prim. Let. 1890, 185.

Slc., Slovenec, političen list.

SlGor., Slovenske Gorice na Štajerskem.

SlGosp., Slovenski Gospodar, list ljudstvu v poduk.

SlGradec, Slovenji Gradec in okolica na Štajerskem.

SIN., Slovenski Narod političen list.

Slom., A. M. Slomšek, (Zbrana dela, izdal M. Lendovšek).

Slovan, leposloven in političen list, 1884—7.

Str., J. Stritar, Zbrani spisi, 1887—8.

Svet. (Rok.), L. Svetec, večja zbirka slovarskega gradiva, rokopis.

Ščav., kraji ob Ščavnici na Štajerskem.

Škrab., P. St. Škrabec, razne razprave na platnicah „Cvetja z vrtov sv. Frančiška“; prim. Cv.

Škrb., P. Škerbinc, Nedelske pridige, 1814.

Škrinj., I. Škrinjar (Schkriner), deli sv. pisma Japel-Kumerdejeve izdave.

Šol., J. Šolar, deutsch=slav. Wörterbuch, 1873.

Št., Štajersko (slov. Štajer).

Strek., K. Strekelj, Morphologie des Görzer Mitteilungsdiälectes, 1887; (Let.) razprave v letopisih Matice Slovenske in (Arch.) v „Archiv. f. Slav. Philologie.“

Telov., Nauk o telovadbi, 1869.

Tolm., Tolminsko na Primorskem.

Trav., A. Traven (Traun), deli sv. pisma Japel-Kumerdejeve izdave.

Trst., D. Trstenjak, razni spisi po časopisih, zlasti v Let. Mat. Slov.

Trub., P. Trubarja razna dela iz druge položice 16. stoletja, zlasti Psalter (Psal.), Novi testament (N. T.), Postila (Post.).

Trumm., Fr. Trummer, Systematische Klassifizierung und Beschreibung der in Steiermark vorkommenden Rebenforten, 1841.

Tuš., I. Tušek, (Št. l. č.) Štirje letni časi, 1867; (R.) A. Pokornega prirodopis rastlinstva, 2. izd., 1872; (B.) Botanika, po Schoedlerju, 1875.

UčT., Učiteljski tovariš, šolski list.

V.-Cig., Besede iz Vodnikovega slovarskega gradiva v Cigalejevem nem.-slov. slovarju.

Valj.(Rad.), M. Valjavec, Prinos k naglasu u (novo)slovenskom jeziku, Rad jugoslavenske akademije, knj. 431. nasl.; (Vest.) Narodne priče, navade, stare vere, v Vestniku, 1873—4.

Valv., Valvasor, Ehre des Herzogthums Krain.

Več., Večernice, izdala družba sv. Mohora.

Vest., Vestnik, znanstvena priloga Zore, 1873—5.

Vod., V. Vodnik, (Pes.) Pesni, izd. 1869; (Izb. sp.) Izbrani spisi, 1890; (Nov.) Lublanske Novice, 1707—1800; (Bab.) Babištvo, 1818.

Volk., L. Volkmer, sp. dr. J. Pajek, 1885.

Vrt., Vrtec, časopis za slov. mlad., 1871—92.

Vrtov., M. Vrtovec, razni spisi, zlasti: (Vin.) Vinoreja, 1844; (Km. k.) Kmetijska kemija, 1847.

VzhŠt., vzhodno Štajersko.

Z., Zalokarjev slov.-nemški slovar, rokopis.

ZapŠt., zapadno Štajersko.

Zgd., Zgodnja Danica, cerkven list.

Zil., Ziljska dolina.

Zora, časopis zabavi in poduku, 1871—77.

Zv., Zvon, lepoznanski list, 1870, 1876—80.

Znid., J. Žnidaršič, Oko in vid. 1880.

48

PRIPOMNJE.

Znamenja nad črkami so samo le naglasna znamenja. Za kratke zloge rabi (= hs. "), za dolge zloge pa dvoje znamenj: znači zategnjeni, pa potisnjeni naglas.

Ako imata e in o ključico ali piko pod seboj (ë, ë, o, ǒ), sta ozka (zaprta) glasova. Ločijo se pa ti glasovi tako-le:

Dolgi ozki e s piko (é, ê) se bliža glasu i, ter se izgovarja tako, da je skoro nekak slab i za ozkim e slišati; v kratkih zlogih ali nenaglašenih zlogih (ë, ê) ima manj določen glas.

Dolgi ozki o s piko (ó, ǒ) se bliža glasu u tako, da je za ozkim o slišati nekak slab u; v kratkih in nenaglašenih zlogih (ò, ǒ) ima manj določen glas.

Dolgi ozki o s ključico (ó, ǒ) se tako izgovarja, da je pred ozkim o slišati nekak slab u; v nenaglašenih ali kratkih zlogih takega o ni.

Ako sta e in o brez pike ali ključice, sta v dolgih zlogih (ó, ǒ) široka (odprta) glasova; v nenaglašenih in kratkih zlogih (o, ò) sta manj določena široka glasova.

Horizontalna črtica nad samoglasnikom kaže (skoro le v tujih besedah knjižnega jezika) samo dolgost; ē in ō imata isti glas, kakor v izvirnem jeziku.

e stoji za oni e, ki v navadni pisavi nadomešča nedoločeni glasnik (polglasnik), n. pr. pès, bezèg.

i se izreka, kakor kratek u.

Kjer ni bilo znano, kakšen naglas ali kakšne natančneje določene glasove ima beseda in se to tudi po analogiji ni dalo določiti, ostala je beseda o brez znamenj.

Manj jasne kratice.

= k (spada k—).

= bavarsko.

češko.

rancosko.

furlansko.

hrvatsko ali srbsko.

it. = italijansko.

kor.-nem. = koroško-nemško.

madž. = madžarsko.

pren. = v prenesenem pomenu.

rus. = rusko.

srlat. = srednjelatinsko.

stsl. = staroslovensko.

stvn. = starovisokonemško.

švic. = švicarsko.

tur. = turško.

rija Ahacel, Koroške ino Štajerske 1838.

orio Alasia da Sommaripa, Vocabaliano e Schiavo, 1607.

ejčkov Jože (Podmilščak), Spisi

Bes., Besednik, leposloven list, 1869—78.

Blc.-C., Zbirka besed, ki jo je Caf preiel

Bilca.

Bleiw., Bleiw

Burg., J Burger, (A. Pekec) Razlaganje službe
božje, 1834; — Povesti.

C., Cafovo slovarsko gradivo.

Cel., J. Celestina (Močnik), (Ar.) Aritmetika 1882; (Goem.) Geometrija, 1883.

Cig., (M. Cigale) deutsch-slovenisches Wörterbuch 1860; (T.), Znanstvena terminologija, 1880.

Cirk.-Baud., Baudouin de Courtenay, der Dialect von Cirkno, Archiv f. Slav. Phil. VIII. Cr., Cvetje z vrtov sv. Frančiška, vreč in izdaje P. St. Škrabec, (pos. platforme) 1880-92.

Čb., Miha Kastelic, Kranjska Čbelica, 1830—33, 1848.

Dalm, Juri Dalmatin, Biblia, 1584; (Reg.) Register.

Dan., Gj., Daničić, rječnik hrv. ili srp. jezika,
1880-92.

Dol., Dolenjsko.

DŠv., „Dom in Svet“, leposloven in znanstven list, 1888-92.

DZ., Državni zakonik, I. 1871—1882.

Erj., Fr. Erjavec, (Z.) Zoologija (po Schoederju) 1875; (Ž.) A. Pokornega prirodopis živalstva, 3. izd. 1881; (Min.) Mineralogija, 1883; (Som.) Somatologija (po Woldřichu) 1881; (Izb. sp.) Izbrani spisi, 1888-9; (Torb.) Iz potne torbe (Letopis Matice sl., 1875, 1879-80, 1882-83), (Rok.) rokopisne opomnje.

GBrda, Goriška Brda.

Glas., Glasnik slovenski, lepoznansko-
podučen list, 1858—68.

Gol., J. Goličnik, A. Janšaja podvučenje za
vše čebelarje, 1792.

Gor., Gorenjsko.

Goriš., Goriško.

Greg., S. Gregorčič, Poezije, I. 1885, II 1888.

Guts., O. Gutsmann, Deutsch-windisches Wörterbuch, 1780, (Res.) Kristijanske resnice, 1770.

Hip., A.V. P. Hippolyti, Dictionarium trilingue,
(Orb.) Orbis pictus, rokopis, 1712.

h. t., hrvatska terminologija, porabljena
v Cigalejevi ‚Znanstveni terminologiji‘.

Ip., Ipavsko.

Ist., Istra.

Jan., A. Janežič, Deutsch-slovenisches Taftchen-
wörterbuch 2. izd. 1867.; (Slovn.) Sloven-
je., (H.), Slov.-nemški
Juhad, 1863.

Jap., Juri-Japel, (Sv. p.) Svetu pism
1791—1796; (Prid.) Pridige, 1794.

Jarn., U. Jarnik, Etymologikon, 1832; (Rok
zbirka besed iz Ziljske doline, roko
pis; (Sadj.), Sadjereja, 1817.

Jes., J. Jesenko, Občni zemljepis, 1873; Prirodoznašniki zemljepis, 1874; Zemljepis, 1882.

Jsvkr., Janez Krstnik od sv. križa
(Joannes Baptista a s. Cruce), Sacrum prom-
putuarium (pridige), 1691—1707.

Jurč., J. Jurčič, Zbrani spisi; (Tug.) Tugomer.
juzhŠt., južnovzhodno Štajersko, zlasti
brežiški okraj.

kajk., kajkavsko narečje.

Kast., Matija Kastelec, (Rož.) Bratovske
bukvice S. Roženkranca, 1678; (N.
c.) Nebeški cil, 1684; (N. k.) Nauk
Christjanski, 1688.; (W.) Krain. Wör-
terbuch, rokopis, o katerem se misli, da
je Kastelčev.

Kl., A. Klodič, razprava o narečju benečanskih Slovencev (v Št. Petru), 1878.

Kop., J. Kopitar, Grammatik der Slav. Sprache
in Krain, Kärnten und Steiermark, 1802.

Kor., Koroško.

Kr., Kranjsko.

Krelj, Seb. Krel (Krelj), Postila, 1567 (po Miklošičevih citatih); 2. izd. 1578.

Kres, leposloven in znanstven list, 1881-86.

KrGora, Kranjska Gora in okolica na Go-
renjskem.

Kug., Bukve od kug, po Valjavčevih citatih v „Radu“; prim. Valj.(Rad).

Lampe(D.), Lampe, Dušeslovje, 1890; (V.)
Vvod v modroslovje, 1887.

Levst., Fr. Levstik, (Sl. Spr.) Die slovenische Sprache, 1866; (Cest.) Cestni zakon in pouk, prevod, 1873; (Pril.) Priloge k poročilom dež. odbora iz raznih let, prevodi; (Nauk) Nauk slov. županom, prevod, 1880; (Močv.) Spisi izboljševanji Ljubljanskega možvirja, prevod, 1880; (Zb. sp.) Zbra spisi, 1891—; (M.) pripiski v Mikloževem rokopisnem slov.-nemškem slov. (prim. M.); (Beč.) Bečelarstvo, rok (Rok.) Levstikovi rokopisi slovsebine.

Ljub., Ljubljana in okolica.

LjZv., Ljubljanski Zvon, lepos
znanstven list, 1881-92.

M., Miklošičevo slovarsko g
Slovensko-nemški slovar, rokopis
zvezkih.

Medv., J. Medved, Botanika (rastlinska in
rokopis, 1857.

Meg., H. Megiser, Dictionarium trium ling
rum, 1592.

Met., F. Metelko, Lehrgebäude des slovenis-
Sprades, 1825.

Mik., Fr. Miklosich, razna delž zlasti: (L
Lexicon palaeosloveno-grae
latinum, 1865; (L. Gr.) Wrgleiche
Grammatik der Slavisch Spra-
(l.in III. zv. 2. izd., II. in IV. 1. izd.);
Ethymologisches Wörterbuch der
Sprachen, 1880.

fur., A. J. Murko, Slovensko-nemški in nemško-slovenski ročni besednik. (1832-33.)

Vavr., J. Navratil, (Let., Kop. sp., Spom.) razni spisi v Letopisih Matice Slovenske, v Kopitarjevi spomenici (1880) in Spomeniku (1883) natisnjeni.

Nkol., Narodni koledar Matice Slovenske, 1867-69.

Notr., Notranjsko.

Nov., Bleiweisove Novice.

Npes.-K., Slovenske pesmi kranjskega naroda (nabral Koritko), 1839-44; Npes.-Vrazj, izpiski iz Vrazove rokopisne zbirke narodnih pesmi v Pajkovih „Crticah“; prim. Pjk.-Črt.; Npes.-Schein., Narodnepesmi Koroških Slovencev, zbral J. Scheinigg; (Npes.-Mik.) neki Miklošičev rokopis; tudi druge nar. pesmi.

ogv., ogrskoslovensko narečje in knjištvo.

ok., okolica.

Pirc, Fr. Pirc, Kranjski vrtnar, 1830.

Pjk.-(Črt.), J. Pajek, Črtice iz duševnega žitka štaj. Slovencev, 1884.

Poh., Pohorje na Štajerskem.

Pohl, M. Pohlin, Tu malu besediše, 1781; (Gram.) Kranjska gramatika, 1768; (Km.) Kmetam za potrebo inu po moč, iz nem., 1789.

Pop., Popotnik, šolski list.

Preš., Fr. Prešerna Poezije, 1848; 2. izdaja 1866.

Prim., Primorsko.

Ravn., M. Ravnikar, Zgodbe svetiga pisma za mlade ljudi, 1815-17.

A. Recelj (Retzl), Gornih bukvi ... .
vilegium, rokopis iz 1. 1582.

30. Rezijani, rezijansko narečje, (rež.), J. Baudouin de Courtenay, razni o rezijanskem narečju.

bnška dolina.

Rogerija, Palmarium empyreum (pri-1731-1743.
zansko na Koroškem; prim. Kres, 1. 412 i. nasl.

t. (Zg. Tolm.), S. Rutar, Zgodovina Tol-
njskega, 1882.

nónl., J. L. Schönleben, Evangelia inu ly-
stuvi (F. Hrenovih evangelijev), 1672;
po Letu vrvih izpiskih.

v (Fiz.), A. Senekovič, Fizika, 1883.

al., A. Skalar, rokopis iz 1. 1643; prim. et. 1890, 185.

Suha Krajina na Dolenjskem.

Sloverec, političen list.

or., Slovenske Gorica na Štajerskem.
osp., Slovenski Gospodar, list Ijud-
u v poduk.

StGradec, Slovenji Gradec in okolica
na Štajerskem.

SIN., Slovenski Narod, političen list.

Slovak, leposloven in političen list, 1884-7.

Str., J. Stritar, Zbrani spisi, 1887-8.

Strp., S. Strupi, Živinozdravništvo, 1885.

Svet. (Rok.), L. Svetec, večja zbirka slovar-
skega gradiva, rokopis.

Šol., J. Šolar, deutsch-japan. Wörterbuch, 1873.

St., Štajersko (slov. Stajer).

Štrek., K. Strekelj, Morphologie des Gerzer Mittelkarfurdialectes, 1887; (Let.) razprave v letopisih Matice Slovenske in (Arch.) v „Archiv. f. Slav. Philologie.“

Trav., A. Traven (Traun), deli sv. pisma Jabel-Kumerdejeve izdave.

Trub., P. Trubarja razna dela iz druge polo-
vice 16. stoletja, zlasti Psalter (Psal.),
Novi testament (N. T.), Postila (Post.).

Trumm., Fr. Trummer, Systematische Clausi-
cation und Beschreibung der in Steiermark
vorkommenden Rebenforten, 1841.

Tuš., I. Tušek, (St. l. č.) Štirje letni časi, 1867; (R.) A. Pokornega prirodopis rastlinstva, 2. izd., 1872; (B.) Botanika, po Schoedlerju, 1875.

Valj.(Rad.), M. Valjavec, Prinos k naglasu u (novo)slovenskom jeziku, Rad jugoslavenske akademije, knj.431. nasl.; (Vest.) Narodne priše, navade, stare vere, v Vestniku, 1873-4.

Valv., Valvasor, Ófhe des Herzogtümbs Kraun.

Vest., Vestnik, znanstvena priloga Zore, 1873-5.

Vod., V. Vodnik, (Pes.) Pesni, izd. 1869; (Tzb. sp.) Izbrani spisi, 1890; (Nov.) Lublanske Novice, 1797-1800; (Bab) Babištvo, 1818.

Vrt., Vrtec, časopis za slov. mlad., 1871-02.

Vrtov., M. Vrtovec, razni spisi, zlasti: (Vin.) Vinoreja, 1844; (Km. k.) Kmetijskake-

mija, 1847; (Sh. g.) Shodnigovori, 1850.

vzhŠt., vzhodno Štajersko.

zapŠt., zapadno Štajersko.

ZgD., Zgodnja Danica, cerkven list.

Žil., Žiljska dolina.

Zora, časopis zabavi in poduku, 1871-77.

Zv., Zvon, lepoznanski list.

Žnid., J. Žnidaršič.