Unbeständig

613

Unding

Unbeständig, adj. nepostojan, nestalan, nestavan; —keit, f. s. Unbestand.

Unbestechbar, —lich, adj. nepodmitljiv, nepodkupljiv; —barkeit, —lichkeit, f. nepodmitljivost, nepodkupljivost.

Unbestellt, adj. neizručen; neobavljen; neobradjen.

Unbestimmt, f. neodredjen, neodlučen; nestalan; netočan; —heit, f. nestanovitost, neodlučnost.

Unbestraft, adj. nekažnjen.

Unbestreitbar, adj. (t.) nepobitan, neosporni.

Unbestritten, adj. neprigovoran.

Unbesuclagt, adj. neoskvèrnjen; nezamazan.

Unbctagt, adj. ne pri dobi, nedohan.

Unbeträchtlich, adj. neznatan, malenkast.

Unbetrüglich, adj. nevarav, stanovit, istinit.

Unbewacht, adj. nečuvan.

Unbewaffnet, adj. neoboružan.

Unbewandert, adj. nevěšt.

Unbeweglich, adj. nepomičan, negibiv, nepokretan; —es Gut, nepokretno, nepomičivo dobro; —keit, f. nepomičnost, negibljivost, nepokretnost.

Unbewehrt, f. Unbewaffnet.

Unbeweibt, adj. neoženjen.

Unbeweislich, f. Unerweislich.

Unbewohnbar, adj. neobitalan, neobitavan.

Unbewußt, adj. tko nezna, tko nepozna; mir ist das —, toga ja neznam. [može.

Unbezahlbar, adj. što se platit ne-

Unbezäunt, adj. neogradjen.

Unbezweifelt, adj. nedvojben.

Unbezwinglich, adj. nedobitan; neosvojiv; —keit, f. nedobitnost; neosvojivost.

Unbieder, adj. nepošten; —keit, f. nepoštenje.

Unbiegsam, adj. negibak; fig. tvèrd; kèrk; —keit, f. negibkoća; fig. tvèrdoća; kèrkoća.

Unbild, Unbill, f. nepravda.

Unbillig, adj. neprav, nepravičan; —keit, f. nepravda, nepravica, nepravičnost.

Unblutig, adj. nekèrvav.

Unbrauchbar, adj. neupotřebljiv; nekoristan, neprudan; —keit, f. neupotřebljivost; nekorist, neprudnost; neprikladnost; nesposobnost (urednika); neshodnost (stvari kakve).

Unbürgerlich, adj. negradjouski.

Unhußfertig, adj. nepokajan, nepokoran; —keit, f. nepokora, nepokajanje.

Unchriſt, m. nekèrstjanin; poganin; —lich, adj. nekèrstjanski, pogan.

Und, conj. i; a; pak.

Undank, m. —barkeit, f. neharnost, nezahvalnost; —bar, adj. neharan, nezahvalan.

Undenkbar, adj. nedohitan, nepostiziv; —keit, f. nedohitnost, nepostiživost.

Undenklich, adj. davnji, nepamtiv; feit —en Zeiten, od nepamtiva vrěmena.

Undeutlich, adj. taman; nejasan, ne razgovetan; smućen, smeten; —keit, f. nejasnost, nerazgovětnost, tamnost.

Undeutsch, adj. zao němački; (unbeständig), nerazumljiv.

Undienlich, adj. nekoristan, neprudan; es wird uns nicht —sein, neće nam od nekoristi biti; —keit, f. nekorist, neprudnost.

Undienstfertig, adj. neposlužan; —keit, f. neposlužnost.

Unding, n. nebilica, ludovet.

Unduldsam

614

Unentseßbar

Unduldsam, adj. netèrpljiv (u věri, itd.); —keit, f. netèrpljivost (u věri, itd.).

Undurchbringlich, adj. neprohodan, ne-
prohodiv; neproziran; —keit, f.
neprohodnost, neprohodivost; ne-
prozirnost.

Undurchflißtig, adj. neproziran; —keit, f. neprozirnost.

Uneben, adj. neravan, hrapav.

Unebene, Unebenheit, f. neravnost, ne-
ravnica, hrapavost.

Unebenmaß, n. nesklad, nerazměr.

Unecht, adj. lažljiv; kriv, nepravi;
nezakonit; —heit, f. nepravota.

Unedel, adj. neplemenit; prost; un-
edle Metalle, proste kovovine.

Unehe, f. priležničtvo; —lich, adj.
nezakonit, nebračni, naravski, ko-
pilan.

Unehrbar, adj. nepošten; nepristo-
jan; —keit, f. nepoštenje, nepri-
stojnost.

Unehre, f. nepoštenje, sramota.

Unehrerbietig, adj. nesméran, neponi-\zan; —keit, f. nesměrnost, nepo-
niznost, neučtivost.

Unehrlich, adj. nepošten; —keit, f.
nepoštenje.

Uneigennübig, adj. nekoristoljubiv,
bezkoristljiv; —keit, nekoristolju-
bivost, bezkoristljivost.

Uneigentlich, adj. nevlastit; — adv.
nevlastito, nevlastitim načinom.

Uneinbringlich, adj. nenaplatljiv, ne-
izteriv; —keit, f. nenaplatljivost,
neizterivost.

Uneingebunden, adj. nesvezan; neu-
vezan.

Uneingedenk, adj. nespominjajući se;
—sein, nepantitl, nespominjati se,
bit zaboravio.

Uneingekauft, adj. nekupljen.

Uneingefalzen, adj. neposoljen.

Uneingeschränkt, adj. neomedjašen, neo-
graničen.

Uneingeweiht, adj. neposvetjen.

Uneingezogen, adj. razuzdan.

Uneinig, adj. nesložan, neskladan; —
werden, svaditi se, zavaditi se,
razmiriti se; —machen, zavaditi;
—sein, neslagati se u čemu, biti,
živěti u neslozi, nepogadjati se; —
keit, f. nesklad, nesloga.

Uneins, f. Uneinig.

Uneinträglich, adj. neprudan, nekori-
stan, ne od koristi.

Unempfänglich, adj. nezačetan. neka-
dar, nesposoban za primiti, začeti
štogod.

Unempfindbar, adj. neosětljiv, nečut-
ljiv, neočutljiv.

Unempfindlich, adj. neosětljiv, nečut-
ljiv, neočutljiv; neosětan, nečutan,
neočutan; —keit, f. neosětljivost,
nečutljivost, neočutljivost; neosět-
nost, neočutnost.

Unendlich, adj. nedospětan, bezkona-
čan; neizměran; —keit, f. nedo-
spětnost, bezkonačnost; neizmer-
nost.

Unentbehrlich, adj. neobhodan, neob-
hodno potreban, bez čega nije mo-
ći biti; —keit, f. neobhodnost, ne-
obhodna potrebost.

Unentgeltlich, adv. zabadava, zaman
bez plate, bezplatan, za ništa.

Unenthaltsam, adj. neuztegnut, neuz-
pregnut, netrézan; —keit, f. neuz-
tegnutje, neuzpregnutje, netřěznost.

Unentschieden, adj. neodlučen; —heit,
f. neodlučenost.

Unentschlossen, adj. neodvažen; ne-
smion, neodlučit; —heit, f. neod-
važenost; nesmionstvo, neodluči-
tost.

Unentseßbar, adj. nesvěrgnjiv; —keit,
f. nesvěrgnjivost.

Unentwickelt

615

Unfall

Unentwickelt, adj. nerazvijen, neraz-
vit.

Unerachtet; f. Ungeachtet.

Unerbittlich, adj. neumoljiv, tvèrd;
nesmiljen; —keit, f. neumoljivost,
nesmiljenstvo, tvèrdoća.

Unerdacht, Unerdichtet, adj. neizmiš-
ljen, istinit.

Unerdenklich, f. Unerfinnlich.

Unerfahren, adj. neizkusan, nevěšť,
nevičan, nevikao; —heit, f. neiz-
kustvo, nevěština, nevičnost.

Unerforschlich, adj. nedohitan; nepro-
zirljiv; —keit, f. nedohitnost; ne-
prozirljivost.

Unerfreulich, adj. neveseo; žalostan.

Unergründlich, adj. bezdan; fig. ne-
dohitan; neprozirljiv; —keit, f.
nedohitnost; neprozirljivost.

Unerheblich, adj. neznatan, nevažan,
malovažan, malenkast, male važ-
nosti; (unwesentlich) nesućan, ne-
bitan; —keit. f. malenkost, malo-
važnost, neznatnost.

Unerhört, adj. nečuven.

Unerinnerlich, adj. što se nepanti,
česa se nesěća.

Unerkannt, adj. nepoznát, nepoznan.

Unerkenntlich, adj. neharan, nezahva-
lan; —keit, f. neharnost, neza-
hvalnost.

Unerklärbar, Unerklärlich, adj. neraz-
jasnjiv, netumačiv; nedohitan.

Unerläßlich, adj. neobhodan; neod-
pustiv.

Unerlaubt, adj. nedopušten; zabranjen.

Unerledigt, adj. nerěšen.

Unermeßlich, adj. neizměran; —keit,
f. neizměrnost.

Unermüdlich, adj. neutrudljiv; —keit,
neutrudljivost.

Unerüberlich, adj. neosvojiv.

Unerörtert, adj. neiztumačen, nepro-
tumačen, nerazložen.

Unerreichbar, adj. nedostiživ.

Unerfettlich, adj. nenasitan; —keit, f.
nenasitnost.

Unerfschaffen, adj. nestvoren.

Unerfößlich, adj. neizcèrpiv; —keit,
f. neizcèrpivost.

Unerfschrocken, adj. neustrašiv, neu-
plašiv, neprepadljiv; neprestrašen,
neuplašen, neprepaden, neustrašen;
—heit, f. neuplašivost, neustraši-
vost, neprepadljivost.

Unerfütterlich, adj. neuzkolebiv; fig.
čvèrst, tvèrd; —keit, f. neuzkole-
bivost; fig. čvèrstoća, tvèrdina.

Unerchwinglich, adj. što se nemože
smoći, prevelik, prekoměran.

Unerseßlich, adj. nenaknadiv, nena-
knadni; nenadoměriv, —keit, f. ne-
naknadivost; nenadoměrivost.

Unerfinnlich, adj. neizmišljiv.

Unersteiglich, adj. nenadhodan; ne-
prohodan; nepristupljiv.

Unerträglich, adj. nesnosan; —keit,
f. nesnosnost. [jak.

Unerwachsen, adj. nedorasao; lud, ne-

Unerwartet, adj. nenadan; adv. iz
nenada.

Unerweichlich, adj. nesklonjiv.

Unerweislich, adj. nedokaživ, nedokaz-
ni, što nije moći dokazati; —keit,
f. nedokaživost.

Unerwiesen, adj. nedokazan.

Unerwogen, adj. nepromišljen, nepro-
motren; nichts —lassen, sve pro-
motriti, promisliti; f. Ungeachtet.

Unerzählbar, adj. neizkazan.

Unerzogen, adj. neodgojen, lud, nejak,
nedorasao.

Unfahrbar, adj. nevoziv; —er 3a-
stand, nevozivost.

Unfähig, adj. nesposoban, nekadar;
—keit, f. nesposobnost.

Unfall, m. nezgoda, neprilika, ne-
srěća, běda.

Unfehlbar

616 &-

Ungefallig

Unfehlbar, adj. nepobitan; nespotaknjiv; —keit, f. nepobitnost; nepotaknjivost.

Unfern, prp. nedaleko,

Unflach, m. smrad, gad, nečistoća.

Unfläth=er, m. gadan, smradan čověk; svinja; —rei, f. gad, smrad; svinjaria; —ig, adj. gadan, smradan, nečist; —igkeit, f. smrad, nečistoća, gad.

Unsleiß, m. nemarljivost, lěnost; —ig, adj. nemarljiv, lěn.

Unvolgsam, adj. neposlušan, nepokoran; —keit, f. neposluh, nepokornost.

Unsörnlich, adj. nesgroman, nepristao, nesmotern, nezgrapan; neuredan; —keit, nezgromnost, nepristalost, nesmotěrnost, nezgrapnost; neurednost.

Unfreund, m. nepriatelj; —lich, adj. neprijazan; neugodan, neprijatan; neuljudan; —lichkeit, f. neprijaznost; neuljudnost; —schaftlich, adj. neprijazan; neprijateljski.

Unfrei, adj. neslobodan, neprost.

Unfreigebig, adj. nepodatan, nepo datljiv.

Unfried=, m. nemir, razmirica, nesklad, razdor; —lich, adj. nemiran.

Unfruchtbar, adj. neplodan, nerodan; jalov; —keit, f. neplodnost, nerodnost.

Unfug, m. nered, nepristojnost, nepodobština; razuzdanost, razpuštenost; bezzakonje; Unfüge treiben, vladati se razuzdano; činiti što nije u redu, što je proti zakonu.

Unfüglich, adj. neprav; nepristojan, nepodoban.

Unfüßbar, adj. neosětljiv; netaknjiv; netegnjiv.

Ungangbar, adj. (vom Wege) nehodan; (vom Gelde) neprolazan.

Ungastfreundschaftlich, adj. negostion.

Ungeachtet, adj. necěnjen, neštovan; neznatan.

Ungeachtet, prp. neglede na; kođ, polag, pored; sa svim tim; — conj. za sve da, premda, akoprem.

Ungehandelt, a/lj. bez kazni, nekažnjen; etwas —lassen, nekazniti čega.

Ungebahnt, adj. neutèrven, neravan, neprohodan.

Ungebändigt, adj. neukrotjen.

Ungebaut, adj. neobradjen; nesazidan; nesagradjen.

Ungeverbig, adj. razuzdan; nestašan; nemiran.

Ungebeten, adj. nezvan, nepozvan; nemoljen.

Ungebildet, adj. neizobražen.

Ungeschleicht, adj. neběljen.

Ungeblümt, adj. jednostavan, bez cvětja.

Ungebrannt, Ungebraten, adj. nepečen; přěsan. [vadan.

Ungebrauchlich, adj. neobičan, nena—Ungebraucht, adj. nov.

Ungebühr, f. nepristojnost, nepodobština; zur—, bez razloga; nepristojno; —lich, —end, adj. nepristojan; nedužan; —lichkeit, f. Ungebühr.

Ungebunden, adj. nesvezan; fig. slobodan, prost, razuzdan, razpušten; —e Rede, proza; —heit, f. sloboda, sloboština, slobodnost.

Ungebild, f. neuztěrpljivost; —ig, adj. neuztěrpljiv.

Ungeschrt, adj. neštovan, nepoštovan.

Ungefähr, adj. nenadan; slučajan;—adv. slučajno; iz nenada; okó, okolo; jedno, několiko.

Ungefällig, adj. neprijatan, neugodan; neposlužan, nedvoran, neuljudan; —keit, f. neprijatnost; neposlužnost.

Ungefärbt

617

8

8

Ungemügsam

Ungefärbt, adj. nefarban; fig. istinit, iskren; otvoren, odpert.

Ungefeffelt, adj. bez okovah.

Ungeflügelt, adj. bez krilah.

Ungefördert, adj. nepitan, bez pitanja.

Ungefüttert, adj. nepostavljen; nenabranjen, nekérmljen.

Ungegeffen, adj. nepojěden; — adv. na tašte, našte sěrce.

Ungegründet, adj. netemeljit, neosnovan; bez temelja, lažljiv.

Ungehalten, adj. sèrdit; über etwas —werden, sèrdit se rad česa.

Ungeheissen, adj. dobrovoljan; — adv. dobrovoljno, drage volje, bez zapovědi.

Ungehemmt, adj. slobodan, prost, bez zapreke.

Ungeheuchelt, adj. nehinjen, istinit, iskren.

Ungeheuer, adj. strašan, strahovit; neizměran; golem.

Ungeheuer, n. nakazan, nakaza, nakaz, čudo.

Ungehindert, adj. slobodan, prost, bez zapřěke.

Ungehobelt, adj. neoblanjan, neostrugan, fig. neotesan, grub.

Ungehofft, adj. nenadan; neufan; — adv. iz nenada; neufano.

Ungehörig, adj. nepristojan, nedužan.

Ungehorfam, adj. neposlušan, nepokoran; — m. neposluh, neposlušnost, nepokornost.

Ungehört, adj. nečuven.

Ungeistlich, adj. světovan, světski.

Ungekränkt, adj. neuvredjen, miran; bez bolesti, bez boljezni,

Ungekünftelt, adj. neiskan, neuziskan; naravan, naravski; nepričinjen.

Ungeladen, Uneingeladen, adj. nezvan, nepozvan.

Ungeläutert, adj. neočišten, nečišt.

Ungelügen, adj, nepriličan, od nepri-like, neudoban, nezgodan; — adv. u nevrěme, u nedobu, za nepriliku, na nepriliku; —heit, f. neprilika, dosada, nezgoda.

Ungeliehrig, adj. neučljiv, nenaučljiv, tvěrd; —keit, f. neučljivost, nenaučljivost.

Ungeliehrt, adj. neučen, nenaučan; — heit, f. neučenost, nenaučenost.

Ungelieimt, adj. nelépljen, bez klije.

Ungelenk-sam, adj. negibak, neokreitan; —igkeit, —samkeit, f. negibkost, neokretnost.

Ungeliebt, adj. neljuhljen.

Ungelöscht, adj. negašen, živ.

Ungemach, n. nezgoda, neprilika, běda, zlo.

Ungemächlich, adj. nepriličan, nezgodan, nelastan; —keit, f. neprilika, nezgoda, nelast. [měršav.

Ungemästet, adj. neugojen; negojen,

Ungemcin, adj. nenavadan, neobičan; osobit; rědak.

Ungemengt, Ungemischt, adj. nepoměšan; čist.

Ungemessen, adj. neizměren; bez měrenja, bez měre; fig. neodlučen.

Ungemünzt, adj. nekovan.

Ungenannt, adj. neimenovan, bezimen.

Ungeneckt, adj. nedražen.

Ungeneigt, adj. nepriklonjen, neprignut; —heit, f. neprignutje, nepriklonstvo, nenagnutje.

Ungenießbar, adj. neužitan; nejěstiv.

Ungenoffen, adj. neužit, neuživen; neuživan; daß wird ihm nicht so — hingehen, neće to njemu tako proći.

Ungenóthigt, adj. dobrovoljan; — adv. dobrevolje, dobrovoljno.

Ungenügend, adj. nedovoljan.

Ungenügsam, adj. nezadovoljan; nenasitan; —keit, f. nezadovoljnost; nenasitnost.

Ungenügt

→

618

→

Ungewißheit

Ungenügt, adj. netrěbovan.

Ungeordnet, adj. neuredjen.

Ungerächt, adj. neosvetjen; f. Unge-
ahndet.

Ungerade, adj. neravan; nepar; —e
Zahl, lihi (liji) broj.

Ungerathen, adj. zao, zločest, neva-
ljao, pokvaren.

Ungerechnet, adj. neračunan; — adv.
neračunajuć; bez računa.

Ungerecht, adj. krivičan, neprav, ne-
pravičan, nepravedan; —igkeit, f.
krivica, nepravica, nepravda, ne-
pravednost.

Uugeretmt, adj. neriman, bez rime,
nesličan; fig. neskladan, lud; —
heit, f. neskladnost, ludost, ludoria.

Ungern, adv. nerado, nedrage volje.

Ungerochen, f. Ungeahndet.

Ungerührt, adj. neganjen, neganut.

Unge sagt, adj. nerečen, nekazan.

Ungeſalzen, adj. neslan.

Ungeſattelt, adj. neosedlan.

Ungeſäuert, adj. bezkvasan, bez kvasa.

Ungeſäumt, adj. nezarubljen; (unver-
züglich), bèrz, skor, hitar; — adv.
bez zatezanja, bez okleve, odmah,
udilj.

Ungeſchält, adj. neolupljen; neogu-
ljen; neokomljen.

Ungeſchehen, adj. neučinjen.

Ungeſcheidt, adj. nepametan; — heit,
f. nepamet.

Ungeſcheut, adj. smion; bez straha.

Ungeſchidlichkeit, Ungeſchichtheit, f. ne-
věština, nepodobnost.

Ungeſchicht, adj. nevěšt, nepodoban.

Ungeſchlacht, adj. neotesan, sirov, divji.

Ungeſchliffen, adj. nenabrušen, tup,
nenaoštren; fig. grub, neotesan,
sirov; —heit, f. fig. grubost, si-
rovost, neotesanost.

Ungeſchmälert, adj. cio, čitav, bez
uzkrate.

Ungeschmeidig, adj. tvèrd; kèrk; —
keit, f. tvèrdoća; kèrkoća.

Ungeschminkt, adj. nenamazan; fig.
istinit, iskren.

Ungeschoren, adj. neostrižen; einen
— lassen, pustiti, ostaviti koga u
miru.

Ungeschworen, adj. neprisežen, neza-
klet; bez prisege, bez zakletve.

Ungesellig, adj. nedruževan; neprija-\zan; — keit, f. nedruževnost; ne-
prijaznost.

Ungesellschaftlich, adj. nedružtven.

Ungesetzlich, adj. bezzakon; — keit,
f. bezzakonost.

Ungesetzmäßig, adj. nezakonit; —keit,
f. nezakonitost.

Ungesittet, adj. neizobražen, neotesan;
zlih običajah, razuzdan.

Ungesotten, adj. nevaren; préśan.

Ungesprächig, adj. nerazgovoran.

Ungestaltet, adj. bezobrazan, nezgra-
pan, nezgroman, nesmotèrn.

Ungestielt, adj. bez dèržka; bez dèr-
žala.

Ungestört, adj. miran.

Ungestraft, adj. bez kazni, nekažnjen.

Ungestüm, n. nagao; žestok; silovit.

Unges fund, adj. nezdrav; — heit, f.
nezdravje; nezdravost.

Ungetadelt, adj. neukoren.

Ungetheilt, adj. nerazděljen; neděljen;
—e Hand, nerazdélna obvezanost.

Ungethüm, n. nakazan; čudo; utvora.

Ungetreu, adj. nevěran.

Ungeübt, adj. nevěžban; nevěšt.

Ungewißheit, adj. neposvetjen.

Ungewiß, adj. nestalan, nestavan, ne-
stanovit; neséguran; slučajan, pri-
godan.

Ungewissenhaft, adj. bezdušan, bez du-
še, nesdušan; —igkeit, f. bezdušje.

Ungewißheit, f. nestalnost, nestavnost,
nestanovitost; nesigurnost.

Ungewitter

619

8-

Unhöflich

Ungewitter, n. nevrěme, nepogoda.

Ungewogen, adj. nevagan, neměren; bez měre.

Ungewohnheit, f. neobičaj, nenavada.

Ungewöhnlich, adj. neobičan, nenava-
dan; — keit, f. neobičnost, nena-
vadnost.

Ungewohnt, adj nepriviknjen, nenaučan.

Ungezähmt, adj. neukrotjen, neobuz-
dan, nezauzdan.

Ungeziefer, n. gad.

Ungeziemend, adj. nepristojan, nedo-
stojan.

Ungezogen, adj. neodgojen; fig. neo-
tesan, sirov; — heit, f. grubost,
sirovost.

Ungezügelt, adj. nezauzdan, neobuzdan.

Ungezweifelt, adj. nedvojben.

Ungezwungen, adj. neprisiljen, neusi-
ljen, neusilovan; slobodan, prost,
priprost; — heit. f. neusiljenost;
last; prostota, priprostota.

Ungültig, adj. nevaljan, nezakonit;
der Vertrag ist ungültig, pogodba
nevalja, nije zakonita; etwas —
machen, načiniti da što izgubi va-
ljanost, zakonitu silu; für — er-
klären, izjaviti da što nevalja, da
je što nezakonito; —keit, f. neza-
konitost, nevaljalost.

Unglaube, m. nevěra, nevěrnost; ne-
věrovanje.

Ungläubig, adj. nevěran; nevěrujuć.

Unglaublich, adj. nevěrovan; —keit,
f. nevěrovanost.

Ungleich, adj. nejednak; nepar; ne-
ravan; različan; — adv. nejedna-
ko; neravno; različno; — grösser,
mnogo, puno veći.

Ungleichartig, adj. raznorodan; razli-
čit, nejednak; —keit, /.. raznor-
odnost; različitost.

Ungleichheit, f. nejednakost; nerav-
nost; različnost; neparstvo.

Ungleichsörmig, adj. različan; nesli-
čan; —keit, f. različnost; neslič-
nost.

Ungleichseitig, adj. nejednakostran.

Unglimpf, m. tvěrdost, tvěrdoća; gru-
bost, sirovost; —lich, adj. tvěrd;
grub, sirov.

Unglück, n. nesrěća, nezgoda; —lich,
adj. nesrěćan, nezgodan, nečestit;
koban; —sbit, m. glasnik nesrě-
će; —selig, f. Unglücklich; —sfall,
m. nezgoda, nesrěća; —sfind, n.
zlosrěća, zlosrěćnik; —siftier, —
svogel, m. zloslut, zloguk.

Ungnade, f. nemilost.

Ungnäbig, adj. nemilostan, nemilosěr-
dan, nesmiljen; gnjevan, razsěrčen.

Ungöttlich, adj. nebožji, nebožanski;
bezbožan.

Ungrund, m. netemelj.

Ungültig, adj. nevaljao, nevaljan, ne-
vrědan; —keit, f. nevaljalost, ne-
zakonitost, f. Ungiltig.

Ungunst, f. nepogodnost; zlohotnost.

Ungünstig, adj. zlohotan, zlovoljan;
protivan, nepogodan.

Ungut, adj. etwas für ungut nehmen,
(im gem. Leben), zaměriti, za zlo
primiti, uzeti.

Ungütig, adj. nedobar, neblag; —
aufnehmen, zaměriti.

Unhaltbar, adj. slab.

Unteril, n. zlo, běda, nesrěća.

Unheilbar, adj. neizlěčiv; —keit, f.
neizlěčivost.

Unheilig, adj. nesvet; bezzakon, bez-
božan; —keit, f. nesvetost; bezza-
konje, bezbožnost.

Unheilsam, adj. nezdrav; neprobita-
čan; nespasonosan.

Unheimisch, adj. inostran.

Unheimlich, adj. strahovit, čudnovit,
grozan.

Unhöflich, adj. neuljudan, nedvoran,

Unhold

620

Unmittelbar

neučtiv; —keit, f. neuljudnost, nedvornost, neučtivost.

Unhold, adj. neprignut, nepriklonjen; nemio, neugodan, neljubezan; — m. vrag, djavao, neprijatelj; věš tac, čarobnik; —in, f. věštica, čarobnica.

Uniform, f. uniforma. (t.) odora; — irt, adj. u odori; —irung, f. na bava odore.

Union, f. sjedinjenje.

Universal, adj. obći; —erbe, m. svekupni naslědnik; —kriegsg Zahlamt, n. obći vojni izplatni ured, obća vojna plaća onica.

Universität, f. univerzitet, sveučilište; (in Buf.) sveučilišni; —bildung, f. sveučilišno obrazovanje; —matrikel, f. sveučilišna matica; —reform, f. preobraz sveučilišta; —studium, n. sveučilišna nauka.

Unke, f. (Art Schlange), versta od zmije; věrsta od žabe kućne.

Unkennbar, Unkenntlich, adj. nepoznav, tko se poznat nemože.

Unkenntniß, f. neznanstvo, neznanje.

Unkeuch, adj. nečist, bludan; —keit, f. nečistoća, bludnost.

Unklug, adj. nepametan; lud; —keit, f. nepamet; ludost.

Unkörperlich, adj. netělesan; beztělesan; —keit, f. netělesnost; beztělesnost.

Unkosten, pl. troškovi.

Unkräftig, adj. nejak, nekrěpak, bezmoćan, —keit, f. nejakost, nekrěpkoća, slabost.

Unkraut, n. plevelj; lulj, kukolj; zla trava; — verdirbt nicht, neće grom u koprive.

Unkunde, f. neznanje, neznanstvo; —ig, adj. nevěšt, nevičan, nevikao; —ig des Schreibens, nevěšt pisaju, koji neumije, nezna pisati.

Unlängst, adv. nedavno, onomadne.

Unläugbar, adj. očit, očevidan, běladan, što se tajit nemože; —keit, f. očevidnost, bělodanost.

Unlauter, adj. nečist; —keit, f. nečistoća.

Unleidlich, adj. nesnosan, nepodnosiv; —keit, f. nesnosnost, nepodnosivost.

Unlenkjam, adj. samovoljan, svoje volje, tko neda sobom vladati; —keit, f. samovolja, samovoljnost.

Unleiserlich, adj. neštiv, nečativ, što se čitat nemože; —keit, f. neštivost, nečativost.

Unlieblich, adj. neprijatan, neugodan, nesladak, nemio.

Unlóblich, adj. tko nije vrědan hvale, neslavan; prost.

Unlust, f. grustnja, měrzost; zla volja, neveselje; —ig, adj. neveso.

Unmanierlich, adj. nedvoran, neuljudan, bez načina, glup; —keit, f. nedvornost, neuljudnost, glupost.

Unmannbar, adj. nedoban, neodrasao; —keit, f. nedobnost, neodraslost.

Unmännlich, adj. nedostojan čověka, nepristojan čověku; mekoputan, razbludjen.

Unmaßgeblich, adj. nepropisni, neměrodajni.

Unmäßig, adj. neměran, neuztegnut, netřežan, neizměran, prekoredan; —keit, f. neměrnost, netřeznost, neuztegnutje; neizměrnost, prekerednost.

Unmensch, m. nečověk, nakaza; —lich, adj. nečověčan, neljudski; —keit, f. nečověčtvo.

Unmerklich, adj. neznatan, neopazljiv; —keit, f. neznatnost, neopazljivost.

Unmitleidig, adj. nemio, nemilosěrdan, nemilostiv, tvěrd, nesmiljen.

Unmittelbar, adj. neposrědan; izrahan; —adv. neposrědno; —von

nmittheilbar

3 621

§

nruße

der Person, baš, uprav od osobe;
—keit, f. neposrědnost, izravnost.

Unmittheilbar, adj. nepriobčiv.

Unmöglich, adj. nemožan, nemoguć;
—keit, f. nemožnost, nemogućnost.

Unmoralisch, adj. nemoralan, nemo-
ralski, neéudoredan, razpušten.

Unmündig, adj. nedorasao, nedoban;
—keit, f. nedoraslost, nedobnost.

Unmutb, m. neveselje, dreselje, ža-
lost; turobnost, zla volja; —ig, adj.
neveseo, dreseo, žalostan; zlovo-
ljan, zle volje.

Unnachahmlich, adj. nenaslědiv; —keit,
f. nenaslědivost.

Unnachbarlich, adj. nesusčdan; nesu-
sědski, nekomšinski.

Unnachsichtlich, adj. neodpustan.

Unnatürlich, adj. nenaravan; — keit,
f. nenaravnost.

Unnennbar, adj. neizrečen, neizkazan.

Unnöthig, adj. nepotrěben, nepotrěbit;
zalih, zališan; —keit, adj. zalihost,
nepotrěbitost

Unnüß, —lich, adj. nekoristan, nepru-
dan, bez koristi; —lichkeit, f. ne-
korist, neprudnost.

Unobligat, adj. nepropisan.

Unordentlich, adj. neuredan; neuredjen;
zao, zločest, hèrdjav, nepošten.

Unordnung, f. nered; smutnja, smeća,
smetnja; — stifter, m. mutilac,
smutljivac; nemiran čověk; pèrzna,
pèrznica.

Unparteiisch, —lich, adj. nepristran,
nepristrastan, nijednostran; —lich-
keit, f. nepristranost; nijednostra-
nost.

Unpaß, Unpäßlich, adj. nelagodan.

Unpäßlichkeit, f. nelagodnost.

Unpersönlich, adj. neosoban, nesob-
stven.

Unpolirt, adj. neugladjen, neulašten;
fig. neotesan, giup.

Unpolitisch, adj. nepolitičan; nepoli-
tiéki; bez politike, ne polag politike.

Unpræportionirt, adj. nerazměran.

Unrath, m. gad, smet, gnjus, pome-
tina; zalihost, zališnost; — mer-
ken, njušit prevaru.

Unräthlich, adj. neštedljiv, neštedan;
—keit, f. neštedljivost, neštednost.

Unrathsam, adj. neprobitačan.

Unrecht, adj. zao, hèrdjav; neprav,
kriv; nepravičan, krivičan, nepra-
vedan; opak; —e Seitc, opaka
strana; naličje, nice; — adv. nao-
pako, zlo, hèrdjavo; krivo, nepra-
vo; krivično, nepravično; — ver-
stehen, naopako razuměti; — sehen,
néviděti dobro; — n. nepravda,
krivica, krivda.

Unrechtmäßig, adj. nezakonit, neza-
monski; neprav, kriv, krivičan,
nepravedan; —keit, f. nezakonitost;
nepravda, krivičnost.

Unredlich, adj. nepošten, nepravotan;
—keit, f. nepoštenost, nepravota.

Unregelmäßig, adj. nepravilan, neure-
redan; —keit, f. nepravilnost, neu-
rednost.

Unreif, adj. nezrio, nedozrio, nepri-
spio; —e, f. nezrělost; nezrělina.

Unrein, adj. nečist; gnjusan, gadan;
—igkeit, f. nečistoća; gnjus, gad;
—lich, adj. nečist, neopran; gnju-
san, gadan; —lichkeit, f. nečistoća,
nesnaga, neopranost; gnjus, gad.

Unrepublikanisch, adj. proturepubli-
kanski.

Unrichtig, adj. neprav, kriv, što nije
u redu; lažan, lažljiv; nezakonit,
neizpravan, zao, hèrdjav; — keit,
f. nepravost, neizpravnost; krivič-
nost; lažljivost.

Unruß-e, f. nemir; nepokoj; razmi-
rica; smeća; smutnja; (in der Uhr),
nihaljka (od ure); —ig, adj. ne-

Unrühmlich

→

622

§

Unsterw

miran; nepokojan; smeten; smutjen;
uzbunjen, uznemiren; bibav, uzko-
leban.

Unrühmlich, adj. neslavan, nepohvalan.

Uns, pr. nam; nas.

Unsäglich, adj. neizrećen, neizkazan;
neisměran.

Unsanft, adj. neblag, nekrotak, nemio;
žestok. [reinigkeit.

Unsauber, Unsauberkeit, f. Unrein, Un-

Unschadhaft, adj. čitav, cio, neostetjen,
neozledjen, nepokvaren.

Unschädlich, adj. neškodljiv, neštetan,
neškodan; nenaudan, nenaudljiv;
—lichkeit, f. neškodljivost, neštet-
nost, neškodnost; nenaudba, ne
naudljivost.

Unschätzbar, adj. (was der Schätzung
nicht unterworfen), neprocěnjiv; (von
unermeßlichem Werthe), bezcěn; —
keit, f. neprocěnjivost; bezcěnost.

Unscheinbar, adj. taman; blěd; nezna-
tan; —keit, f. tamnost; blědost;
neznatnost.

Unschlächlich, adj. nepristojan; nepri-
ličan; —keit, f. nepristojnost; ne-
priličnost.

Unschiffbar, adj. nebrodan, nebrodiv;
—keit, f. nebrodnost, nebrodivost.

Unschlachtig, f. Ungeschlacht.

Unschlitt, n. loj; —kerze, f. lojenica,
lojena svěća.

Unschlüssig, adj. neodlučen, neodvažen;
neodvažan; — machen, ustrašiti
koga; — sein, nemoći se odvažiti;
—keit, f. neodvaženost, neodluče-
nost; neodvažnost.

Unschmachthaft, adj. netećan, nesmočan,
nesmašan, neslan; —igkeit, f. netek,
nesmok, nesmaš; netečnost, ne
smočnost, nesmašnost, neslanost.

Unschmelzbar, adj. neraztopiv, neraz-
taljiv, netopiv, netaljiv; —keit, f.
netopivotost, netaljivost.

Unschmerzhaft, adj. nebon, nebolan.

Unschuld, f. bezazlenost, nevinost;
pravost, nekrivost; —ig, adj. be-
zazlen, nevin; prav, nekriv; —ig-
erklärung, f. proglašenje za nevina.

Unschwer, adj. netežak; lak.

Unsagen, m. prokletstvo.

Unselig, adj. nesrěćan, proklet, klet,
koban; —keit, f. nesrěća, prokle-
stvo, kletost, kobnost.

Unser, pr. nas, od nas, o nas; nam.

Unser, (e, es, der, die, das), Unserige,
Unsrige, pr. naš.

Unsert-halben, —wegen, —wollen, adv.
radi, poradi, cěć nas, za nas.

Unsicher, adj. nesiguran; nestalan,
nestavan, nestanovit; opasan, —
heit, f. nesigurnost; nestanovitost;
opasnost.

Unsichtbar, adj. nevidion; nevidjen;
—keit, f. nevidionost; nevidjenost.

Unsinn, m. ludost, budalaština, ludo-
ria; nepamet; bezumnost; —ig,
adj. lud, budalast; bezuman; ne-
pametan; —igkeit, f. bezumnost,
ludost, nepamet.

Unsitt-ig, —sam, adj. nesměran, ne-
krotak; nepošten; nećudoredan;
zao, zločest, hèrdjav; neotesan,
glup; —lich, adj. nećudoredan, ne-
pošten, zao, zločest; —lichkeit, f.
nećudorednost, zloba, opačina.

Unsorgsam, adj. bezbrižan, neskèrban;
—keit, f. neskèrb, bezbrižnost.

Unstät, —ig, adj. nepostojan, nesta-
lan, nestavan; větren; —igkeit, f.
nepostojanstvo, nestalnost, nestav-
nost; větrenost.

Unstatthaft, adj. neputan, čemu nema
města; —igkeit, f. neputnost.

Unsterblich, adj. neumèrli, bezsmèrtan;
—keit, f. neumèrlost, bezsmèrtje.

Unstern, m. zla srěća, zla kob, huda
čest, zla zvězda.

Unsträflich

623

8

Unterförster

Unsträflich, adj. nekazniv neukoran; nekriv, prav, nevin; — keit, f. nekažnjivost, neukornost; nevinost, nekrivost.

Unstreitig, adj. nedvojben, izstinit, stanovit; — adv. bez dvojbe, doista, zaista, u istinu; da kako.

Unstüdirt, adj. neučen.

Unsündig, apj. negrěšan, bezgrěšan.

Unsündlich, adj. negrěšan, bezgrěšan; —keit, f. negrěšnost, bezgrěšnost.

Untadelhaft, —ig, adj. neukoran, neprikoran; —haftigkeit, f. neukornost, neprikornost.

Untauglich, adj. nevaljao, nedobar, nepristao, nepodoban, neprikladan; er ist dazu —, on nije za to; — keit, f. nevaljalost, neprikladnost.

Unten, adv. doli; dolě; ozdo.

Unten an, adv. doli; ozdo.

Unten auf, von unten auf, adv. od ozdo.

Unter, prp. pod, izpod; niže; med, medju, izmedju, od; za; eine Person — vierzehn Jahren, osoba, koja nema četěrnaest godinah, koja nije dověršila četěrnaestu godinu; ich schrieb Ihnen — dem vorigen Monate, pisao sam vam proſastoga měseca.

Unter-, (in Zuf.) donji, doloji; pod—.

Unter-abgeordnete, m. podposlanik; — abordnung, f. podposlanje, podposlanje; —abtheilung, f. podrazredjenje; nižji razred; —admiral, m. —vice-admiral; —arm, m. dolnja stran ruke; — ärmeſ, m. dolnji rukav; —arzt, m. (t.) podlěkar; —halken, m. dolnja greda; —bau, m. temelj, fundament; —bauch, m. dolnja stran těrbuha; —beamte, m. nižji, manji službenik; —befehlshaber, m. podzapovědnik; —bett, n. perina.

Unterbinden, c. a. podvezati; sveza-

ti, zavezati; —ung, f. podvezanje, podveživanje.

Unterbleiben, v. u. ostati, ostanuti; prestati; — n. prestauak.

Unterbrech- en, v. a. pretèrgnuti, prekinuti; smesti; eine Verhandlung —, obustaviti, prekinuti razpravu (sudnu); Jemanden im Reven —, presěći kome govor; in unterbrochenen Lagen, u dane, koji ne slěde uzastopce; —ung, f. smetanje; smeća; prekinutje, obustava.

Unterbreiten, v. u. podastrěti; podastirati; dati, predati, podněti.

Unterbring- en, v. a. naměstiti; nastaniti; města komu naći; —ung, f. naměštenje; nastanjenje; naměštenanje.

Unterchirurg, m. (t.) podvidar.

Unterdeſſen, adv. medjutim, medjuto, u toliko.

Unterdrück- en, v. a. zatušiti, zadušiti, utažiti, udušiti; (bedrücken), gaziti, gnjesti, tlačiti; pogaziti, potlačiti; eine Sache, eine Schrift —, zatajiti, sakriti stvar kakovu il pismo koje; —er, m. tlačitelj, gazitelj; —ung, f. tlačenje, potlačenje, gazenje; zataja.

Untere, Unterſte, adj. dolnji; najdolnji; poslědnji; nižji; manji; najmanji; najnižji.

Untereinander, adv. medju sobom; jedno s drugim; smeteno; naopako; skupa, zajedno.

Unterfangen, ſich, v. r. usuditi se, usloboditi se; — n. smělost, smionstvo.

Unterſelb- herr, m. podvojvoda.

Unterfertig- en, v. a. podpisati; —ung, f. podpis.

Unterfläche, f. podvěrſje, dno zemlje.

Unterförster, m. podšumar, podlugar; —futter, n. postava.

Unterfüttern

624

Unterlassen

Unterfüttern, v. u. postaviti; postavljati.

Untergang, m. zahod, zapad; sědanje, zahodjenje; (Berſall), propad; razsap; razor. [nuti; poddati.

Untergeben, v. a. podvěrći, podvěrgen.

Untergeben, adj. podložan; pokoran; poddan; podvěržen; (in Betreff der Jurisdiction), prinadležan, pripadan; —e, m. podložnik; poddanik; manji; podvěrženik.

Untergehen, v. n. (von der Conne), zahoditi, zapadati, zalaziti, sědati; (im Wasser), tonuti, utonuti; (zu Grunde gehen, propadati; propasti; ginuti; poginuti; —end, adj. zahodeć, zapadajuć, sědajuć; propadajuć.

Unter-geordnete, m. podredjen, podvěržen; podčinjen; —e, m. podredjenik; poddanik, podvěrženik, podčinjenik; manji, mładji; —gericht, n. dolnji, nižji, manji sud; —geschoben, adj. podmetnut, podvěrgnut; — gewehr, n. sablja; mač; spada, vučac.

Untergrab-en, v. u. podkopati; podkapati; —ung, f. podkop; podkapanje.

Unterhalb, adv. od ozdo, dolě, s dolnje strane; — prp. niže, izpod.

Unterhalt, m. uzděržavanje, hrana, prehranjivanje, prehrana; —en, v. a. (part. unterhalten), hraniti; uzděržati; uzděržavati; (ergeben), zabavljati, zabaviti; sich —, v. r. zabavljati se, zabaviti se; sich von etwas mit einem —, govoriti, sboriti, razgovarati se s kime o čem; —end, adj. zabavan; —ung, f. hrana; uzděržanje; razgovor; zabava.

Unterhalten, v. u. (part. untergehalten), děržat od ozdo.

Unter-händeln, v. a. pogadjati se, dogovarati se; —händler, m. pogadjalac; posrědnik; —handlung, f. pogadjanje, dogovaranje; dogodba, dogovor.

Unter-hauptmann, m. podkapetan; —haus, a. dolnji pod, dolnji kat (od kuće); (in England), donja zbornica; —hemb, u. dolnja košulja; —hof, m. dolnji dvor; —holz, n. gèrmje, šibarje; —hosen, pl. svitice, gaće; —irdisch, adj. podzemalski; —jagd, f. mali lov.

Unterjoch-en, v. u. podvěrći, podvěrgnuti, podjarmiti, pokoriti; —ung, f. podvěrgnutje, podjarmljenje, pokorenje.

Unter-kammeramt, u. (t.) podkomorni ured; — künmerer, m. podkomornik.

Unter-kinn, n. —kehle, f. podbradak; —kieser, f. dolnja vilica, dolnja čeljust; —kleid, n. dolnja haljina; —kleider, pl. čakšire, hlače; —koch, m. podkuhar.

Unterkommen, v. n. města, stana náči, naměstiti se, nastaniti se; — n. město; služba.

Unterkönig, m. vice kralj. podkralj, naměstnik kraljevski.

Unterköthig, adj. gnojan.

Unterkriechen, v. n. podmilěti, odmišlěti poda što, sakriti se, odpuziti kamo.

Unterkunft, f. město; služba; konak.

Unter-lage, f. podlog, podloga; —land, n. dolnja zemlja; —länder, m. dolnjozemac.

Unterlaß, m. ohne —, bez prestanka, neprestano.

Unterlass-en, v. a. ostaviti štogod, ostaviti se, mahnuti se, proći se čega; propustiti, zapustiti, izpustiti, mimoići, zaostaviti; presta-

Unterlaufen

625

F-

Unterscheiden

ti, stati; —ung, f. ostavljenje, zaostavljenje; neizpunjenje; propuštenje, izpuštenje, mimošastje.

Unterlaufen, v. n. (part. untergelaußen), mit —, proći, ići, otići; medju drugim, izmaknuti se, izpuznuti se; wenn ein Irrthum im Na- men unterlaufen würde, ako bi što faleno bilo u imenu.

Unterlaufen, v. a. (part. unterlaufen), einen —, metnuti se, věrći se pod koga; — v. n. napraviti se sukèrvica, modrica.

Unter-lefze, —lippe, f. dolnja ustna, ustnica dolnja.

Unterlegen, v. a. postaviti; podmetnuti; postavljati; Pferde —, ménjati konje; einer Henne Cier —, nasaditi kokoš; eine Schrift zur Bestätigung —, podněti pismo za potvèrdjenje; dem Gesetzé eine andere Deutung —, dati zakonu drugi smisao.

Unter-lehen, n. zavisan feud; —lehrer, m. podučitelj; —leib, m. tèrbuh.

Unterliegen, v. n. ležat od ozdo, dolé ležati; dem Feinde, der Krankheit re. —, pasti, podati se, svladan bit od čega; biti podvèržen (n. p. espap carini).

Unter-lieutenant, m. podlajtnant.

Untermauern, v. a. podzidati; podzidjivati.

Untermengen, v. a. směšati; uměšati; priměšati; zaměšati.

Untermiethér, m. podnajmitelj.

Unterminiren, v. a. podkopati; podkapati.

Untermischen, f. Untermengen.

Unternähren, v. a. podšiti; podšivati.

Unternehm-en, n. —ung, f. poduzetje; preduzetje; posao; —en, v.

a. podhvatiti se, poduzeti, preduzeti, uzeti na se; —end, adj. poduzetan; smion, slobodan; —er, m. poduzetnik.

Unteroffizier, m. podčastnik.

Unterordn-en, v. a. podrediti, podvěrći, podložiti; podčiniti; —ung, f. podredjenje, podvěrženje; podčinjenost.

Unterpacht, f. podnajam, podarena.

Unterparlament, f. Unterhaus.

Unterpfand, n. zalog, f. Pfand.

Unterpflügen, v. a. zaorati.

Unterred-en, sich, v. 1. dogovarati se; razgovarati se; —ung, f. dogovor; razgovor.

Unterricht, m. nauk, nauka, školsko poučavanje, školska nastava; (Bericht), izvěštje; (Instruction), naputak; (in Zus.) poučni, nastavni; —en, v. a. učiti, poučavati; naučiti; objaviti, javiti, doglasiti, izvěstiti, dati kome naputak; —er, m. podsudac, podsudija.

Unterrichts-anstalt, f. poučni zavod; —geld, n. (t.) poučnina, nastavnina; —ministerium, n. ministerstvo (doglavstvo) poučavanja (naukah); —sprache, f. jezik poučavanja; —wesen, n. (t.) poučanstvo, nastavstvo; —zweck, m. svèrha poučavanja, nastave.

Unterrichtung, f. učenje, naučavanje; nauka, nauk, poduka.

Unter-rinde, f. dolnja kora; —rock, m. dolnja haljina, dolnja suknja.

Untersag-en, v. a. braniti, kratiti, zabraniti, prepovědati; —ung, f. zabrana, prepověd.

Unter-sag, m. podpor; (in der Logik), manja (zasada); —schale, f. —schächen, n. dolnji findjan; podčašnjak.

Unterscheid-en, v. a. lučiti, razlučiti.

40

Unterschenkel

→ 626 ←

Unterstücken

razlikovati, razlučivati; děliti, razděliti; —end, adj. razlikujuć; razlikovan; —ende Merkmale, razlikovna znamenja; —ungeskraft, f. razbor; —ungszeichen, n. znak razlikujući; (in der Orthographie), znamenje, biljega ortografička, pravopisna.

Unterschenkel, m. goljen.

Unterschieben, v. a. podmetnuti, podložiti.

Unterschied, m. razluka, razlika; —lich, —en, adj. razlik, različan.

Unterschlag, m. zataja, zatajenje; —en, v. a. (part. unterschlagen), Briefe 1c., tajiti, zatajiti pisma; einem ein Bein —, podmetnuti nogu komu.

Unterschlagen, v. a. (part. unterschlagen), podbiti, zabit od ozdo; die Weine —, prekèrstiti noge.

Unterschlägig, (Unterschlächtig), adj. ein unterschlägiges Rad, kolo lopatasto, koje se na vodu okreće.

Unterschlagung, f. s. Unterschlag.

Unterschleif, m. varanje; prevar, podvala; prilika; —geben den Verbrechern, davati priliku (stan, konak) zločincima; (mit Waaren), kriomičarenje, siehe Schwärzen, Schmuggeln.

Unter-schreiben, v. u. podpisati; —schrift, f. podpis.

Unterschule f. manja, nižja škola.

Untersezen, v. a. (part. untergesetzt), metnuti, vèrèi dole, od ozdo; uměšati, zaměšati.

Unterseßt, adj. zamašan, tèreljast, malen a čèrst.

Unterstiegeln, v. u. (part. unterstiegelt), udariti pečat poda što; —ung, f. pečat; udarenje pečata svoga.

Untersinken, v. n. (part. untergesunken), tonuti; utonuti, potonuti;

pasti, propasti; propadati; —, n. tonutje; propadanje.

Unterstaatssecretär, m. dèržavni podtajnik.

Unterstammen, v. a. (part. untergestammt), eine Stüße —, poduprěti, podupirati, udariti poda što podpor.

Unterstand, m. stan; Zemand —geben, primiti koga na konak, dati kome stan; —geber, m. konakodavac, stanodavac.

Unterste, adj. najdoljni, poslědnji; najmanji; najnižnji.

Unterstecken, v. a. podmetnuti, podvèrèi, metnuti, zabosti poda što; Soldaten —, razděliti po drugih regementih vojnike.

Unterstehen, v. n. stati, stojati poda čim; Zemanden —, podčinjen biti; einer Gerichtsbarkeit —, biti pod sudnom oblasti; —end, adj. podčinjen, podvèržen kome, koji je pod kim.

Unterstehen, sich, f. Unterfangen.

Unterstelle, f. niže, manje město; manja služba.

Unterstellen, v. u. (part. untergestellt), podmetnuti, podvèrèi; sich —, v. r. stati poda što.

Untersteuermann, m. drugi kormanjoš, drugi pilot, drugi timunir.

Unterstreichen, v. a. podvući, podbrisati; podvlačiti, podbrišivati; —ung, f. podvučenje; podvlačenje.

Unterstreuen, v. a. podsuti, podsipati, podasuti; den Pferden Stroß —, posteljati konjem, vèrè slame pod konje.

Unterstrumpf, m. čarape, dolnje běčve.

Unterstüßenen, v. a. poduprěti; podupirati; pomoći; pomagati; (bestä-

Untersuchen

627

Untthätchen

tigen), potvèrditi; —ung, f. po
moć; podpor; —ungsanstalt, f.
pomoćni zavod; —beitrag, m. po-
moćni prinesak; —affe, f. po-
moćna pěneznica.

Untersuch- en, v a. iztraživati, pro-
iskivati; razviditi, promotriti;
razgledavati; —ung, f. iztraživa-
nje, proiskivanje; razgledanje,
promatranje.

Untersuchungss-commission, f. pověrenstvo za iztraživanje; —gefange-ner, m. zatvoreni iztraživalac; —gefängniß, n. —haft, f. iztražni zatvor (zatvor za iztraživanje); —kosten, pl. iztražni troškovi; —richter, m. iztražni sudac; —sache, f. iztraživanje; —verfahren, n. —proces, m. iztražno postupanje.

Untertaffe, f. Unterschale.

Untertauch-en, v. a. zagnjuriti, pog-
njuriti; — v. n. roniti; zaroniti;
—ung, f. gnjurenje, ronjenje.

Unterthan, m. podložnik, poddanik.

Unterthänig, (Unterthan), adj. podlo-
žan, podvèržen, poddan, pokoran;
—keit, f. podložnost, podvèrže-
nost, poddanost, pokornost.

Unterthaus-, (in Zuf.) podanski; —
band, n. podanska sveza; —brand-
affe, f. pěneznica za pogorěle po-
danike.

Untertheil, m. dolnja, niža strana;
—en, v. a. podrazděliti, podrazdě-
ljivati.

Untertreten, v. n. (part. untergetreten), stati, stupit poda što.

Untertreten, v. a. (part. untertreten),
gaziti; pogaziti, sgaziti, razga-
ziti.

Unterverdeck, n. podpalub.

Untervormund, m. podtutor, drugi
tutor.

Unterwachsen, f. Durchwachsen.

Unterwärtss, adv. dolě, na dolinu.

Unterweges, adv. putem, na putu;
uz put, mimogred, uzgred.

Unterweilen, f. Bißweilen,

Unterweis-en, v. a. učiti; naučiti;
naputiti, obučavati; —ung, f. u-
čenje, naučavanje; nauk.

Unterweit, f. dolnji, podzemaljski
svět; fig. polja elisejska.

Unterwerf-en, v. a. podvèréi; poko-
riti; poddati; Jemand der Einzel-
haft —, baciti koga u inokosni
zatvor; sich —, v. r. poddati se
kome; unterworfen sein, biti pod-
dan, podvèržen; —ung, f. pod-
vèrgnutje, podvèrženje; pokorenje;
poddanje.

Unterwinden, sich, f. Unterstehen.

Unterworfen, adj. podvèržen.

Unterwuchs, m. gèrmje, šibarje.

Unterwühl-en, v. a. podrovati, pod-
riti, podkopavati; —ung, f. pod-
kopavanje.

Unterwürfig, adj. podvèržen, podlo-
žan, zavisan, pokoran; —keit, f.
podvèrženost, podložnost, pokor-
nost, zavisnost.

Unterzeichnen, v. u. podpisati; —er,
m. podpisalac; —eter, m. podpi-
sani; —ung, f. podpis.

Unterziehen, v. a. (part. untergezogen), podvući; podvèći, vèrèći, metnut od ozdo; eine Mauer —, podzidati, napraviti zid od ozdo; — sich, v. r. (part. unterzogen), preduzeti što; predložiti; einer Sache —, podhvatiti se, podvèrći se.

Unterzieh-hosen, —strumpf, f. Unter-
hosen, Unterstrumpf.

Unterzug, m. podpor, greda.

Unthat, f. zločinstvo.

Untthätchen, n. (im gem. Leben), ma-
na, falinga.

40 *

Untätig

→ 628 →

Unverdaulich

Untätig, adj. bezposlen; lěn; —
keit, f. bezposlica; lěnost.

Untheilbar, adj. nerazdion, nerazdě-
ljiv; —keit, f. nerazděljivost.

Unthier, n. nakaza, nakaz, nakazan.

Unthunlich, adj. nemoguć, nemožan,
što se nemože činiti.

Untief, adj. plitak; —e, plitčina,
plitkoća; měrkenta, prud (u mo-
ru).

Untödtlich, adj. nesměrtan, nesměr-
tonosan.

Untragbar, adj. (von Bäumen), nero-
dan, neplodan; (von einer Kuh),
neplodan, jalov; nenosljiv, što se
nosit nemože.

Untreu, adj. nevěran; —e, f. nevěra,
nevěrnost.

Untrieglich, adj. nevarav; istinit; —
keit, f. nevaravost; istinitost.

Untrinkbar, adj. nepitak.

Untröstbar, —lich, adj. neutěšiv; —
barkeit, —lichkeit, f. neutěha; neu-
těšivost.

Untrüglich, f. Untrieglich.

Untüchtig, adj. nesposoban, nepodo-
ban, nevrědan, neprikladan, neva-
ljao, hěrdjav; —keit, f. nesposob-
nost, nepodobnost, nevrědnost.

Untugend, f. porok; falinga, mana.

Unüberlegt, adj. nerazsudjen, neraza-
bran, nerazmisljen, nesmotren; —
keit, f. nesmotrenost.

Unüberseßbar, adj. neizměran.

Unübersteiglich, adj. neprolaziv.

Unüberwindlich, adj. nedobitan, ne-
pobědiv, nepredobljiv.

Unüberwunden, adj. nepobědjen, ne-
predobljen.

Unüblich, adj. neobičan, nenavadan.

Unungänglich, adj. nedruževan, ne-
prijazan; neobhodan, neodpustiv;
—keit, f. nedruževnost, neprijaz-
nost; neobhodnost, neodpustivost.

Unumschränkt, adj. neograničen, neo-
medjašen; —heit, f. neograniče-
nost, neomedjašenost.

Unumstößlich, adj. neobaljiv, nepre-
vratljiv; —keit, f. neobaljivost,
neprevratljivost.

Unumwerflich, f. Unumstößlich.

Ununterbrochen, adj. neprestan, ne-
pretěrgnjen; — adv. bez pre-
s'anka, neprestano, uzastopce.

Unväterlich, adj. neočinski.

Unveraltert, Unveraltet, adj. neosta-
rio.

Unveränderlich, adj. neproměnjiv; —
keit, f. neproměnjivost.

Unverändert, adj. neproměnjen.

Unverantwortlich, adj. neodgovoran;
—keit, f. neodgovornost.

Unverarbeitet, adj. neobdělan, neob-
radjen.

Unveräußerlich, adj. neotudjiv, neod-
svojiv, neprodajan; —keit, f. neo-
tudjivost, neodsvojivost, neprodaj-
nost.

Unverbesserlich, adj. savěršen, izvěr-
stan; f. Unbefferlich; —keit, f. sa-
věrenstvo, izvěrstnost.

Unverborgen, adj. nesakriven, nesa-
krit.

Unverboten, adj. nezabranjen, nepre-
povidjen; dopušten.

Unverbrennlich, adj. neizgoriv; —
keit, f. neizgorivost.

Unverbrüchlich, adj. neoskvěrnjiv, ne-
prelomljiv, neprelomni; —keit, f.
neoskvěrnjivost.

Unverbürgt, adj. neobsiguran; nesi-
guran; nestalan.

Unverdächtig, adj. nesumnjiv, nepo-
doziteljni; —keit, f. nesumnji-
vost.

Unverdammlich, adj. neosudljiv.

Unverdauet, adj. neprobavljen.

Unverdaulich, adj. neprobavljiv; —

Unverdeckt

629

Unverkehr

keit, f. neprobavljivost, neprobav-
ljenje.

Unverdeckt, adj. nepokriven.

Unverberblich, adj. nepokvaran.

Unverbienstlich, adj. nezaslužan.

Unverbient, adj. nezaslužen.

Unverdorben, adj. nepokvaren.

Unverbroffen, adj. neutrudljiv; —
heit, f. neutrudljivost.

Unverehligt, adj. (von Mannsperso-
nen), neoženjen; momak; (von
Weibspersonen), neudata; moma,
děvojka, cura, puca.

Unvereinbar, adj. nesložan, neskla-
dan; —keit, f. nesložnost, nesklad,
nesloga, neskladnost. [istinit.

Unverfälscht, adj. prav, nepokvaren,

Unverfänglich, adj. nelukav, nelovak.

Unverfaulbar, adj. nesagnilan.

Unvergänglich, adj. neminué, stalan,
stavan; —keit, f. stalnost, stavnost.

Unvergeblich, f. Unverzeißlich.

Unvergeffen, adj. nezaboravljen.

Unvergeßlich, adj. nezaboravljiv.

Unvergleichlich, adj. neprispodobljiv;
—keit, f. neprispodobljivost.

Unvergolten, adj. nenaplatjen, bez
uzdarja.

Unverhalten, adj. odkrit, iskren; po-
šten; — adv. es ist euch —, neće
vam se zamučat.

Unverhältnismäßig, adj. prekoredan,
bez razměrja.

Unverheurathet, f. Unverehlcht.

Unverhindert, adj. nezapřěčiv.

Unverhöft, adj. nenadan.

Unverholen, adj. otvoren, odpèrt;
— adv. otvoreno, odpèrto.

Unverjährbar, adj. nezastariv; —
keit, f. nezastarivost.

Unverjährbt, adj. neustaran.

Unverkauft, adj. neprodan.

Unverkennbar, adj. očevidan, bělodan,
u što se nemože čovek upoznati.

Unverlangt, adj. nepitan, neiskan.

Unverleßlich, —bar, adj. neranjiv;
neoskvěrnjiv, nepovrědiv, neuvrěd-
ljiv; —lichkeit, f. neoskvěrnjivost,
neuvrědljivost; —t, adj. cio, čitav,
zdrav; neuvrědjen; neranjen.

Unverlierbar, adj. neizgubljiv.

Unverloren, adj. neizgubljen.

Unverlöschlich, adj. neugasiv.

Unvermählt, adj. neoženjen.

Unvermeidlich, adj. neobhodan; neu-
klonjiv; —keit, f. neobhodnost.

Unvermeint, f. Unverhöft.

Unvermerkt, adj. neopažen, nezapažen.

Unvermischbar, adj. nepoměšiv.

Unvermögen, n. nemoć, nemogućnost,
slabost; siromaštvo, ubožtvo, nei-
manje, oskudnost; —end, adj. ne-
možan, nemoguć, slab; —enheit, f.
nemožnost.

Unvermutet, f. Unverhöft.

Unvernehmlich, adj. nerazumljiv, ne-
razgovětan; —keit, f. nerazumlji-
vost, nerazgovětnost.

Unvernunft, f. nerazum, nepamet,
bezumje.

Unvernünftig, adj. nerazuman, nepa-
metan, bezuman.

Unverrichtet, adj. neověršen; —er
Sache zurückkommen, povratiti se
neučinivši ništa, vratiti se bez
svake koristi.

Unverrückt, adj. nepoměšten; fig.
stalan, stavan.

Unverschämt, adj. bezsraman, bezo-
brazan; —heit, f. bezobraznost,
bezsramnost.

Unverschuldet, adj. (ohne Schulb), ne-
kriv, nevin; bezazlen, prav; (ohne
Schulden), bez dugovah, nezadužen.

Unverschwiegen, adj. běrbljav, nemučeć.

Unversehen, f. Unverhöft.

Unversehens, adv. iz nenada.

Unversehrt, adj. čitav; nepovredjen.

Unverstiegbar

630

Unwiderstehlich

Unverstiegbar, adj. nepresušan.

Unverstiegelt, adj. nezapečatjen, otvoren.

Unversöhnlich, adj. nepomiriv; —keit, f. nepomirivost.

Unversohnt, adj. nepomiren.

Unversorgt, adj. neobskèrbjen; neudat.

Unverstand, m. bezumje, nerazum.

Unverständlich, adj. bezuman, nerazuman; glup.

Unverständlich, adj. nerazumljiv; ne razgovetan; —keit, f. nerazumljivost; nerazgovetnost.

Unversucht, adj. neprokušan; nepokušen; neizkušen; nekušan.

Unvertilgbar, adj. neiztrèbljiv, neizkorèpljiv.

Unverträglich, adj. neskladan, nesložan; —keit, f. nesklad, nesloga.

Unverwandt, adj. upèrt, ukočen.

Unverwehrt, adj. nezabranjen; dopušten.

Unverweigerlich, adj. neuzkrativ.

Unverweigert, adj. neuzkratjen.

Unverwelklich, adj. neuvenjiv; fig. neminuć, stalan, stavan; —keit, f. neuvenjivost.

Unverwelkt, adj. neuvenuo, neuvenut.

Unverwerslich, adj. nezabaciv. nezverživ; —keit, f. nezabacivost.

Unverweßlich, adj. nesagnjilan, neiztrunjiv; —keit, f. nesagnjionost, neiztrunjivost.

Unverwindlich, adj. nepregorljiv; ne naknadljiv.

Unverwundbar, adj. neranjiv; —keit, f. neranjivost.

Unverzagt, adj. smion, slobodan; neustrašen, neuplašen; —heit, f. smionstvo, sloboda; neustrašenost, neuplašenost.

Unverzeißlich, adj. neoprostiv; —keit, f. neoprostivost. [probitka.

Unverzinsbar, adj. neokamatni, bez

Unverzüglich, adv. bèrz, hitar, skor, neodvlačan, bez otezanja, taki.

Unvollbürtig, adj. f. Minderjährig.

Unvollkommen, adj. nesavèršen, neizvèrstan; —heit, f. nesavèršenstvo, neizvèrstnost.

Unvollständig, adj. nedostatan, nepodpun; —keit, f. nedostatak, nepodpunost.

Unzählig adj. nepodpun.

Unbegreiflich, adj. nepropisan, neodlučan.

Unvorhergesessen, adj. nepredvidan.

Unvorsätzlich, adj. nehotan; — adv. nehota, nehotice.

Unversichtig, adj. nesmotren, bezopazan; —keit, f. nesmotrenost, bezopaznost.

Unwahr, adj neistinit, lažljiv, lažan; —heit, f. neistinitost; laž.

Unwahrschönlich, adj. nevěrojatan; —keit, f. nevěrojatnost.

Unwandelbar, adj. neproměnljiv.

Unwegsam, adj. neprohodan.

Unweigerlich, adj. neuzkratjen; bez prigovora, ustručavanja.

Unweise, adj. nepametan.

Unweit, prv. nedaleko, blizu.

Unwerth, adj. nevrědan; — m. nevrědnost, necěna.

Unwesen, n. nered; uepodobština.

Unwesentlich, adj. nesućan, nebitan.

Unwetter, n. nevrème, nepogoda, zlovrème.

Unwichtig, adj. neznatan, malovažan; —keit, neznatnost, malovažnost.

Unwiderleglich, adj. neoprovèrživ; —keit, f. neoprovèrživost.

Unwiderruflich, adj. neporečan; —keit, f. neporečnost.

Unwiderprechlich, adj. neprigovoran; —keit, f. neprigovornost.

Unwiderstehlich, adj. neodoljiv; —keit, f. neodoljivost.

Unwiederbringlich

→ 631 ←

8

Urbeginn

Unwiederbringlich, adj. nepovratan, bez povratka; nenaknadljiv.

Unwille, m. ljutost, sèrdjba, gnjev.

Unwillfähig, adj. neprijazan, neu-
služan.

Unwillig, adj. ljut, sèrdit, razljutjen,
razsèrčen.

Unwillführlich, adj. nehotan; — adv. nehote, nehotice.

Unwirksam, adj. nedělovan, netvoran;
—keit, f. nedělovnost, netvornost.

Unwirthbar. adj. pust, zapušten, divji.

Unwirthschaftlich, adj. razmetan.

Unwissen-d, adj. neznan; neučen; ne-
věšt; —heit, f. neznanje, neznan-
stvo; —tlich, adv. neznajuć.

Unwißig, adj. neuman, nedomišljat,
nedosčitljiv.

Unwürdig, adj. nevrědan, nedostojan;
—keit, f. nevrědnost, nedostojnost.

Unzah! l, f. bezbroj, sila, množina, ne-
brojeno množtvo, siaset.

Unzah! lbar, adj. neizplatljiv.

Unzäh! lbar, (Unzäh! lig), adj. neizbro-
jan; —keit, f. neizbrojnost.

Unze, f. unča.

Unzeit, f. nevrème, nedoba.

Unzeitig, adj. neudoban; nezrio; —
keit, f. nezrèlost.

Unzerbrechlich, adj. nerazbitan.

Unzerstör-bar, —lich, adj. nerazrušiv,
nerazoriv; —barkeit, —lichkeit, f.
nerazrušivost, nerazorivost.

Unzertrenn-lich, —bar, adj. nerazlučiv,
nerazdruživ; —lichkeit, —barkeit, f.
nerazlučivost, nerazdruživost, ne-
razstavljivost.

Unziemlich, f. Ungeziemend,

Unzierlich, adj. neuresan.

Unzinsbar, adj. prost, slobodan od
poreze.

Unzucht, f. blud, bludnost; Jemand
zur — verleiten, zavesti koga na
blud.

Unzüchtig, adj. bludan; —es Weib,
bludnica, ajgirača, ajgiruša.

Unzufrieden, adj. nezadovoljan; —heit,
f. nezadovoljnost.

Unzugängig, Unzugänglich, adj. nepri-
stupan; —keit, f. nepristupnost.

Unzukömmlich, adj. nenadležan; —keit,
f. nenadležnost; (Unvortnung) ne-
red; (Schwierigkeit) težkoča.

Unzulänglich, adj. nedostatan, nedo-
voljan; —keit, f. nedostatak, ne-
dostatnost, nedovoljnost.

Unzulässig, adj. nedopustiv; —keit,
f. nedopustivost.

Unzünftig, adj. necehovni.

Unzusammenhängend, adj. nesavezan.

Unzuständig, adj. nenadležan; —keit,
f. nenadležnost.

Unzuverlässig, adj. nestalan, dvojben,
nesiguran; —keit, nestalnost, ne-
sigurnost, dvojbenost.

Unzweckmäßig, adj. nespodoban svèrsi.

Unzweifelhaft, adj. nedvojben; —igkeit,
f. nedvojbenost.

Ueppig, adj. razkošan; nasladan; blu-
dan; —keit, f. raskoša; naslada,
bludnost.

Ur-ahn, —ahnherr, m. praotac; —ałt,
adj. prastar; —ałtermutter, f. pra-
mati; —ałtern, pl. praroditelji,
dědovi otcii; —ałtervater, m. prao-
tac, pèrvoroditelj; —anfang, m.
pèrvi početak; —anfänglich, adj.
prapočetan.

Urbar, adj. izkèrčen; obradjen, te-
žan, obdělan; —machen, kèrčiti;
raditi.

Urbargelder, pl. n. (Bergw.) urbarina.

Urbarial, adj. urbarni.

Urbarium, n. urbar.

Ur=beginn, m. pèrvi početak, pèrvi
vrutak; —begriff, m. pèrva idea,
misao; —bewohner, m. pèrvoselac;
—bild, n. original, izvornik; —en-

Valédiction

633

Verachtung

Valédiction, f. oproštaj, valedikcia.

Valét, n. s bogom; oproštaj, razstanak; —geben, oprostiti se, s bogom reći; —schmaus, m. sobet, gostba, goštenje, čast od razstanaka, na razstanku, za razstanak.

Valuta, f. (bei Wechseln etc.), vrednoća, f. Währung.

Vampyr, m. vampir, vukodlak.

Vanille, f. vanilja.

Varinaš, m. varina (věrsta od duhana).

Vasall, m. vazal; —schaft, f. vazalstvo.

Vasje, f. vaz, sud, posuda.

Vater, m. otac, ćaćko, babo, babajko.

Väterchen, n. otac, babajko, ćaćko, tata, ćaća.

Vater- (in Zuf.) otčinski; —herz, n. sěrce otčinsko; —land, n. otačbina, domovina; postojbina; —ländisch, adj. domorodan; —ländsfreund, m. domorodac; —landsliebe, f. domorodnost, ljubav domovine.

Wäterlich, adj. otčinski; otčevan.

Water-liebe, f. ljubav otčinska; —los, adj. bez otca; —mord, m. otcoubojstvo; —mörder, m. —mörderin, f. otcoubojica; —mörderlich, adj. otcoubojiéki; —name, m. ime od otca.

Watersbruder, m. stric; —schn, m. strinić, stričević, bratućed; —štocher, f. strinična, stričevica; bratuceda.

Waterschwester, f. teta, tetka.

Water-schaft, otčinstvo, otčevina; —stadt, f. rodno město, rodni grad, postojbina; —stunt, m. otčinstvo; —stelle, f. —bei jemanden vertreten, bit komu na město otca, bit komu kao otac, za otca; —theil, m. otčinstvo, otčevina; —unser, n. otčenaš, molitva gospodinova.

Vegetabilien, pl. rastja.

Behe, f. Behe.

Veilchen, n. ljubica (evět); —blau, adj. ljubičast; —geruch, m. miris od ljubice.

Weitstanz, m. věrsta bolesti.

Belinpapier, n. velin, papir velinski.

Venerisch, adj. veneričan; venerički.

Ventil, n. zalětavac; —ator, m. odušnik.

Venus, f. Venere, Venera; —beule, bubanj, micina venerička; —ritter, m. kurvar, kurviš, bludan čověk; —feuche, f. bolest venerička.

Verabreden, v. a. dati, predati, izdati, izručiti; —en lassen, poslati, izručiti; —ung, f. danje, predanje, izdanje; poslanje.

Verabreden, v. a. ugovoriti štogod, dogovorit se o čem; —ung, f. ugovor, dogovor.

Verabläumen, v. a. propustiti, zakasniti što, zalěniti; —ung, propust, zakašnjenje.

Verabscheu- en, v. a. měrziti, oduravati; —ung, f. měrzenje, oduravanje; —ungswürdig, adj. měrzak, měrzeć, oduran, pogan.

Verabschieden, v. a. odpustiti, oprostiti koga; —ung, f. odpust, oproštaj; odpuštenje, oproštenje.

Veraccisen, Veraccisiren, v. u. platiti od čega potrošninu.

Veraccordiren, v. a. pogoditi.

Verachten, v. u. prezirati, pogėrdjivati, pometavati, zametavati, necěniti, nehajati, nemariti; den Tod —, nemariti za směrt, nebojati se směrti.

Verächt- er, m. preziratelj; pogėrditelj; —lich, adj. preziran; pogėrdan; —machen etwas, gėrditi što.

Verachtung, f. preziranje; pogėrda;

Verähnlichen

3 634

Verbiegen

pogërdjivanje; zametavanje; ne-
cëna.

Verähnlich-en, v. a. upodobiti; upo-dobljivati; —ung, f. upodobljenje; upodobljivanje.

Veralt-en, v. u. ostariti; —et, adj.
ostario; štar.

Veränderlich, adj. proměnjiv, nesta-
lan, nepostojan; —keit, f. promě-
njivos, nestalnost.

Veränder-n, v. a. měnjati; izměniti,
proměniti, preinačiti; sich—, v. r.
měnjati se; promeniti se; (heira-
then), oženiti se; udati se; —ung,
f. proměna, izměna, preinaka, prei-
načenje, měnjanje; —ungsgebühr,
f. pristojbina za izměnu.

Veranlass-en, v. u. povod dati, uzro-
čiti, priliku, prigodu dati; —ung,
f. povod, prilika, prigoda, uzrok.

Veranstalt-en, v. a. pripraviti, napra-
viti, narediti, spraviti, prirediti,
sgotoviti; —ung, f. priredjenje,
spravljenje, napravljenje, sgotov-
ljenje.

Verantwort-en, v. a. odgovoriti, od-
govarati za što; sich —, v. r. o-
pravdati se; odgovoriti; —lich,
adj. odgovoran, —lichkeit, f. od-
govornost; —ung, f. opravdanje,
odgovornost.

Verarbeit-en, v. a. uzet u posao, pre-
dělati, obraditi; potratiti, potro-
šiti (u delu); —ung, f. obradji-
vanje; predělanje, potratjenje, po-
trošenje.

Verarg-en, v. a. zaměriti; —ung, f.
zaměra; zaměrenje.

Verarm-en, v. n. osiromašiti; —ung,
f. osiromašenje.

Verarrendiren, v. a. dati u arendu,
na arendu, pod arendu.

Verarrestiren, v. a. ustaviti, zausta-
viti štogod.

Verarten, f. Ausarten.

Verarzeneien, v. a. potratit u medi-
cinah.

Veraffecuriren, f. Verſichern.

Verauctionir-en, v. u. prodati draž-
bom, prodavati na ličbu; —ung,
f. licitacia, ličba, dražba.

Verausgaben, v. a. izdati.

Veräußerlich, adj. prodajan, proda-
tan; odatan; —n, v. a. odati, dati
što od sebe, odtudjiti, razsvojiti,
prodati, odsvojiti; —ung, f. pro-
daja, otudjenje, razsvojenje, odanje.

Verbacken, v. a. popeći; prepeći.

Verhallaſten, v. a. nakèrcati brod sa-
vornjom.

Verband, m. vez, sveza; (chirurgi-
scher) zavoj.

Verbann-en, v. a. izagnati, prognati,
protěrati, propisati; —er, m. pro-
pisalac; —ter, m. prognanik; —ung,
f. izagnanje, prognanje, progon-
stvo.

Verhauen, v. u. pograditi, zazidariti,
potratiti gradeć; zagraditi.

Verheißen, v. u. sgrizti; fig. odolěti;
gutati, progutati, progutnuti; —
sich —, v. r. zagrizti se u što.

Verberg-en, v. u. skriti, sakriti; skri-
vati; tajiti; —ung, f. sakritje;
sakrivanje; tajenje.

Verbescheiden, v. a. dati odluku;
pozvati koga pred sud.

Verbesser-er, m. popravitelj; —lich,
adj. popravan, —n, v. a. popra-
viti; popravljati; poboljšati; —
ung, f. popravak; popravljenje,
popravljanje; poboljšanje.

Verbeten, f. Abbeten.

Verbeug-en, sich, v. r. pokloniti se;
klanjati se; —ung, f. poklon, na-
klon; poklonjenje.

Verbiegen, v. a. zavinuti; zavěrnuti
skriviti.

Verbieten

§ 635

Verbrechen

Verbieten, v. u. zabraniti, prepovědati,

Verbinden, v. a. svezati, savezati, povezati, zaviti; ein Buch —, zlo, hèrdjavo svezati, preměstiti listje u knjizi; (vereinigen), složiti, sjediniti, spojiti; einen zu etwas —, obvezati; sich —, v. r. složiti se, sjediniti se; echelich —, oženiti se, udati se; sich zu etwas —, obvezat se na što; sich einen —, obvezati koga.

Verbindlich, adj. obvezujuć; dvoran, uljudan; děržan, dužan, obvezan; sich zu etwas — machen, obvezat se na što; —keit, f. obvezanost, děržanstvo, dužnost; (Höflichkeit), uljudnost, dvornost.

Verbindung, f. sjedenjenje, složenje; savez; eheliche —, ženitbena sveza; (von Wundärzten), vez, zavoj; zaveživan.e, zavijanje; —ěstrich, m. potez od saveza; —swörtchen, n. vez, veznik.

Verbitten, v. a. moliti da se što neučini, da što nebude; neprimiti.

Verbitter-n, v. a. ogorčati; ogorčiva ti; —ung, f. ogorčanje, ogorčivanje.

Verblasen, v. a. izduvati, izpuhati.

Verblassen, f. Erblasen.

Verblättern, v. u. zamesti, pomesti, izgnubiti (prevratjajuć listje od knjige).

Verbleiben, v. n. ostati; ostajati; —n. ostanje; es hat dabei sein —, kod toga ostaje; es soll dabei sein — haben, kod toga (tako) ima ostati.

Verbleichen, v. n. blěděti; poblěděti; Todes —, umrěti, preminuti.

Verblend-en, v. a. zaslěpiti; zaslěpljivati; obsěniti; —ung, f. obsěna, zaslěpljenje.

Verbleien, v. u. zaliti olovom.

Verblichen, adj. blěd, pokojan, měrtav.

Verblichene, m. pokojnik; — f. pokojnica.

Verblüft, adj. zabunjen, smutjen, zablenút.

Verblühen, v. n. oevasti; venuti; uvvenuti.

Verblümt, adj. prenosan, metaforičan; metaforički; taman, nerazumljiv, spleten.

Verblut-en, sich, v. r. proliti, prolévati kèrv, izteći komu kèrv; fig. iznemoći; zaboraviti se; —ung, f. iztečenje kèrvi.

Verbohren, v. a. zavěrtati; zlo, hèrdjavo věrtati, bušiti.

Verborgen, v. a. uzajmiti, zaimo dati.

Verborgen, adj. skrit, sakrit, sakriven; tajan, potajan, otajan; im Verborgenen, tajom, kradom, u potaji; —heit, f. potaja; tamnost.

Verbot, n. zabrana, prepověd; usta-va; —leger, m. ustavnik; —schein, m. zabranica.

Verbräm-en, v. a. obšiti; obšivati; —ung, f. pervaz, obšav.

Verbrannt, adj. izgoren, izpaljen; opaljen, opečen.

Verbrauch, m. potrošak; —bar, adj. potrošljiv, potrošni; —en, v. a. trošiti, tratiti, arčiti; potrošiti, potratiti, poarčiti; —sabgabe, — ssteuer, f. potrošnina.

Verbrauen, v. u. povariti u pivu.

Verbrausen, v. n. pokipěti, povrěti; okipěti, ovrěti; utěšiti se, utažiti se, umiriti se.

Verbrechen, v. a. slomiti, polomiti, zalomiti; skriviti, sakriviti; sich —, v. r. slomiti se, prekinuti se, pretěrgnuti se.

Verbrech-en, n. krivnja, zločinstvo; —er, m. prestupnik, krivac, zlo.

Verbreiten

§ 636 §

Verderb

činac; —erin, f. prestupnica, kriv-
nica, zločinka; —erisch, adj. pre-
stupan; grěšan; žločinski.

Verbreiten, v. a. razprostraniti, raz-
širiti; razglasiti, proglasiti; —er,
m. razprostranitelj, razširitelj, raz-
glasitelj; —ung, f. razprostranjenje,
razširenje; prostiranje, razširiva
nje; razglašenje.

Verbrennen, v. a. sažgati, sažeći;
sažizati, sažigati; opaliti, izgorěti,
opariti, opěrliti, opeći, spaliti; —
v. n. izgorěti; izgarati; —lich,
adj. izgoriv; —ung, f. sažganje;
sažiganje; opaljenje; oparenje, o-
pěrljenje.

Verbriefen, v. a. potvěrditi što pis-
mom; —sich, obvezati se pismom.

Verbringen, f. Durchbringen, Zubrin-
gen.

Verbrösen, v. a. směrviti, izměrviti.

Verbrüder-n, sich, v. r. pobratiti se,
pobratimiti se; —ung, f. bratim-
stvo; bratovština.

Verbrühen, v. a. opaliti, opariti, o-
pěrliti.

Verbuchen, Verbücher-n, v. a. uknji-
žiti; —ung, f uknjižba.

Verbuht, adj. bludan; zaljubljen; —
heit, f. zaljubljenost.

Verbunden, adj. složen, sjedinjen;
savezan; zavezan; povezan; zavi-
jen, zavit; obvezan.

Verbünd-en, v. u. savezati; sjediniti,
složiti; sich —, v. r. savezati se;
sjediniti se; složiti se; —et, adj.
savezan, svezan, sjedinjen, složen;
—ete, m. saveznik; f. saveznica;
—niß, n. Bündniß, Bund.

Verbürgen, v. a. & n. jamčiti, jem-
čiti; sich —, jemčiti se, jemac,
poruk biti za što, odgovorat za
što; —ung, f. porukovanje, jam-
stvo, poručanstvo.

Verbutten, v. a. zakěršljaviti.

Vercautioniren, v. u. dati sigurnost
zašto.

Verclausuliren, v. a. (t.) ograditi što
zaporkama.

Verdacht, m. sumnja, podozrenje;
gegen Jemand —schöpfen, posumnjati
na koga; —haben auf Jemand,
sumnjati na koga.

Verdächtig, adj. sumnjiv, podozrite-
ljan.

Verdämmen, v. a. zagatiti, pregra-
diti, zagraditi, zajaziti.

Verdamm-en, v. a. osuduti; prokleti;
fig. huliti, koriti; pohuliti, pri-
koriti; —lich, adj. prikoran, osu-
dan; —niß, f. osuda, prokletstvo;
—t, adj. osudjen; klet, proklet;
—ung, f. osudjenje.

Verdampfen, v. n. izjapiti, izvapiti,
izlapiti, izvětriti.

Verdämpfen, v. u. činit da izjapi.

Verdanken, v. a. děržan, obvezan bi-
ti, zavahliti, zavahljivati, haran
biti.

Verdau-en, v. a. probaviti; probav-
jati; —lich, adj. probavljiv; —
lichkeit, f. probavljivost; —ung, f.
probavljenje; probavljanje; —ung-
kraft, f. moć, sila probavna; —
ungsmittel, n. srědstvo probavno;
—ungschaft, m. sok probavni.

Verdeck, n. palub.

Verdecken, v. u. pokriti; poklopiti;
fig. sakriti, zatajiti, potajiti.

Verdenken, v. a. zaměriti; zaměrati.

Verderb, m. —en, n. kvarenje, pogi-
bio, propadanje, padanje, propast;
—en, v. n. ginuti; kvariti se;
izopačiti se; padati, propadati, ić
po zlu; poginuti; pokvariti se;
propasti; — v. a. kvariti; po-
kvariti; izopačiti; upropastiti; sich
—, v. r. izgubiti se; pokvariti se,

Verdeutschen

-3 637

B-

Verdünnen

upropastiti se; ić po zlu; —er,
m. kvarilac, kvaritelj; —lich, adj.
kvarljiv; škodljiv; pogibelan, o-
pastan; —lichkeit, f. kvarljivost;
škodljivost; opastnost, pogibionost;
—niß, n. pogibio, propast; —theit,
Verdorbenheit, f. pokvarenost, izo-
pačenost; opačina; —ung, f. kva-
renje; pokvaritba.

Verdeutsch-en, v. a. prevesti, prevo-
dit na jezik němački; —ung, f.
prevod na němački.

Verdichten, v. a. zagustiti, sgustiti;
gustiti.

Verdick-en, f. Verdichten; —ung, f.
Verdichtung.

Verdienen, v. a. zaslužiti; zasluživa-
ti, vrědan biti; steći, teći, pridě-
lati, dobiti.

Verdienst, m. zaslužba, tečevina, do-
bitak.

Verdienst, n. zasluga; —kreuz, n. kèrst
za zasluge; (militärisches), kèrst za
vojne zasluge; —lich, adj. zaslu-
žan; —lichkeit, f. zaslužnost; —
orden, m. zaslužni red; —voll, adj.
zaslužan.

Verdient, adj. zaslužen; dobljen; ste
čen; zaslužan.

Verding, m. zarok, pogodba, najam;
—en, v. a. dati u najam, pogoditi
se za posao kakov, najmiti koga;
sich in die Kost —, pogoditi se za
stol; sich —, v. r. najmiti se; —
ung, f. najam; najmljenje.

Verdolmetsch-en, v. a. tumačiti; pro-
tumačiti, protolkovati; —ung, f.
tumačenje; protumačenje.

Verdoppel-n, v. a. podvostručiti; —
ung, f. podvostručenje.

Verdorben, adj. pokvaren; izopačen;
opak; propao; —heit, f. Verderbt-
heit.

Verdorr-en, v. n. sahnuti; usahnuti;

—t, adj. suh, usahnuo; —ung, f.
usahnutje.

Verdräng-en, v. a. izagnati, izrinuti;
izgoniti; —ung, f. izagnanje, iz-
rinutje, izgonjenje.

Verdreh-en, v. a. zavèrnuti, zavraća-
ti; den Arm ic. —, uvinuti, uga-
nuti; einen Schlüssel —, uvinuti
kljuèd; die Augen —, prevèrnuti,
prevraćati očima; fig. izopačiti,
naopako tumačiti; den Kopf, Ver-
stand —, smutiti, smesti komu gla-
vu, mozag; den Sinn einer Rede
—, izopačiti smisao govora; das
Recht —, izopačiti zakon; —t,
adj. zavèrnjen; uvinjen, uganjen;
prevèrnjen; izopačen; —ung, f.
zavèrnjivanje; uvinutje, uganutje;
prevèrnjivanje; uvijanje; izopači-
vanje.

Verdreifachen, v. a. potrostručiti.

Verdrieß-en, v. i. es verdrießt mich,
mèrzi me, sich keine Müthe, keine
Kosten — laffen, nežaliti ni truda
ni troškovah; es verdrießt mich zu
leben, dosadio mi, omèrznuo mi
život; —lich, adj. neveseo, zlovo-
ljan; mèrzak, mèrzeć, dosadan; —
lichkeit, f. neveselje, zla. volja; do-
sada.

Verdringen, f. Verdrängen.

Verdrossen, adj. lěn; zlovoljan; —
heit, f. lěnost.

Verdrücken, v. u. poštampati; zlo,
hèrdjavo štampati.

Verdruß, m. jad, dosada, neprilika.

Verdrüßlich, f. Verdrießlich.

Verduften, f. Verdunsten.

Verdunkel-n, u. a. potamniti, pomra-
čiti; sich —, v. r. potamněti; —
ung, f. pomračenje, potamnjenje.

Verdünn-en, v. a. potanjiti, potanča-
ti; tanjiti; židiti; razžiditi; —
ung, f. tanjenje, tančanje; židjenje.

Verdunsten

638

E-

Verfall

Verdunsten, v. a. izjapiti, izvapiti; izvětriti; japiti, vapiti, lapiti; větriti.

Verdunsten, v. n. umrěti od žedje.

Verdüstern, s. Verdunkeln.

Verdußen, Verdußt machen, v. a. zahuniti.

Verehel-n, v. a. popraviti, poboljšati; oplemeniti; —ung, f. popravljenje, poboljšanje; oplemenjenje; oplemenjivanje.

Verehelich-en, v. a. (von Mannsperffen), oženiti, ženiti; (von Frauenzimmern), udati, udavati; —t, adj. oženjen; udát; —ung, f. ženjenje; udavanje; ženitba; udaja.

Verehr-en, v. a. štovati, častiti, štimati, poštovati, poštivati, počitovati; einem etwas —, dati, pokloniti komu štogod; —er, m. štovalac; ljubovnik; —erin, f. štovalica; ljubovnica; —ung, f. štovanje, poštovanje, počitovanje; čast, častenje; dar, poklon; —ungswürdig, adj. poštovan, štovanja, poštovnja vrědan, dostojan.

Vereid-en, v. a. zakletvom, pod zakletvu obvezati; zapriseći; —ung, f. zapriseženje.

Verein, m. družtvo; savez, sjedinjenje; —bar, f. Vereinbarlich; —baren, f. Vereinigen; —barlich, adj. složan, skladan; —barung, f. sjedinjenje, složenje; —en, v. a. sjediniti, sdružiti, s. Vereinigen.

Vereinfachen, v. a. jednostručiti; ujednostručiti, pojednostručiti.

Vereinig-en, v. a. sjedniti, složiti, sdružiti, pogoditi; sakupiti; sich —, v. r. sjediniti se, složiti se, pogoditi se; sakupiti se; —ung, f. sjedinjenje, složenje; sdruženje; sloga, sklad, jedinstvo; sakupljenje; —ungerecht, n. pravo sdružiti se;

—ungspunkt, m. točka od sjedinjenja.

Vereins-flatuten, pl. ustanove družtva; —zeichen, n. znamenje družtva.

Vereint, adj. sjedinjen; složan; sakupljen.

Vereinzel-n, v. a. na komade, jedno po jedno prodavati; (trennen), dělití, lučiti, razstavljati; —t, adj. jedan po jedan, svaki sam sebe, inokosan, —ung, f. prodaja na komade; razstavljenje, razděljenje; inokosnost; razpadanje; —ungsverfahren, n. sustava inokosnosti.

Vereitel-n, v. a. (t.) uništitì, obezupěšiti, utaštitì; —ung, f. uništenje, utaštenje.

Vereiter-n, sich, v. r. ognojiti se; gnojiti se; —ung, f. gnoj.

Vereckeln, v. a. gaditi; mraziti; zagaditi, ogaditi, omraziti.

Verenden, v. n. ginuti; poginuti.

Bereng-en, v. a. stisnuti; stiskati; —ung, f. stiskanje, stisnutje.

Bererb-en, v. a. etwas auf einen, o-staviti šo komu u naslědstvo; —lich, adj. naslědan; —ung, f. o-stavljenje; ostavljanje (u naslědstvo).

Bererzen, v. a. u rudu, u gvoždje obratiti, pretvoriti, ověkověčiti.

Berewig-en, v. a. věkovititi, svedjeriti; uvěkovititi, usvedjeriti; —ung, f. uvěkovitjenje, usvedjerenje, ověkověčenje.

Verfahr-en, v. n. postupati, obhoditi, iztraživati; — v. u. voziti, razvoziti; den Zoll —, obići maltu, cairinu; den Weg —, zaići, zabasati, zabluditi; —en, n. —ungsart, f. postupak, postupanje, obhodjenje.

Verfall, m. padanje, propadanje, propaostvo, padnutje, padež; izopačenje; propast; šteta; (des Kontraktes), minutje, minutak; —en, v. a.

Verfällen

B 639

Verfinstern

pasti, upasti; padati, propadati, propasti; ginuti, rušiti se, srušiti se, porušiti se; auf etwas —, doc̈ komu što na pamet; dem Fiskus —, pripasti fiskusu; (vom Wechsel), prispěti, izteći, proći, minuti; verfallene Kaution, propala sigurnica; verfallener Wechsel, prispěla měnica; am Körper —, gubiti se, měršaviti, opadati; in Armuth —, osiromašiti; (verlustig werden), izgubiti što; —en, adj. (in Trümmer), srušen, porušen, razvaljen, provaljen; (am Körper), měršav, opao; (konfiszirt), konfiskovan; propao.

Verfällen, v. a. osuditi.

Verfallenheit, f. propalost.

Verfalls-tag, m. dan prispělosti; —
zeit, f. minutje, minutak; rok;
(einer Zahlung), vrěme za plaćanje;
(eines Wechels), vrěme měnične
prispělosti, die —zeit tritt ein, pri-
spěva.

Verfälfsch-en, v. a, kvariti; pokvariti;
(Münzen, Urkunden), krivotvoriti,
panačiniti; —er, m. kvarilac, kva-
ritelj; —ung, f. kvarenje, pokva-
renje.

Verfangen, sich, v. r. zaplesti se, za-
motati se, uloviti se, zaměrsiti se,
zaputiti se; (mit den Zähnen), za-
grizti se; (von Pferden), ukočiti
se noge u konja; (im Laufen), za-
puhati se; (von Winden, vom Rauch),
zapinjati, zadirati; das Erz verfängt
sich bei der Luft, ruda gubi boju na
zraku; sich im Reden verfangen, za-
plesti se u govoru, sam proti sebi
govoriti.

Verfangen, v. n. koristiti, hasniti,
pruditi.

Verfänglich, adj. lovak, lukav, hitar;
—keit, f. lukavština, hitrina, hi-
trost.

Verfärben, sich, v. r. měnjati, promě-
niti boju; gubiti; pogubiti boju.

Verfass-en, v. a. narediti, urediti, na-
praviti; ein Buch —, sastaviti, pi-
sati, napisati knjigu; etwas schrift-
lich —, složiti, sastaviti pismeno;
—er, m. sastavitelj, načinitelj, pi-
sac, pisalac, spisatelj; (eines Ge-
dichtes), spěvalac; —erin, f. načini-
teljica, pisalica, spisateljica.

Verfassung, f. uredba, naredba, naprav-
ljenje; zastavljenje, napisanje, spi-
sanje, složenje; slog; uredjenje;
(Constitution), ustav; (Zustand), sta-
liš, stanje; —gemäß, adj. ustavni,
polag ustava; —surkunde, f. ustavna
isprava; —swidrig, adj. protiv u-
stavu.

Verfaul-bar, adj. sagnjilan; —en, v.
n. sagnjiti, sagnjiliti, iztrunuti, iz-
pěrhnuti; —t, adj. gnjio, truo,
pěrh; izpěrhnut.

Verfecht-en, v. a. braniti; —er, m.
branitelj; —ung, f. branjenje.

Verfehlen, v. a. nepogoditi, promaši-
ti; eine Gelegenheit —, propustiti
prigodu; ich werde nicht —, neću
pomanjkati.

Verfeiner-n, v. a. fig. ugladiti, izgladiti, izobraziti; —ung, f. izobraženje; izobražavanje.

Verfertig-en, v. u. načiniti, napraviti;
načinjati, napravljati; sgotoviti;
gotoviti, dogotoviti, pripraviti; —
er, m. pravitelj, sgotovitelj, pri-
pravitelj; —ung, f. načinjanje, na-
pravljanje; načinjenje, pravljenje,
sgotovljenje, priprava.

Verfeuer-n, v. a. popucati; —ung,
f. popucanje.

Verfilzen, v. a. směšati, zaměrsiti.

Verfinster-n, v. a. potamniti, pomra-
čiti, poměrčiti; —ung, f. pomra-
čenje, poměrčanje, poměrčina.

Verfirsten

→ 640.

→

Verggeben

Verfirsten, v. u. slěme napraviti na krovu.

Verſtzen, f. Verwirren.

Verſlechten, v. a. zaplesti, uplesti, zaměrsiti, zamotati.

Verſticken, v. a. potrošiti, potratiti kěrpeć.

Verſliegen, v. n. izgubiti se, razletěti se; (als die Zeit), prolaziti, letiti, minuti; (verdünften), izjapiti, izvapiti; sich —, v. r. zaletěti se.

Verſließ-en, v. n. teći, proticati; promaziti, prohoditi; minuti; —ung, f. tečenje, těk, tečaj; minutje.

Verſlößen, v. a. plaviti; splaviti.

Verſlossen, adj. prošasti; minuo, prošao; prošavši, minuvši.

Verſluch-en, v. a. kleti; prokleti; proklinjati; —t, ad. proklet, klet.

Verſlüchtig-en, v. a. letotvoriti; —ung, f. letotvorba.

Verſluchung, f. proklinjanje; prokletvo; kletva.

Verſluß, m. f. Verfließung.

Verſolg, m. nastavak; nastavljenje, produženje.

Verſolg-en, v. a. progoniti; tirati; prognati; (fortsetzen), nastaviti, produžiti; sein Recht —, tražiti pravo svoje; sein Glück —, ići, težiti za srěćom; das Ziel, den Zweck —, slěditi svěrhu, cilj; seinen Weg —, ići svojim putem; den Rechtsweg —, ići putem pravde; gerichtlich —, sudno postupati; steckbrieflich —, poslati za kim těralicu; —er, m. gonitelj, progonitelj; —erin, f. progoniteljica; —ung, f. gonjenje, progonjenje, progon, progonstvo; potéra; slědjenje; traženje (prava); —gerichtliche —, sudno postupanje; —ungsgeist, m. duh progonstva.

Verfressen, v. a. požderati.

Verfüg-bar, adj. razložni, razpoložni;

—en, v. a. (etwas), narediti, razrediti; (erledigen), rěšiti; —ung, f. naredba, naredjenje, razredjenje, razpoloženje, razpoložba; Jemanden etwas zur —ung stellen, dati vlast kome, da čime razpolaže.

Verführ-en, v. a. (von Waaren), voziti, razvoziti; Jemanden —, zavesti, zamamiti; kvariti, pokvariti; Reden —, govoriti; —er, m. (von Waaren), voznik, razvoznik; (einer Person), zavednik; —erin, f. razvoznica; zavednica, zavoditeljica; —erisch, adj. zavedan, zamaman; —ung, f. (von Waaren), razvoz, vožnja; fig. zamama, zavedenje, zavedba.

Verfütter-n, v. a. pokèrmiti, potrati, potrošiti kèrmeć; —ung, f. pokèrmljenje.

Vergaffen, sich, v. r. zablenuti se, zagledati se.

Vergähren, v. n. pokipěti, ovrěti.

Vergaloppiren, sich, v. r. zareći se; zabasati.

Vergällen, v. u. (einen Tisch), prožičiti; fig. ogorčati.

Vergangen, adj. prošasti; —heit, f. prošastnost.

Vergänglich, adj. prošastan, minuć, nestalan, nepostojan; —lichkeit, f. prošastje, prošastnost, nestalnost, nepostojanstvo.

Verganten, Vergantung, f. Verauctionieren, Verauctionirung.

Vergatter-n, f. Vergittern; —ung, f. sakupljanje, sticanje; die —ung schlagen, bubnjat na sakupljanje, na sticanje.

Vergeben, v. a. (die Karten), zlo děliti, salit u děljenju; einen mit Gift —, otrovati koga; eine Stelle —, dati, poděliti komu službu; einem —, oprostiti, prostititi; sei-

Bergeben

641

B

Vergleich

nem Rechte nichts —, neustupiti
ništa od prava svojega; seine Toch-
ter —, udati keer; die Sünde —,
oprostiti, odpustiti grěh; eine Waa-
re —, platiti carinu od robe.

Bergeben, adj. j. Vergeblich.

Bergebens, adv. zabadava, zaludu. za-
man, man, bez koristi, zaostan.

Vergeblich, adj. (verzeichlich), oprostiv.
prostiv, odpustan; (unnūß), ne-
prudan, bezkoristan, tašt.

Vergebung, f. proštenje, oproštenje,
odpuštenje; otrovanje; danje, po-
deljenje; ustupljenje.

Vergegenwärtig-en, v. a. upredočiti;
upredočivati; —ung, f. upredoče-
nje; upredočivanje.

Vergehen, v. n. (versließen), minuti,
proći; prolaziti; prestati; proteći;
proticati; (zu Grunde gehen), pro-
pasti; poginuti; propadati; ginu-
ti; umrěti; sich —, v. r. pomanj-
kati, saliti, pogrěšiti, zaboraviti
se, prestupiti; mit Worten sich —
gegen Semanden, uvrěditi koga ré-
čima.

Vergehen, n. Vergehung, f. salinga,
pomanjkanje, prestupak.

Bergelben, v. a. žutiti; požutiti.

Bergelt, m. zajam; —en, v. a. nada-
riti; obdariti; platiti; pověrnuti,
vratiti; dati; činiti; (rächen), o-
svetiti se kome; Gutes mit Bösem
—, vratit zlo za dobro; Gott ver-
gelte es euch! dog vam platio!
Gleiches mit Gleichem —, vratiti
čast u zajam; ich will es ihm schon
—, platit će on to meni, vrati ću
ja to njemu! —er, m. nadaritelj,
obdaritelj; vratilac; osvetitelj; —
ung, f. uzdarje, platja, nadarenje,
obdarenje, vratjenje, pověrnutje;
osveta; —ungsrecht, n. pravo od
vratjanja.

Vergesellschaften, v. a. sdružiti, sasta-
viti, sjediniti; sich —, v. r. sdru-
žiti se, složiti se, sjediniti se.

Vergessen, v. a. zaboraviti; sich —,
v. r. zaboraviti se; —heit, f. za-
borav, zaboravnost, zabit, pozab-
ljenje.

Vergeschlich, (vergeffen), adj. zaboravan;
zaboravljiv; —keit, f. zaboravnost;
zaboravljivost.

Bergcud-en, v. a. razmetnuti, razsuti,
raztočiti; razmetati, razasipati,
raztakati; —ung, f. razmetanje,
razasipanje, raztakanje; razmet-
nutje, razsutje.

Bergewisser-n, v. a. uvěriti; uvěravati,
osigurati; —ung, f. uvěrenje, u-
věravanje, osiguranje.

Bergieß-en, v. a. (als mit Blei ım.),
zaliti, zalěvati; (verschütten), proliti;
prolěvati; —ung, f. prolitje; pro-
lévanje.

Vergift-en, v. a. trovati; otrovati;
—cr, m. otrovnik; —erin, f. o-
trovnica; —ung, f. trovanje; otro-
vanje.

Vergißmeinnicht, n. potočnica, dubačac
mali (cvět) ; (poet.) uspomena.

Vergitter-n, v. a. pregraditi, ograditi
rešetkom, napraviti rešetku; —
ung, f. rešetka.

Berglas-en, v. a. stakliti; postakliti;
—ung, f. stakljenje; postakljenje.

Berglasuren, Verglasiren, v. a. kala-
jiti, kalaisati; pokalajiti.

Vergleich, m. pogodba; nagodba;
ugovor; uvět; popravak; dogovor;
poravnanje; (Vergleichung), prispo-
doba, prispodobljenje, uzporedjiva-
nje; —bar, adj. prispodobljiv; —
en, v. a. (streitende Parteien), po
miriti, primiriti, pogoditi; poravna-
ti; Sachen mit einander —, prispo-
dobiti; uzporediti; sich —, v. r-

41

Verglimmen

642

Verhältniß

pogoditi se; pomiriti se; —ung, f. poravnanje, nagodjenje, dogovor, primirenje, pomirenje; uzporedjivanje; —ungsſtufe, f. (in der Sprachlehre), stupanj od prispodobljenja; —ungsweise, adv. prispodabljajuć.

Verglimmen, v. n. ugasiti se, utěrnuti se; gasiti se, těrnuti.

Verglühen, v. n. hladiti se; ohladiti se.

Vergnügen, v. a. (befriedigen), samiriti, zadovoljiti; (ergügen), zabaviti, zabavljati; arajdati, veseliti, razveseliti, obradovati; sich —, v. r. zabavljati se, arajdati se.

Verqnüg-en, n. zabava, veselje, radost; —lich, — sam, adj. zadovoljan; —t, adj. veseo, radostan; zadovoljan; — ung, f. zabava, veselje, arajdanje; — ungsvort, m. (t.) versusište.

Vergold-en, v. a. zlatiti; pozlatiti; —er, m. zlatar, zlatilac; — ung, f. zlatjenje; pozlatjenje, pozlata.

Vergönnen, v. a. dopustiti, dozvoliti.

Vergötter-n, v. a. obožavati, bogotvortiti; zabrojit medju bogove; —ung, f. obožavanje, bogotvorenje.

Vergrab-en, v. a. zakopati; zakapati; —ung, f. zakopanje; zakapanje.

Vergrasen, v. n. zarasti travom.

Vergrauen, v. n. osěděti; sěděti.

Vergreifen, sich, v. r. (von Waaren), prodati se, razpačati se; die Hand —, uvinuti, uganuti ruku; (falsch greifen), uzet jedno za drugo; sich an einem —, staviti, věrći ruke na koga; sich an etwas —, prisvojiti, posvojiti štogod po nepravdi; oteti, ukrasti; sich an der Kaffe —, okrasti pěneznicu; sich an heiligen Dingen —, oskvěrnuti stvari svete; sich an den Geseken —, prekeršiti, prestupiti zakon.

Vergriffen, adj. (von Waaren), prodan. razprodan, razpačan.

Vergrößer-n, v. a. povećati; umnožiti; množiti; —ung, f. povećavanje; umnožavanje; —ungsglas, n. sitnzor, mikroskop, staklo povećavajuće.

Vergünstigen, Vergünstigung, f. Erlauben.

Vergüt-en, v. a. naplatiti; naknaditi, nadoknaditi; vratiti; nadoměstiti; —ung, f. naknada, naplatjenje, nagrada; —ungs-, (in Zusam.), naknadni.

Verhack, m. zasěka.

Verhaft, m. aps, zatvor; in — nehmen, zatvoriti, metnuti pod stražu, ustaviti, uhvatiti; — befehl, m. zatvorna zapověst; — en, v. a. zatvoriti; uhvatiti; —et, adj. ulovljen, ustavljen, uhvatjen, zatvoren, u aspu; —ung, f. uapšenje, zatvorenje, uhvatjenje; zatvor.

Verhall-en, v. n. izgubiti se; gubiti se; zamuknuti, umuknuti.

Verhalt-en, v. n. ustaviti, zaustaviti, uzděržati; (verhalten), skriti, sakriti, tajiti; das Lachen —, odolěti směhu; Iemanden zu etwas —, primorati koga na što; sich —, v. t. biti; (sich vertragen), vladati se, ravnati se, podnositi se; (von Verhältnissen), imati se k čemu, biti kakav; wie verhält sich die Sache? kako stoji stvar? die Sache verhält sich so, tomu je tako, stvarje takva.

Verhalten, n. primoranje; vladanje, ravnanje, podnošenje; uzděržanje, zaustavljenje.

Verhältniß, adj. razměr, měra; razlog; (Verbindung), savez; (Bezug), obzir, ogled; uznošenje; (Beschaffenheit), način, kakvoća; (Umstände), okolnosti; —mäßig, adj. razměran; po razměru, po měri.

Verhältung

643

Verhöffen

Verhaltung, f. ustavljenje, uzděržanje, vladanje; —schehl, m. zapověd, naredba za ravnanje, od vladanja.

Verhändeln, v. a. sboriti, věćati; razpravljati, pogadjati se; dogovarati se; (verkaufen), prodati; — lung, f. razprava, pogadjanje; prodavanje; prodaja; — lungen, pl. dogovori, sborenje.

Verhängen, v. a. zavěsiti, zastrěti; dem Pferde den Zügel —, popustiti uzdu konju; mit verhängtem Zügel, s popuštenom uzdom; fig. hotěti, odlučiti, odrediti, naložiti, dopustiti; was Gott verhängt, što bog hoće; eine Strafe —, odrediti, naložiti kome kazan; über Jemanden die Curatel —, postaviti skěrbnika nad kim.

Verhängniß, n. sudba, sudbina, osuda, udes; —voll, adj. koban.

Verhängt, adj. zastěrt; naložen, odlučen, odredjen.

Verharren, v. n. ostati; ostajati.

Verharrlich, f. Beharrlich.

Verharren, n. Verharrung, f. ostanak; ostajanje; postojanstvo, stavnost.

Verharrschen, v. a. okoriti se, napraviti se kora.

Verhärt'en, v. n. otvěrdnuti; tvěrdnuti, — v. a. tvěrditi; otvěrditi; den Leib —, zatvoriti, zatvarati těrbuh; —et, adj. tvěrd, otvěrdnut; —ung, f. (des Leibes), zatvor, otvěrdnutje; (in einem Theile des Körpers), tvěrdost, tvěrdoća.

Verhastt, adj. měrzak.

Verhätischeln, v. a. maziti; razmaziti (děte).

Verhau, (Verhack), m. zasěka.

Verhauen, v. a. zasěći, zavaliti; sich —, v. r. promašiti; (im Reden), zareći se, posěći se

Verhaußen, f. Vergleichen.

Verheben, v. a. (die Karten), zlo odignuti, nepridignuti dobro; sich —, v. r. prekinuti se, protěrgnuti se (dizanjem).

Verheer-en, v. a. pustošiti; harati, opustiti, poharati; — ung, f. pustošenje, haranje.

Verheften, v. a. (ein Buch), zlo, hěrdjavo sašiti, svezati; (zuheften), sašiti, zašiti.

Verhehl-en, v. a. tajiti, sakriti; děržati koga kod sebe kriomice; mučati; zamučati; —ung, f. tajenje, Verheilen, f. Zuheilen.

Verheimlich'en, v. a. tajiti; zatajiti; —ung, f. tajenje, zataja.

Verheirath'en, v. a. (von Mannsperfonen), ženiti; oženiti; (von Frauenzimmern), udati; udavati; —et, adj. ženjen, oženjen; udata; —ung, f. ženjenje, ženidba; udavanje, udaja, udatba.

Verheuern, f. Vermiethen.

Verheurathen, f. Verheirathen.

Verheiß'en, v. a. obećati; obećavati; —ung, f. obećanje.

Verhelf'en, v. a. (einem zu etwas), priskěrbiti, pribaviti što komu, pomoć komu, da dobije štogod; —ung, f. pomoć.

Verhenkert, adj. vragometan, vragolast.

Verherrlich'en, v. a. slaviti; proslaviti; —ung, f. slava, proslavljenje.

Verheken, v. a. dražiti, nukati, podžigati.

Verheren, f. Beheren.

Verhinderlich, f. Hinderlich; —n, v. a. preprěčiti, zaprěčiti, prěčiti, smětati; zabaviti koga; —ung, f. zaprěka, preprěka, smetnja pačka pačenje, zabavljenje; —ungzfall, m. slućaj prepreke.

Verhöffen, f. Hoffen.

Verhöffen

644

Verkennbar

Verhöffen, n. wider—, proti nadanju,
iznenada, nenadano.

Verhöhlen, f. Heimlich.

Verhöhn-en, v. a. rugati se, porugi-
vati se kome, spèrdati se; ružiti,
poružiti; —ung, f. rug, ruga, po-
ruga, porugivanje, spèrdnja.

Verhör, n. izpit, izpitivanje, saslušak; —en, v. u. (einen), izpitati; izpitivati; saslušati; poslušati; (etwas), nečuti; zlo, hèrdjavo čuti; —zimmer, n. saslušaonica.

Verhüdeln, v. u. pokvariti; kvariti.

Verhüll-en, v. u. zastèrti; zavèsiti;
pokriti; zamotati; sakriti; —ung,
f. zamatanje, zastiranje, pokriva-
nje; pokrivalo; zastor.

Verhängern, v. n. umrěti, poginuti
od glada.

Verhunzen, f. Verhüdeln.

Verhuren, v. a. prokurvati, zakur-
vati.

Verhüt-en, v. u. sačuvati, obraniti,
obratiti što, ukloniti se, ugnuti se
čemu; —ung, f. sačuvanje, uklona,
odvrata; —ungsmittel, n. odvratno
srědstvo.

Verinteressiren, f. Verzinsen.

Verirr-en, sich, v. r. zabluditi, zaici,
zabasati; —ung, f. zabluda, bludnja.

Verjag-en, v. u. protěrati, raztěrati,
prognati, razagnati; —ung, f. pro-
těranje, razagnanje.

Verjähr-bar, adj. ustarav; —en, v.
n. zastarěti, zagoditi; —t, adj.
ustaran, ostario; (von Vorurtheilen),
zakorěnjen; —ung, f. zastarělost,
zastara, zagoda.

Verjüng-en, v. a. pomladiti; pomladjivati; (verkleinern), omaliti, pomanjšavati; —t, adj. pomladjen; —er Maßstab, omaljena měra, omaljeno měrilo; —ung, f. pomladljenje, pomladjivanje.

Verkalben, v. n. izvèrèći, izvèrgnuti,
povèrgnuti tele.

Verkalk-en, v. a. u klak, u kreč o-
bratiti; krečiti, klačiti; okrečiti,
oklačiti; —ung, f. krečitba, kla-
čitba.

Verkälten, j. Erkälten.

Verkannt, adj. zlo, hèrdjavo poznat.

Verkapp-en, v. u. pokriti; pokrivati;
sich —, v. u. zamotati se, pokla-
bučiti se; —t, adj. zamotan, po-
klabučen; fig. tajan, otajan, sa-
krit.

Verkauf, m. prodaja; (in Zus.) pro-
dajni; —en, v. a. prodati; pro-
davati.

Verkäufer, m. prodavalac; —in, f.
prodavalica.

Verkäuflich, adj. prodajan; einem et-
was — überlassen, prodat komu
štogod.

Verkaufs-gewölb, n. prodaonica; —
note, f. prodajnica; —posten, m.
prodajna stavka; —stätte, f. pro-
davalište; —urkunde, f. prodajna
isprava.

Verkehr, m. promet, tèrgovina, pa-
zar; obćenje; posao; savez; —
en, v. u. (handeln), prometati, tèr-
govati, pazariti; mit Semanden —,
obéiti, imat posla s kime; (um-
kehren), izvèrnuti, prevèrnuti, pre-
vratiti; den Sinn einer Rede —,
naopako tumačiti govor kakov;
(verwandeln), měnjati; proměniti.

Verkehrt, adj. prevratjen, prevèrnjen,
izvèrnjen; opak; — adv. naopa-
ko; —heit, f. opačina.

Verkehrung, f. prevèrnjivanje, pre-
vratjanje, izvèrnjivanje; prevra-
tjenje. [vati.

Verkeilen, v. a. zaglaviti; zaglavlji-

Verkennbar, adj. varav; nestalan;
neistinit.

Verkennen

645

§

Verkundschaften

Verkennen, v. u. upoznati se u što,
zlo poznati, nepoznat dobro.

Verketteln, v. a. lančićem svezati.

Verkett-en, v. a. svezati, zakovati,
okovati lancem; —ung, f. sveza.
savezanje; lanac.

Verkeßer-n, v. a. děržati koga za
poluvěrca. nazivat koga krivověr-
cem; —ung, f. nazivanje krivo-
věrcem.

Verkielen, v. u. perom providěti;
sich —, v. 1. narasti komu perje.

Verkitten, v. a. lemiti; zalemiti.

Verklagen, v. u. tužiti. obtužiti, o-
baditi.

Verkläger, m. tužitelj.

Verklagte, m. tuženik.

Verklagung, f. tužba; tuženje, obtu-
ženje, obadjenje, obada.

Verklammen, v. n. ukočiti se.

Verklammern, r. a. klanšami, spoja-
mi pribiti, utvěrditi, prikopčati.

Verklär-en, v. u. bistriti, razbistriti;
fig. preobraziti; slaviti, proslaviti;
—t, adj. fig. preobražen;
—ung, f. fig. preobraženje; slava,
slavljenje.

Verklarung, f. (im Szercht), izpričba,
razsvěta brodovah.

Verklatschen, f. Verkleumden, Ausklat-
schen.

Verkleben, f. Verkleiben.

Verklecken, v. n. pokapati, zakapati;
proliti, izliti.

Verkleib-en, Verkleben, v. a. mazati;
klijati; zamazati, omazati; zaklijati;
—ung, f. mazanje; zamazanje;
omazanje.

Verkleid-en, v. a. obložiti; oblagati;
sich —, v. r. preobući se; preoblačiti se; —ung, f. preoblačenje;
lažljiva oděća, tudje odělo; preobuka; oblaganje; oblog.

Verkleiner-n, v. a. omaliti, pomanj-
šati, poniziti; —lich, adj. omalju-
juć; ponizujuć; —ung, f. pomanj-
šavanje; —ungswort, n. pomanj-
šavajuća rěć.

Verkeistern, v. u. zalěpiti, zamazati;
mazati, lěpiti.

Verknöchern, v. u. okostiti, kostotvoriti, pokostotvoriti, u kost obratiti.

Verknüpfsen, c. a. zavezati; svezati,
savezati; sjediniti, složiti; —ung,
f. zavezanje: savez; sjedinjenje,
složenje.

Verkochen, r. a. pokuhati, povariti;
prekuhati, prevariti.

Verkochen, v. a. obratit u ugljen.

Verkommen, f. Fortkommen, Auskom-
men.

Verkörper-n, v. u. tělotvoriti; potě-
lotvoriti; —ung, f. tělotvorba

Verköstigen, v. u. hraniti, hranu davati.

Verkriechen, jüch, v. r. skriti se, sakriti se.

Verkrümmeln, v. u. směrviti, sdrobiti, satěrti.

Verkrummen, v. n. skriviti se, sku-
čiti se.

Verkrüppeln, v. a. osakatiti; — v.
n. zakěršljaviti.

Verfühlen, v. n. & r. nahladiti se,
obladiti se, ozebsti, nazebsti.

Verkummer-n, v. u. zatvoriti, uhvatiti, ustaviti; f. Verbittern; —ung, f. zatvor, aps; ustavljenje,

Verkündig-en, Verkünden, v. a. navě-
stiti; navěštivati, obznaniti; pro-
glasiti, razglasiti, obnaroditi; —
er, m. navěstitelj, obznanitelj,
proglasitelj, oglasitelj; (Austrufer),
ličnik; —ung, f. navěštenje, na-
věštivanje; (der Ehe), napověd; —
Mariä, blagověst.

Verkundschaften, f. Auskundschaften.

Verkünfteln

646

646

Verlaut

Verkünfteln, v. u. kvariti, pokvariti
od prevelike majstorie.

Verkuppeln, v. a. svesti, svoditi.

Verkürz-en, v. u. kratiti, pokratjivati; einem den Lohn —, odkinut što komu od place; Jemand —, učiniti kome krivo, prikratiti kome što; einem die Zeit — zabavljati, zabaviti koga; —ung, f. pokratjivanje; pokratjenje, prikrata.

Verladen, v. a. tovariti; natovariti;
Waaren —, izvoziti van iz zem-
lje, pošiljati robu u kakvo město.

Verlag, m. izdanje, štampanje, na-
kladstvo, naklad, trošak; ein Buch
in — nehmen, izdati knjigu o
svojem trošku; (Vorschuß), predu-
jam; —sbuch, n. —sartikel, m.
knjiga vlastitoga troška; —shand-
lung, f. prodaja pečatanih (tiste-
nih) stvarih izdanih o svom tro-
šku; —srecht, n. pravo izdava-
nja; —svertrag, m. pogodba o iz-
davanju.

Verlämen, v. n. ohromiti, ošanta-
viti, ošepaviti.

Verlammen, v. n. izvěrčí, pověrgnu-
ti jagnje.

Verlangen, v. u. (etwas), žuděti; ho-
těti; želěti, zaktěvati; pitati; is-
kati, tražiti; es verlangt mich zu
..., rad bi znati; — n. želja,
požuda, žudnja; zaktěvanje; ho-
tenje, htjenje.

Verlänger-n, v. a. produljiti; produ-
žiti, protegnuti što; —ung, f.
produljivanje; produživanje, pro-
duženje.

Verlarven, v. u. zakrabuljiti; pokri-
ti; sakriti.

Verlaß, m. naslědje, naslědstvo, ba-
ština, imětak; pogodba.

Verlassen, v. u. pustiti, zapustit;
istaviti, odustati od čega; — s

r. osloniti se, pouzdati se na
što.

Verlassen, adj. zapušten, pust, ostavljen; —heit, f. zapuštenost; ostavljenost.

Verlassenschaft, f. naslědje, baština,
ostavština, zaostavština; —sab-
handlung, f. razprava ostavštine;
—sacten, pl. spisi o ostavštini;
—sgläubiger, m. ostavštinski vě-
rovnik; —massa, f. masa ostav-
štine.

Verläßlich, adj. siguran; věran; sta-
novit, opreděljeni; —keit, f. si-
gurnost; věrnost.

Verlassung, f. ostavljenje; puštenje,
zapuštenje; oslanjanje, uzdanje,
pouzdanje.

Verlästern, v. a. huliti, psovati; —
ung, f. huljenje, psovanje.

Verlauf, m. těk, tečaj, tečenje, pro-
šaštje; (Dauer), trajanje; nach —
einiger Wochen, nakon několiko
neděljah; vor — von vierzehn Za-
gen, prie nego prodje četěrnaest
danah; vor — eines Jahres, prie
nego mine, prodje godina; den
ganzen — der Sache erzählen, ka-
zat na tanko, po drobno stvar
svukoliku; —en, v. a. einem den
Weg —, presěći put komu, pre-
teć koga; — v. n. prolaziti; pro-
ticati; proći; proteći; sich —,
v. r. proći; proteći; prolaziti;
proticati; zabluditi, zaići, zabas-
sati; raztěrčati se, razići se; iz-
gubiti se (na biljaru).

Verläugn-en, v. a. tajiti; zatajiti;
někati; zaněkati; odreći se, od-
metnuti se; —ung, f. tajenje; za-
tajenje; zaněkanje.

Verläumden, f. Verleumden.

Verlaut, m. dem — nach, kako se
kaže, kako se govori, kako se

Verloderu

648

Vermeffung

poharčiti, potratiti, razasuti, razmetnuti.

Verloderu, v. n. pobuktati, poplasanjati, izgorěti.

Verloren, adj. lažljiv, lažljivac, laža.

Verlohnern, es verlohn't der Mühe nicht, ado. nije vrědno truda.

Verloren, adj. izgubljen; fig. propao; —gehen, izgubiti se.

Verlorsch en, v. n. gasiti se: ugasiti se; těrnuti; utěrnuti se; —ung, f. gašenje, těrnutje: ugašenje, utěrnutje.

Verloſ-en, v. a. vuči ždrěbe, ždrěbati; —ung, f. ždrčbanje; ždrěb.

Verlöthen, v. a. zapojiti, spojiti; zapojavati.

Verlust, m. gubitak, izgubitak, kvar; — im Spiele, što je tko zaigrao; auf Gewinn und —, na srěću; —ig, adj. lišen, uhiłjen; sich einer Sache — machen, lišiti se čega; einer Sache — werden, izgubititi štogod; — (im Spiele), zagrati što; (im Prozeſ), zapravdati što.

Vermachen, v. a. zabušiti, /ačepiti, zatvoriti; (im Testamente), ostaviti, zapisati kome što, zavěstati.

Vermächtniß, u. ostavak, zapis; —geber, n. zapisatelj, zavěstatelj; —nehmer, m. zapisovnik; —stück, n. zapisak, zavěštana, zapisana kome stvar.

Vermahlen, v. u. (Mehl), samlěti.

Vermalen, v. a. (die Farben), potratiti, potrošiti svu boju.

Vermähl-en, v. a. oženiti, ženiti; udati, udavati; —ung, f. ženitha, udatba věnčanje; —ungschein, f. věnčano pismo.

Vermahn-en, v. a. opomenuti; opominjati; —ung, f. opomena.

Vermaleden, v. a. prokleti; pro-

klinjati, kleti; —et, adj. proklet, klet; —ung, f. proklinanje; prokletstvo,

Vermannigfaltigen, f. Vervielfältigen.

Vermänteln, f. Bemänteln.

Vermarken, v. u. staviti granice. medje, ograničiti, ograditi, omedjašiti,

Vermauern, v. a. (zum Mauern verbrauchen), pozidati; eine Deffnung —, zazidati.

Vermeherbar, adj. umnoživ; —en, v. a. množiti; umnoziti; umnožavati; —ung, f. umnožanje; umnoženje, umnožavanje.

Vermeiden, v. a. izběgivati, uklanjati se, ugibati se čega, —lich, adj. izběžan, obhodan, uklonjiv; —ung, f. izběgavanje, uklanjanje, ugibanje, bei — der Ungnade, inače izgubit će cesarsku milost.

Vermeinen, v. a. misliti, scěniti, suditi.

Vermeint, Vermeintlich, adj. namišljen.

Vermelden, v. a. javiti, objaviti, oglasiti, doglasiti; —ung, f. javljenje, objavljenje.

Vermengen, v. a. měšati; směšati; poměšati; —ung, f. měšanje; směšanje; poměšanje.

Vermerk'en, v. a. opaziti; zabilježiti; ung, f. opazka; opaženje; dilježka; zabilježenje.

Vermessen, v. a. měriti; izměriti; jich —, v. r. salit u měrenju; (schwören), kleti se, zaklinjati se; (prahlen), hvaliti se, hvastati, veličati se; zaměriti se; sich zu viel —, děrzan, derzovit hiti.

Vermessen, adj. děrzan, děrzovit; —heit, f. děrzost, děrzovitost, ——tlich, adj. děrzno, děrzovito.

Vermessung, f. izměrenje, izměra.

Vermezen

649

B-

Vernehmen

Vermeß-en, v. a. platiti, dat ujam;
—ung, f. platjanje ujma; ujam.

Vermieth-en, v. n. u najam dati, pod
kiriju dati, najmiti; sich —, v. r.
najmiti se; —er, m. najmodavac,
tko što daje u najam, pod kiriju;
—ung, f. najam; najmljenje; naj-
mivanje.

Verminder-n, v. a. omaliti, pomanj-
šati; obaliti; —ung, f. pomanj-
šanje, omaljenje; obaljenje.

Vermisch-en, v. a. měšati; směšati;
poměšati; —t, adj. měsovit;
směšan; poměšan; měšan; —ung,
f. měšanje; poměšanje; směsa;
fleischliche —, občenje puteno.

Vermiß-en, c. a. raći, opaziti, da
što sali, salit kome štogod, manja
kati, bit izgubio štogod; ver-
mißter Nuzen, izmakla korist: —
ung, f. manjkanje, pomanjkanje.

Vermitteln, v. a. posrědovati; umi-
riti, primiriti, pomiriti, sravnati,
ponačniti, einen Frieden —, radit
o miru.

Vermittelst, prp. po; kroz.

Vermittelung, f. hodotajstvo, posrě-
ničtvo.

Vermittler, m. posrědnik, hodotaj;
—in, f. hodotajica, posrědnica.

Bermoder-n, v. n. iztrunuti, sagnji-
liti; gnjiliti, trunuti; —ung, f.
sagnjiljenje, iztrunjenje; gnjiljenje,
trunjenje.

Vermöge, prp. (in Kraft), po, polag,
kréposti.

Vermögen, n. (Kraft), sila, moć, kré-
post; (Besitzthum), imovina, ima-
nje, imetak.

Vermog-en, v. a. moći, vlast, moć,
silu imati, u bitju biti; viel bei
einem, über einem —, vele, muogo
vrědit u koga; einen zu etwas —,
sklonit koga na što; —end, adj.

moguć, tko što može; imuć, bo-
gat; kadar, sposoban, podoban.

Vermögens-bekenntniß, n. prokaz imo-
vine; —beschreibung, f. popis imo-
vine, nadjevnik; —los, adj. bez
imovine; —losgkeit, f. bezimuć-
nost; —steuer, f. (t) imovinarina,
imovnina; — umstände, pl. m.
srělstva; imanje, imětak.

Vermorschen, v. n. sagnjiliti, iztru-
nuti.

Vermumm-en, c. a. zamotati, zaviti,
zakrabuljiti, poklabučiti, preobući;
—ung, f. lažljiva oděča, tudje
odělo, zakrabuljenje.

Vermünzen, v. a. obratit u novce;
potratit u kovanje novacah.

Bermuth-en, v. a. misliti, scěniti,
suditi, predmněvati; sumnjati; —
lich, adj. věrojatan, predmněvan;
— ude. věrojatno, po svoj pri-
liki, možebiti; —ung, f. pred-
mneva, misao, sumnja.

Bernachlässig-en, v. a. zanemariti,
zapustiti; —ung, f. nemar. zapu-
štenje, zanemarenje.

Bernagel-n, v. a. zakovati; zabiti,
pribiti čavli; das Pserd —, ra-
niti konja podkivajuć; das Ge-
schüß —, zagvozdit topove; —
ung, f. zagvoždjenje, zagvozda.

Bernähen, v. a. zašiti; pošiti.

Bernarben, sich, v. zarasti se.

Vernarren, sich, v. r. zaljubit se u
što, poluděti za čim; in etwas
vernarrt sein, lud zu čim biti.

Vernaschen, c. a. polizati, potratit
u slaštice.

Vernehmen, v. a. čuti; slušati, po-
slušati; posluhnuti; razuměti;
einen über eine Sache —, pitati,
izpitivati, saslušati koga o čem,
sich — lassen, reći, kazati, go-
voriti.

Vernehmen

B 650

B

Verpflegen

Vernehmen, n. (gutes —), sloga,
sklad; prijateljstvo.

Vernehmen, n. dem Vernehmen nach,
kako se veli, kako se čuje, kao
što se kaže.

Vernehmlich, adj. razumljiv, razgo-
větan; —keit, f. razumljivost, raz-
govetnost.

Vernehmung, f. izpitivanje, saslu-
šanje; (Verhör), saslušak.

Verneig'en, sich, v. r. pokloniti se;
klanjati se; —ung, f. poklon,
naklon.

Vernein'en, v. a. někati; zaněkati,
reć da ne, odricati; —end, adj.
někajuć, nekovni, protiv'en; im
—enden Falle, ako bi tko nekao,
u protivnom slučaju; —ende Be-
dingung, někovni uvět; —ung, f.
někanje, něk, zaněkanje.

Vernicht'en, v. u. uništiti; uništi-
vati; iztrěbiti; —ung, f. uni-
stenje; iztrěbljenje; uništivanje.

Vernieten, v. a. pribiti, zabit ča-
vlići.

Vernunft, f. um, razum; razlog; pa-
met.

Bernünftelei, f. mudrovanje.

Bernünfteln, v. n. mudrovati.

Bernünftig, adj. uman, razuman;
razložan; pametan; —keit, f. pamet.

Vernunft-kraft, —fähigkeit, f. um,
razum; razlog; —lehre, f. logika.

Bernünftler, m. mudriaš; cěpidlaka,

Vernunft-tos, adj. bezuman; bezraz-
ložan, neuman; —lošigkeit, f. bez-
umje, bezumnost, neumnost; —
mäßig, adj. razuman; razložan, po
umu; —schluß, m. umovanje; —
wibrig, adj. bezuman, protivan
razlogu.

Veröd'en, v. a. pustošiti; opustiti,
opustošiti; — v. n. opustiti; —
ung, f. pustošenje; opustošenje.

Veroffenbaren, f. Dffenbaren.

Veröffentlich'en, v. a. objaviti; —
ung, f. objavljenje.

Verordn'en, v. a. zapoviděti; (sektse-
zen, bestimmen), narediti, odrediti;
ustanoviti; Arzneien —, prepisati,
narediti; gerichtlich —, odlučiti;
— ete, m. naredjenik; — ung, f.
naredba, uredba; — ungsweg, m.
naredbeni put.

Verpacht'en, v. a. dati u zakup; iza-
rendirati; —er, m. izarendator,
zakupodavac; —ung, f. izarendi-
ranje, danje u zakup.

Verpacken, v. a. potratit u tovarenje,
u spremanje prateži; f. Einpa-
cken.

Verpalisadiren, v. a. obiti, ograditi
koljem.

Verpanzern, v. a. oděti, odénuti o-
klopom.

Verpassen, c. a. propustiti; zanema-
riti.

Verpesten, v. a. okužiti; —et, adj.
okužen.

Verpetschiren, Verpetschaften, v. a.
pečatiti; zapečatiti.

Verpfähl'en, v. a. obiti, ograditi ko-
ljem; —ung, f. ograda od kolja.

Verpfänd'en, v. a. založiti, dati u
zalog; —er, m. založitelj; —ung,
f. založenje, založba, zalog.

Verpseffern, v. a. prepapriti, prebi-
beriti.

Verpfänd'en, v. a. presaditi; pre-
sadjivati; —er, m. presaditelj;
presadjivalac; —ung, f. presadje-
nje; presadjivanje.

Verpfleg'en, v. a. skèrbiti, oskèrbiti,
snabděti, uzdèržavati, starati se,
hraniti; (warten), negovati, dvo-
riti koga; —er, m. hranitelj; —
šcontract, m. oskèrhna, snabděvna
pogodba; —šmagazin, n. (t.) o-

Verpflichten

B

651

B

Verrechnen

skèrbnica, snabděvnica; —sverwalter, m. oskèrbni upravnik; — šwesen, n. (subjectiv) oskèrbstvo; (objectiv) oskèrbničtvo; —ung, f. hrana; hranjenje; uzděržanje; skèrb. briga; nega, dvorba; — ungsanstalt, f. oskèrbilište, snabděvalište.

Verpflichten, v. u. obvezati, obezati; —et, adj. obvezan, dužan, děržan; —eter, m. obvezanik; —ung, f. dužnost, děržanstvo, obveza.

Verpflichten, v. u. zaglaviti, utvěrditi.

Verpflichten, v. a. providěti dobročinstvom (cèrkvenim); —ung, f. poděljenje dobročinstva (cèrkvenoga).

Verpflichten, v. a. kvariti; pokvariti; spěrljati.

Verpflichten, v. u. zasmoliti; osmoliti; posmoliti.

Verpflicht sein, v. n. děrt na što biti; imat zub na što.

Verpflichtung, f. smoljenje; zasmoljenje; posmoljenje.

Verplämpern, v. a. potrošiti, potratiti, poharčiti, pobacati; sich —, v. a. r. spandjati se, slizati se s kim.

Verplatten, v. n. popaliti, popucati (prah).

Verplaudern, v. u. prebaviti, iztrajati vrême u razgovoru, běrbljanju.

Verponen, v. a. zabraniti što pod kazan.

Verprässen, v. u. požderati, raztociti.

Verproviantiren, v. u. providěti hranom; —ung, f. hrana; providedanje hranom.

Verprovzessiren, v. u. zapravdati, potratit u pravde.

Verpuffen, v. u. pucati; puknuti;

sich —, v. r. (im gem. Leben), bubnuti, lupnuti; bubati, lupati, koje šta govoriti; —ung, f. pucanje; bubanje, lupanje; bubnutje.

Verpuppen, sich, v. r. pretvoriti se u ninsu.

Verquellen, v. n. zabreknuti, nabrenuti; — lassen, zamočiti, nakvasiti, činit da zabrekne štogod.

Verquicken, v. a. amalgamovati; —ung, f. amalgamovanje, amalgamacia, směš.

Verrahmern, v. u. ograditi što; —ung, f. ograda; ogradjenje.

Verrammeln, —en, v. a. zagraditi; zagradjivati; —elung, f. zagrada.

Verraßen, v. n. zarasti, obrasti travom.

Verрат, m. izdaja, izdajstvo; —en, v. a. einen, izdati, odati; streulos an einem werden), iznevěriti koga; ein Geheimniß —, odkriti, odati, opoviděti etajstvo.

Verräther, m. izdajica, izdajnik; iznevěritelj, nevěra; —ei, f. izdaja, izdajstvo; —in, f. izdajnica; —isch, adj. izdavan, izdajan, nevěran.

Verrauchen, v. u. izjapiti; izvětriti; — v. a. popušiti (n. p. duhan).

Verräumen, v. a. zabaciti, zametnuti, izgubiti spremajuć.

Verrauschen, v. n. prošuměti.

Verrechnen, v. a. dati račun, položiti račun, uračunati; zaračunati; sich gegenfeitig —, proračunati se s kime; sich —, v. r. (irren), fáliti u računu; —ung, f. račun; računanje; bludnja, falinga u računu; in — sein, stehen, imati račun s kime, imati, dati račun; was in — bleibt, što ostaje na računu; —ungskart, f. način davanja računa; —ungskunde, f. nauka o davanju računa.

Verrecken

652

Ver saufen

Verrecken, v. n. cěrknuti, lipsati;
cěrkavati, lipsavati.

Verreiden, v. a. zareći se, zateći se,
zavěćati se; odreći se čega; sich
—, v. r. zareći se, falit u go-
voru.

Verreiben, f. Zerreiben.

Verreisen, v. n. otići, opraviti se na
put; —, v. a. potratit putujući.

Verreissen, v. a. pokidati; poderati;
potèrgati.

Verreiten, v. u. potratiti, poderati
jašuć; sich —, v. r. zaići, zaba-
sat na konju.

Verrenken, v. u. uganuti, uvinuti,
izčasiti; —ung, f. uganjenje, uvi-
njenje, izčašenje.

Verrennen, v. a. (einem den Weg),
presěći put komu.

Verrichten, v. a. opraviti, opravljati,
obaviti, svěršiti, ověršiti; —ung,
f. opravljanje, obavljanje; obav-
ljenje, opravljenje; posao, radnja.

Verriechen, v. n. & sich —, v. r. iz-
větriti, izjapiti, izvapiti, izlapiti.

Verriegeln, v. a. zakračunati, romazinom zatvoriti.

Verringern, f. Vermindern.

Verrinnen, v. n. proteći; izteći; pro-
ticati; izticati.

Verrosten, v. n. hèrdjati, hèrdja-
viti; zahèrdjati, pohèrdjati; —et,
adj. hèrdjav, zahèrdjan; —ung, f.
hèrdja.

Verrotten, f. Verfaulen, Vermodern.

Verrucht, adj. opak, pogan, zločest,
bezbožan; —heit, f. bezbožnost,
opačina.

Verrückt, v. a. odmaknuti; odmikati; preměstiti; einem den Kopf —, smesti, smutit kome glavu.

Verrückt, adj. odmaken; premě-
šten; fig. smušen, sulud; —heit,
f. smušenost, ludost.

Verrückung, f. odmicanje; odmaknu-
tje; fig. smušenost, ludost, ludo-
vanje.

Verrufen, v. a. ozloglasiti; zloglasiti; razněti, razglasiti; eine Münze —, zabraniti, ukinuti novac kakav.

Verrufen, adj. ozloglašen, poznat,
razglašen, razvikan.

Verrufung, f. ozloglašenje; zabranjenje, ukinutje novca kakova.

Vers, m. vers, stih, redak.

Versag'en, v. a. (versprechen), obećati,
obreći drugomu; (abschlagen), uz-
kratiti, odreći; — v. n. (von
Schießgewehren), neužgati; planuti,
ne sastaviti (ne sastavi mu pu-
ška); —ung. f. obećanje, obre-
čenje; uzkratjenje.

Versalbuchstab, m. veliko slovo, pisme.

Versalzen, c. a. presoliti; einem die
Freude —, kvariti, pokvarit ko-
mu veselje.

Versammeln, v. a. kupiti, spravljati;
sakupiti, skupiti, spraviti.

Versammlung, f. skupština; (Srnede,
Landtag), sabor; sastanak; —sort,
m. skupnica, skupilište.

Versanden, v. a. zasuti pěskom; —
v. n. zasuti se pěskom.

Versart, f. věrsta od versa.

Versatz, m. zalog; (von Metallen),
směsa; —amt, n. (t.) zalagaoni-
ca, založionica; —zettel, n. za-
ložna cedulja.

Versauen, v. a. oprasiti, oměrljati,
zagaditi.

Versauern, v. n. kisnuti; prokisnuti,
ukisati se; in einem Amte —, o-
starěti u službi kakovoj.

Verfauen, v. a. kisati, kiseliti; u-
kisati, ukiseliti.

Verfahren, v. u. zapiti, zalokati.

Versäumen

B

653

B

Verschlasen

Versäum-en, v. u. (vernachlässigen),
zalěniti, zanemariti, propustiti;
(zu spät kommen), zakasniti, za-
kěrzmati, odocniti; —niß, n. —
ung, f. lěnost, nemar, nehajstvo;
kašnjenje, kěrzmanje, zakasnjenje,
odocnjenje.

Verschau, m. stihotvorstvo, sklad
versa.

Verschachern, v. a. prodati.

Verschaff-en, v. a. dati; nabaviti, do-
baviti, pribaviti, priskèrbiti; —
ung, f. nabavljenje, dobavljenje;
dobavljanje, nabavljanje.

Verschäkern, v. a. prebaviti, iztrajati
u šali.

Verschalen, v. a. korice napraviti.

Verschallen, v. n. gubiti se; izgub-
ljati se glas; umuknuti, učutěti.

Verschämt, adj. stidljiv, sramežljiv;
—heit, f. stidljivost, sramežljiv-
vost; stid, sram.

Verschänden, v. a. gërditi; nagërditi; nagërdjivati.

Verschanz-en, v. u. obkopati; obkapati; sich —, v. r. obkopati se; —ung, f. obkop.

Verschärſ-en, v. a. pooſtriti; —ung,
f. pooſtrenje.

Verscharr-en, v. a. zakopati, zagebsti, pogrebsti; —ung, f. pokop, pogreb.

Verschäumen, v. n. izpěniti se.

Verscheiden, v. n. umrěti, preminuti,
prestaviti se; mrěti, umirati; —
n. směrt; umor.

Verschenk-en, v. u. darovati, pokloniti; darivati, poklanjati, razpoklanjati; (Wein, Bier ic.), točiti, prodavati; —ung, f. darovanje; poklon; darivanje; točenje, prodavanje, prodaja (vina).

Verscherz-en, v. a. proći, prebaviti,
iztrajati šaleć; izgubiti; zanema-

riti, zalěniti; —ung, f. gubitak;
izgubljenje.

Verscheuchen, v. a. poplašiti, raztěrati, razagnati.

Verschick-en, v. a. slati; poslati; od-
praviti, odpravljati; razaslati; ra-
zašiljati; —ung, f. slanje; od-
pravljanje; poslanje; razašiljanje.

Verschieb-en, v. a. odmaknuti; odmi-
cati; poměstiti; (außschieben), od-
goditi; odložiti, odlagati; sich —,
v. r. poměstiti se, pomaknuti se;
pomicati se; —en, n. —ung, f.
odmicanje; fig. odloženje, odlaga-
nje, odgoda, odgadjanje, kěrzma-
nje, zatezanje.

Verschieden, —tlich, adj. razan, raz-
lik, različan, različit; —heit, f.
raznost, razlika, razlikost, različ-
nost; bei — der Meinung, kad se
neslažu u mněnjima.

Verschienen, v. a. okovati, okivati
(šinom).

Verschießen, v. n. (von Farben), gu-
biti se, prolaziti. linjati se, bě-
žati; izgubiti se, poběgnuti, pro-
ći; — v. u. (Pulver), popucati ;
(Pfeile), pometati, postrěljati; (in
der Druckerei), smesti, pomesti
stranku; sich —, v. r. popucati,
potratiti, poharčiti prah, nesta-
nuti komu baruta; — n. blědilo,
gubljenje boje.

Verschiffen, v. u. voziti; prevoziti;
razvoziti.

Verschilfen, sich, v. r. obrasti, za-
rasti šašom.

Verschimmeln, v. n. zaplěsniviti;
plěsniviti; —elt, adj. plěsniv.

Verschimpsen, v. a. psovati; opso-
vati; ružiti; porugati, obružiti.

Verschlasen, v. a. zaspati; prespati.

Verschlasen, adj. pospan; —heit, f.
drêmež, pospanost, san.

Verschlag

654

Verschmieren

Verschlag, m. pregrada, pretia; skrinja.

Verschlagen, v. a. (mit Nägeln, Bretern), zabiti, obiti, obložiti; (einen Verschlag machen), tiniti; pretiniti; (Schiffe von Winden), odněti, baciti; raztěrati, razagnati; eine Stelle in einem Buche —, izgubiti štogod premetjuć listje od knjige; sich etwas —, izgubiti, zalěniti, zanemariti, propustiti štogod; —v. n. stopiti se, smlačiti se; (von Pferden), ukočit se noge konju; (nühen), pruditi, hasniti, koristiti; es verschlägt mir nichts, to je meni sve jedno; es verschlägt Ihnen nichts, to se vas ništa netiče; sich —, v. r. zabasati, zaići, zabluditi; izgubiti se.

Verschlagen, adj. hitar, lukav, šegav; —heit, f. hitrost, lukavština, šegavost.

Verschlämmen, v. a. blatom, grezom napuniti, zasuti; (verschwelgen), raztočiti, razasuti, razmetnuti, potepsti.

Verschlechter-n, v. u. goršati; pogoršati; pogoršavati; —ung, f. pogoršanje.

Verschleichen, sich, v. r. skriti se, sakriti se; teći, proticati, krasti se (dan, vrěme, itd.)

Verschleiern, v. a. zastěrti, zakriti, pokriti koprenom; zavěsiti.

Verschleimen, v. u. zasliniti, osliniti; sliniti.

Verschleiß, m. prodaja, prodja; —preis, m. prodajna cěna; —stätte, f. prodavalište; —en, v. a. (abtragen, abnügen), derati, kidati; poderati, razkinuti; Zeit —, tratiti, gubiti, provoditi vrěme; Waaren —, prodati; prodavati.

Verschlemmen, f. Verschlämmen.

Verschlendern, v. a. provesti, provoditi u bezposlici.

Verschleppen, v. u. razněti, raznositi; derati, kidati; poderati, pokidati.

Verschleudern, v. a. raztepsti, potepsti; Waaren —, dati, prodati u necěnu, za ništa.

Verschließ-en, v. a. zatvoriti, zaprěti; zatvorati, zapirati; die Augen —, zaklopiti fig. umrěti, izdahnuti; sich in sich selbst —, zatvoriti se, zatvoren biti; —ung, f. zatvoranje; zatvorenje, zatvor, Verschlimmern, s. Verschlechtern.

Verschlingen, v. a. pogutnuti, progutnuti, progutati; gutati; zaměrsiti, zaplesti; —ung, f. gutanje; pogutnutje.

Verschlossen, adj. zatvoren, zapěrt.

Verschlucken, v. a. pogutnuti, progutnuti, progutati

Verschlummern, v. a. zadrěmati.

Verschlüpfen, f. Verschleichen.

Verschluß, m. prodaja, prodja; zatvor, zaklop; etwas in, oder unter seinem — haben, imat što pod svojim ključem; ämtlichen Verschluß anlegen, staviti na što uredovni pećat, zatvoriti što uredovno.

Verschmacht-en, v. n. čeznuti, ginuti, vehnuti; izčeznuti, poginuti, vehnuti; —en, n. —ung, f. čeznutje; uvehnutje; izčeznutje.

Verschmähen, v. a. prezirati; prezřeti; pometnuti; pometavati; psovati, opsovati.

Verschmausen, v. a. potratit u gostbah.

Verschmälzen, v. a. topiti; stopiti; raztopiti; die Farben —, sliti, slěvati boje.

Verschmerzen, v. a. pregorěti.

Verschmieden, v. a. pokovati.

Verschmieren, v. a. pomazati; zamazati; oměrljati, opěrljati.

Verschmißt

→ 655 ←

8

Verschwelgen

Verschmißt, adj. lukav, hitar, podhib-
ban; —heit, f. lukavština, podhib-
nost.

Verschnappen, sich. v. r. zareć se.

Verschnaufen, Verschnauben, v. n.
odahnuti.

Verschneiden, v. a. rězati; zarězati;
porězati; podrězati; obrězati; (ca-
striren), škopiti; uškopiti; (Tuch.
Leinwant), pokrojiti; zakrojiti.

Verschneien, v. n. zapasti sněgom.

Verschnieben, f. Verschnaufen.

Verschnittener, m. uškopljenik, hadum.

Verschnitzeln, v. n. izrězkat; po-
rězkati.

Verschnurzen, v. a. popiti burmut;
das verschnupfte ihn, to ga je uda-
rilo po nosu, dalo mu je po nosu.

Verschocken, v. a. platiti namet.

Verschollen, adj. nestao, izčeznuo,
izginuo; poznat, razkričan; er ist
—, nestalo ga je; ein —er, ne-
stalac.

Verschonzen, v. a. štediti; poštediti;
—ung, f. štednja, štedjenje, po-
šteda.

Verschénern, 1. u. lěpšati; polěpšati;
polěpšavati. —ung, f. lěpšanje;
polěpšanje.

Verschessen, adj. f. Verschichten.

Verschränken, v. o prekěrstiti, pre-
metnuti.

Verschrauben, v. a. (zuschrauben), za-
šarafiti; zlo, hèrdjavo šarafiti;
zavinuti.

Verschreiben, v. a. (Papier, Tinte etc.),
potrositi, potratiti, positati papir,
cèrnilo, itd.; (falsch schreiben), ne-
pisat, nenapisat dobro, talit u pi
sanju; Waaren —, naručiti robu,
poručiti, pisati po robu; Arzneien
—, prepisati lěk; einem eine Sache
als Pфand —, uistupiti kome što
pismeno kao zalog za kakvu svotu

novacah; Jemanven etwas brieflich,
bücherlich —, obvezati se kome
za što pismom, uknjižbom; sich
—, v. r. prevarit se u pismu;
sich für einen —, jamčiti se za
koga; sich eigenhändig —, obvezati
se vlastitom rukom; —er, m.
(Verschreibender), pismoobvezanik;
cem etwas verschrieben wird, pismo-
obvezovnik; —ung, f. zapis, na-
ručenje, pisanje (za robu); pre-
pis; pismo, pismena obveza.

Verschrcien, v. a. razkričati, razvi-
kati; fig. ureći.

Verschroben, adj. zaměršen; prevra-
tjen; opak.

Verschrumpfen, 1. n. stisnuti se,
svrěti se.

Verschub, f. Ausschub.

Verschuld-en, v. a. etwas, skriviti;
sagrešiti; (mit Schulden beladen),
zadužiti; sich —, v. r. zadužiti
se; —en, n. krivnja, krivina; —
et, adj. zadužen; po krivnji.

Verschütt-en, v. a. (zuschütten), za-
suti, zasipati; (aus einem Gefäße),
politi, prolijati; es bei einem —,
izgubiti milost čiju; —ung, f.
zasutje; zasipavanje; prolitje;
prolevanje.

Verschwäger-n, sich, v. r. sprijateljiti
se, postati kome rod po tastbini ;
—ung, f. prijateljstvo, rod po
tastbini.

Verschwärzen, v. a. cèrniti, opadati;
ocèrniti, opasti.

Verschwaßen, v. a. provesti, provo-
diti bèrbljajuć; (ausschwaßen), iz-
bèrbljati.

Verschweig-en, v. a. zamučati, začu-
titi, zatajiti, zamuknuti; —ung,
f. tajenje; mučanje; zamuknutje.

Verschwelgen, v. a. potepsti, raztepsti,
raztociti.

Verseufzzen

657

Verſpeisen

zamlaticu, zaušnicu dati; (antwor-
ten), reći, odgovoriti; der Hase hat
verseßt, povèrgnula, izvèrgla je ze-
čica; sich —, v. r. preneti se;
preměstiti se; —ung, f. preměštenje,
presadjivanje; preseljenje; preno-
šenje, měšanje; zalog, zalaganje;
f. Verſezen.

Verſeufzzen, v. u. provesti, provoditi
uzdisući.

Verſuſſ, m. noga, stopa od versa.

Verſich-erer, m. osiguratelj; —ern,
v. a. einem etwas (oder: einen eines
Dinges), uvěriti; tvěrditi kome
što; (affecuriren), osigurati; sich —,
v. r. (einer Sache), uvěriti se;
osvojiti kakvu stvar; sich Ieman-
des —, uloviti, uhvatiti koga;
—ert, adj. uvěren; osiguran; si-
guran.

Verſicherung, f. uvěrenje; sigurnost;
osiguravanje; uvěravanje; —san-
stalt, f. osiguraonica; — spolizze,
f. osigurni list; —ſumme, f. osi-
gurnina; —ſvertrag, m. osigurna
pogodba.

Verſieden, v. a. povařiti, pokuhati;
— v. n. prekuhati se.

Verſiegbar, adj. izcèrpiv, presušan,
presušiv.

Verſlegel-n, v. a. pečatiti; zapečatiti;
—ung, f. pečatjenje; zapečatjenje;
pečat.

Verſieg-en, v. u. prosušiti, zasušiti;
presušivati, zasušivati; —ung, f.
presušenje; presušivanje.

Verſilber-n, v. a. srebriti, srebèrniti;
posrebriti, posrebèrniti; obratit u
srebro; prodati, u novac ohratiti;
—ung, f. srebro; srebrenje, sre-
bèrnjenje; posrebrenje; prodanje;
prodavanje.

Verſingen, v. a. die Sorgen —, raz-
biti, iztěrati, protěrati pěvajući

brigu; probaviti, zanemariti, zalě-
niti pěvanjem, propěvati.

Verſinken, v. n. pasti; padati; tonuti;
propasti; propadati; potonuti, uto-
nuti.

Verſinnlichen, v. u. staviti, metnuti
pred oči, éutivo, oéutivo učiniti.

Verſintern, f. Uebersintem.

Verſißen, v. u. presěditi, provesti,
provoditi, gubiti, izgubiti sědeć;
sich —, v. r. zasěditi se.

Veršmacher, m. stihotvorac.

Verſoffen, adj. pijan.

Verſohlen, f. Besohlen.

Verſöhn-en, v. a. miriti; pomiriti;
smiriti; tažiti; ublažiti, utažiti;
—er, m. miritelj, pomiritelj; —
erin, f. miriteljica; pomiriteljica;
—lich, adj. utěšiv, pomiriv, utaživ;
miran; —lichkeit, f. utěšivost, u-
taživost, pomirivost; mirna éud
—opſer, n. žertva ublažujuća; —
ung, f. mirenje; pomirenje; smi-
renje; taženje; utaženje, ublaženje.

Verſorg-en, v. a. dobaviti, nabaviti;
pribaviti, priskèrbiti; oskèrbiti,
snabděti koga čim; hraniti; uz-
dèržavati; seine Tochter —, udati,
udomiti kéer; —er, m. nabavljalac,
oskèrbitelj; uzdèržatelj; —ung, f.
obskèrbljenje; dobavljenje, nabav-
ljenje, uzdèržanje; udomljenje; —
ungshaus, n. —ungsanstalt, f. kuća
oskèrbna; oskèrbionica, snabděonica.

Verſpar-en, v. n. šteděti; prišteděti;
odgoditi; odgadjati, ostaviti za
drugi put; — ung, f. štedjenje;
prištedjenje; odgod; odgadjanje.

Verſpät-en, sich, v. r. zakasniti, za-
docniti; kasniti, docniti; —ung,
f. kašnjenje; zakašnjenje.

Verſpeien, v. a. popljuvati, opljuvati.

Verſpeisen, v. u. zajěsti, pojěsti, iz-
jěsti.

42

Versperren

658

F-

Versteigen

Verspenden, v. a. poděliti, izdavati, poizdavati.

Versperr-en, v. u. zatvoriti, zaprěti; zagraditi; pregraditi; den Weg —, zakèrčiti cestu; —ung, f. zatvornje, zapiranje; zatvor; zagrada, pregrada; zagradjenje.

Verspielen, v. a. zaigrati, poigrati, izgubit na igri; — n. gubitak, izgubitak; zaigranje, proigranje.

Verspillen, v. a. raztočiti, razsuti, potepsti, raztepsti.

Verspinnen, f. Aufspinnen.

Versplittern, f. Verschwenden, Verthun.

Verpott-en, v. a. ružiti; poružiti; rugati se, porugivati se; —ung, f. rug, ruga, poruga.

Versprech-en, v. a. obećati, obreći; sich —, v. r. zareć se; mit einem, mit einer —, zaručiti se, pèrste novati se; ich verspreche mir von einem, čekam, nadam se; — en, n. —ung, f. obećanje.

Versprengen, v. a. pokropiti, poškropiti, raztěrati, razagnati, razbiti, razsuti; seinen Ball oder sich —, izbiti loptu, izkočit komu lopta (na biljaru).

Verspringen, sich, v. u. (den Fuß 1c.), uvinuti, uganuti, izčasiti nogu (skačuć).

Versprihen, v. a. popèrskati, izpèrskati; fig. proliti; prolévati.

Verspünden, v. u. udariti vranj, zatapunati.

Verspüren, v. u. čuti; osětjati; čutěti, njušiti; opaziti.

Verstählen, v. a. naditi; obnaditi.

Verstand, m. pamet; um; razum; (einer Rede), razumak, smisao; znamenovanje; znak; den — verlieren, poluděti, sići s pameti; zu — kommen, doć k pameti; wieder zu

— kommen, osvěstit se — edkraft, f. razum.

Verständig, adj. uman; razuman; pametan; iskusan; věšt; —tgen, v. a. uglaviti; naučiti; ubavěstiti; dati kome što na znanje; sich —, v. r. razuměti se, porazuměti se, nagoditi se skime; — lich, adj. razumljiv, razgovetan; —lichkeit, f. razumljivost, razgovětnost; —niß, f. razum; sloga, sklad; razumljenje, sporazumljenje, dogovor; znanje, ubavěstenje; privoljenje.

Verstärk-en, v. a. umnožiti; umnožavati; povekšati; povekšavati; objačiti; objačivati; —ung, f. umnoženje; umnožavanje; pokvekšanje; povekšavanje; objačenje, pomoć (vojna).

Verstarren, f. Erstarren.

Verstatt-en, v. a. dopustiti, dozvoliti, dopuštati, dozvoljavati; —ung, f. dopuštenje, dozvoljenje.

Verstauben, v. n. otići u prah, razpěršati se.

Verstäuben, v. u. izprašiti; razpěršati.

Verstauch-en, v. u. uvinuti, uganuti; —ung, f. uvinutje, uganutje.

Verstecken, v. a. sakriti, skriti, zakriti; sich —, v. 1. sakriti se, skriti se; zadužiti se; — n. sakrivanje, skrivanje; — spielen, i-grati se skrivača.

Verstehen, v. a. razuměti; razuměvati; znati; viděti; sich —, v. 1. (mit einem), razuměti se; sporazuměti se, nagoditi se s kim; (heimlich im nachtheiligen Sinne), biti s kime u sporazumljenju; sich auf etwas —, věšt čemu biti, razuměti se u što; sich zu etwas —, pristati na što; jenes mit darunter verstanden skupa, ujedno, zajedno s onim.

Versteigen, sich, v. r. penjati se; po-

Versteigern

→ 659

E-

Verstümpeln

peti se predaleko; zaiči, zabasati
penjajući se; fig. izgubiti se, za-
basati.

Versteiger-n, v. a. dražati, prodati,
prodavati na ličbu; —ung, f. ličba,
dražba; (in Zusam.) dražbeni.

Versteiner-n, v. a. okameniti; oka
menjavati; —ung, f. okamenjenje;
okamenjavanje.

Verstell-en, v. a. preměstiti; einen
Ort — womit, zakèrčiti čim (ka-
kvo město); fig. ružiti, gèrditi;
sich —, v. r. pretvoriti se, preči-
niti se; pretvarati se, prečinjati
se, činiti se; —t, adj. nagèrdjen,
izgèrdjen, izružen; pretvoran; —
ung, f. gèrdjenje, ruženje; hinje-
nje, pretvaranje, pretvornost; —
ungskunft, f. pretvaranje, pretvor-
nost.

Versterben, f. Sterben.

Versteuern, v. a. platiti namet, da-
nak, porezu od čega.

Verstieben, f. Verstauben.

Verstielen, v. a. nasaditi; nasadjivati.

Verstimm-en, v. a. razgoditi, pore-
metiti; razgadjati; fig. smutiti,
smesti; ožalostiti, raztužiti; —ung,
f. razgadjanje; razgod; nesklad;
(des Gemüthes), zla volja.

Verstöbern, v. a. (den Weg), zaviti,
zamesti (puteve sněg).

Verstock-en, v. a. tvèrditi; otvèrditi;
zatvèrditi; — v. n. kvariti se,
pokvariti se od vlage; —t, adj.
tvèrdokoran, kamen, otvèrdnut;
pokvaren (od vlage); — theit, f.
tvèrdokornost, kamenitost; —ung,
f. Verstocktheit.

Verstohlen, —er Weise, adv. kradom,
kradoma, tajom, u potaji.

Verstollen, v. a. (ein Bergwerk), ko-
pati; izkopati provode u rudah.

Verstopf-en, v. a. začepiti, zabušiti;

den Leib —, zatvoriti, zatvorati
tèrbuh; —t, adj. začepljen, zabu-
šen; (vom Leib), zatvoren; —ung,
f. začepljivanje, zabušivanje; za-
čepljenje, zabušenje; (des Leibes),
zatvor.

Verstorben, adj. pokojni; měrtvi.

Verstör-en, v. a. zabuniti; smesti;
smutiti; smetati; buniti; mutiti;
razagnati, raztěrati; razasuti; f.
Zerstören; —t, adj. smutjen, sme-
ten, zabunjen; —ung, f. smetnja,
smuća, zabuna.

Verstoß, m. falinga, pogrěska, po-
metnja, pomanjkanje; —en, v. a.
stući; sbiti; tući; biti, obiti, obi-
jati; etwas aus Noth —, prodati
u nevolji, od nevolje štogod; einen
—, odagnati, odtěrati; ostaviti,
odreći se koga; seine Frau —,
odvěréi ženu; — v. n. (gegen et-
was), fāliti, prekěršiti, pogrěšiti;
pomesti se; das Bier hat —, oki-
pělo je pivo; sich —, v. r. fāliti.
pogrěšiti; —ung, f. odtěranje, o-
dagnanje; odvěrgnutje (žene).

Verstreichen, v. a. pomazati; maza-
ti; zamazati; — v. n. prolaziti,
proći; — n. mazanje; zamazivanje;
prošaštje, minutje, prolaženje.

Verstreiten, v. u. zapravdati.

Verstreuen, v. a. prosuti, prosipati;
razasuti, razsut.

Verstrick-en, v. a. poplesti; zaplesti,
zamotati, zaměrsiti; —ung, f. za-
měršenje; zaměrsivanje; fig. zanka.

Verstudiren, v. n. potrošiti, potratit
u nauke.

Verstümmel-n, v. n. osakatiti, naka-
zati; —ung, f. osakatjenje, naka-
zanje.

Verstummen, v. n. umuknuti, zamu-
knuti, ućutiti; mučati, ćutiti.

Verstümpeln, f. Verpfuschen.

42*

Verstürzen

-3 660 -

Vertragserbe

Verstürzen, f. Bestürzen.

Verstücken, f. Stücken.

Versuch, m. pokus, pokušenje; pokušaj; proba; —en, v. a. (einen), napastovati; podkušavati; (untersuchen), kušati, pokusiti, pokušati, prokušati; probati; izkusiti, izkušavati; —er, m. napastnik; podkušavalač, pokusnik; —erin, f. napastnica; podkušavalica, pokusnica; —t, adj. prokušan, pokušan; izkušen; proban; —ung, f. napast, pokušenje; führe uns nicht in —, neuvedi nas u napast.

Versudefn, v. a. zamazati, opěrljati, oměrljati.

Versühnen, f. Verschünen.

Versünbig-en, sich, v. r. pogrěšiti; sagrěšiti; —ung, f. pogrěska; sagrašenje.

Versüß-en, v. a. osladiti; razsladiti; —ung, f. osladjenje; razsladjenje; osladjivanje; razsladjivanje.

Vertag-en, v. a. odgoditi; odgadjati, odložiti; —ung, f. odgoda, odgodjenje, odgadjanje, odlojenje.

Vertändeln, v. a. provesti, provoditi, izgubiti u igri, u šali.

Vertanzen, v. a. zataucati, protancati, proigrati.

Vertausch-en, v. a. měnjati; proměniti; razměniti, zaměniti; pazarioti; —ung, f. měnjanje; proměna; razměna; zaměna; pazar. [oski.

Verteufelt, adj. vragometan; djava-
Vereutschen, f. Verdeutschen.

Verheitiglich, v. a. braniti; obraniti; —er, m. branilac, branitelj; zaštitnik.

Verheitigung, f. branjenje; obrana;
sloß, adj. bez obrane; —šrede, f.
zaštitni govor; —schrift, f. (t.)
obranica, obrano pismo; —ëstand,
m. stališ od obrane.

Vertheil-en, v. a. děliti; poděliti; razděliti, razdavati; — Truppen in die Dörfer, nastaniti vojsku po selima; —lung, f. děljenje, razděljivanje, razdavanje; —ungs- ausweis, m. razdělni izkaz.

Vertheuern, v. a. podražati, dignuti, podignuti cěnu.

Verthuer, f. Verschwender.

Verthulich, adj. razmetan, razsipan.

Verthun, v. a. potepsti, potrožiti,
poharčiti; seine Tochter —, udati
kćer; Waaren —, prodati, pro-
metnuti robu.

Vertical, f. Scheitelrecht.

Vertief-en, v. a. dubsti; izdubsti; sich —, v. r. zadubsti se, zadubitи se; udubiti se u što; —ung, f. dubljenje; zadubljenje; dubljina, jama.

Vertilg-en, v. u. iztrěbiti, izkorěpiti, zatěrti uništiti; —er, m. uništitelj, izkorěpilac, iztrěbitelj; —ung, f. uništenje, iztrěbljenje, izkorěpljenje, zatěrtba, zatrenje.

Vertrackt, adj. proklet, vragometan,
djavaoski, vražji.

Vertrag m. pogodba, ugovor.

Vertragen, v. a. (Kleider, etc.), iznositi, izderati; (wegtragen), razněti; raznositi; (ertragen), patiti, těrpěti, snositi, podnositi; (verföhnen), pomoriti; pogoditi; sich —, v. r. pogoditi se; složiti se; pogadjati se; slagati se; sich mit Jemanden gut —, slagati se s kim; sich schlecht —, neslagati se.

Verträglich, adj. miran, druževan; snosan, skladan; —keit, f. druzevnost, krotkoća, snosnost, skladnost.

Vertragsam, —keit, f. Verträglich.

Vertragserbe, m. pogodbeni naslědnik; —mäßig, adj. po pogodbi;

Vertrauen

B 661 B

Veruntreuen

—urkunde, f. pogodbena ispra-
va.

Vertrauen, v. a. & n. věrovati; uz-
dati se; pouzdati se u koga; o-
sloniti se na koga; jemanden etwas
—, pověriti, zavěriti što komu;
—, n. uzdanje, pouzdanje pově-
renje; —smann, m. uzdanik, po-
uzdanik, pověrnik; —swürdig, adj.
pověrenja, pouzdanja vrědan.

Vertraulich, adj. uzdan, pouzdan;
prijazan, druževan; prijateljski,
tajni; —, n. Sitzung, tajna séd-
nica.

Verträumen, v. a. provesti, provoditi,
izgubit sanjajući.

Vertraut, adj. iskren; dobar; isti-
nit; istinski; uzdan, pouzdan;
prijateljski; — mit etwas werden,
upoznati se, spoznati se s čime;
— mit etwas sein, věšt čemu, věšt
u čem biti; —e, m. uzdanik, uz-
dan čověk, pouzdanac; — f. uz-
danica, uzdana, pouzdana; —heit,
f. prijateljstvo; věstina.

Vertreiben, v. a. istěrati, protěrati,
izagnati; raztěrati, razagnati; die
Zeit —, zabavljati se; (verkaufen),
prodati, prodavati; die Farben —,
razvesti, razvoditi boju.

Vertret- en, v. a. (den Weg), zastup-
ti, prěčiti put komu; jemandes
Stelle —, zastupiti; zastupati
koga; (jemanden vertheidigen), bra-
niti; sich den Fuß —, uvinuti,
uganuti nogu; (durch Treten ver-
derben), sgaziti, pogaziti; razga-
ziti; —er, m. zastupnik; —erin,
f. zastupnica; —ung, f. zastuplje-
nje; zastupanje; branjenje; —
ungsſache, f. zastupna stvar.

Vertrieb, m. prodaja, prodja.

Vertriebene, m. prognanik.

Vertriebsbesorger, m. prodajnik.

Vertrinken, v. u. zapiti.

Vertrocknen, v. n. usahnuti; presah-
nuti; presušiti; osušiti se.

Vertrödeln, v. a. prodati; provesti,
provoditi u bezposlici.

Vertröst- en, v. a. dati, davati uſa-
nje; zatezati koga uſanjem; ſich
auf etwas —, uſati se, nadat se
čemu; —ung, f. uſanje, nadanje.

Vertuſch- en, v. a. zabašuriti, zama-
zati, zatapsati; —ung, f. zaba-
šurivanje, zabašurenje; zamaza-
nje, zatapsanje.

Verübeln, v. u. zaměriti kome što.

Verüben, v. a. dělati, činiti; učiniti.

Verunedeln, v. a. gërditi; pogërditi;
pogërdjivati.

Verunchren, v. u. sramotiti; osra-
motiti; —ung, f. sramota; osra-
motjenje; sramotjenje.

Veruneinig- en, v. a. zavaditi, sva-
diti; svadjati; —ung, f. zavada,
svadja.

Verunglimpf- en, v. a. gërditi, ružiti,
psovati, ogovarati, zloglasiti; kle-
vetati, cèrniti, opadati; pogërditi,
obružiti, ogovoriti, ozloglasiti,
ocèrniti, opasti, opsovati; —ung,
f. pogërda, psovka; opadanje,
ogavaranje.

Verunglüczen, v. n. nesrětno proći;
nesrěćan biti; propasti; poginuti;
neizić za rukom,

Verunheiligen, f. Entheiligen.

Verunreinigen, v. a. oskvèrnuti; o-
skvèrnjivati; zamazati, opèrljati;
mazati, pèrljati; —ung, f. oskvèr-
njivanje.

Verunſtalt- en, v. a. gërditi, ružiti;
izgërditi, nagërditi, nakazati; —
ung, f. nagërda, nagërdjenje, iz-
gërda, nakazanje.

Veruntreu- en, v. u. nevěrno, zlo,
hèrdjavo obavljati, pronevěriti,

Verunzieren

662

Verwechseeln

izdati pověrenn stvar; —(stěhlen),
krasti; ukrasti; pokrasti; —ung,
f. pronevěrenje; kradja, tatbina.

Beru nzieren, f. Verunstalten. [vati.

Beru rsachen, v. u. uzročiti, uzroko-

Berurtheil-en, v. a. osuditi, —ter,
m. osudjenik; —ung, f. osuda.

Vervielfältig-en, v. a. umnožiti; um-
nožavati; pomnožavati; —ung, f.
umnoženje; umnožavanje; pomno-
žavanje.

Bervierfachen, v. a. četverostručiti;
početverostručiti.

Bervollkommnen, v. u. savěršiti; sa-
věršavati; —ung, f. savěrženje;
savěršavanje.

Bervorhçilen, f. Bevorthellen.

Verwachen, v. a. provesti, provo-
diti noć bdeći.

Verwachsen, v. u. (ein Kleid), odras-
stī haljinu; — v. n. zarasti; ob-
rasti; na krivo rasti.

Verwachsen, adj. odrašten; zarašten;
obrašten; gèrbav.

Verwahr-en, v. a. čuvati; sačuvati;
paziti, gledati; (deponiren), osta-
viti; Jemand —, metnuti koga
pod čuvanje, čuvati koga; zatvo-
riti; sich —, v. r. čuvati se, pa-
ziti se; braniti se, gledati se,
ograditi se proti kome; —er, m.
čuvar; čuvalac; (Depositor), osta-
voprimac; —erin, f. čuvarica; ču-
valica; —lich, adv. — niederlegen,
na ostavu dati.

Verwahrlos-en, v. a. zabataliti; za-
bataljivati, zanemariti; zanemari-
vati; —ung, f. nemar, nepom-
nja; zabataljenje, zanemarenje.

Verwahrung, f. čuvanje; ostava; sa-
hrana; zatvor; —Smittel, n. ču
vajuće srědstvo; —sverhaft, m.
čuvaoni zatvor, čuvaonica; —ver-
trag, m. oztavna pogodba.

Verwaif-en, v. n. ostati, postati sl-
rota; —et, adj. sirota.

Verwalt-en, v. a. obavljati, oprav-
ljati; opraviti; ravnati, upravljati;
izvěršivati (ured); —end, adj.
obavljajuć, opravljajuć; upravlja-
juć; —er, m. opravnik, opravnik;
—erin, f. opravnica, opravionica,
opraviteljica; —ung, f. opravlja-
nje, obavljanje, uprava, upravlja-
nje, nastojanje; —ungsbeamte, m.
upravni urednik; —ungsjahr, n.
upravna godina; —ungskosten, pl.
troškovi za upravu; —ungsfistem,
n. način uprave.

Verwandelbar, adj. preobrativ.

Verwandeln, v. a. pretvoriti, obra-
titi, proměniti; pretvarati, obra-
tjati, měnjati.

Verwandlung, f. pretvora.

Bewandt, adj. svoj, srodan, u ro-
du, u kěrvi; —c, m. rodjak,
srodnik; —f. rodjakinja, rodica
srodnica; —schaft, f. rod, rodbi-
na; (die Verwandten), srodstvo,
srodnićtvo; —schaftsgrad, m. kol-
jeno rodbine; —schaftslinie, f.
loza rodbine; —schaftsverhältniß,
n. rodbinska sveza; —schaftlich,
adj. rodbinski.

Verwarnen, f. Warnen.

Verwaschen, v. u. poprati, potratiti,
poharčiti peruć; oprati, izprati;
fig. f. Verplaudern.

Verwässern, v. a. preveć vodniti,
navodniti.

Verweben, v. u. potkati; (verschle-
ten), uplesti, zaplesti, utkati.

Verwechsehl-n, v. a. měnjati; promě-
niti; zaměniti; měšati; směšati;
poměšati; —ung, f. proměna;
měnjanje; proměnjenje; měšanje;
směšanje; —ungscaffa, f. měnjao-
nica.

Verwegen

663

Verwickeln

Verwegen, adj. smion, dèrzovit; — heit, f. smionstvo, smionost dèrzovitost.

Verwehen, v. u. razpuhati, razduvati; zamesti.

Verwehren, v. a. braniti, kratiti, prèčiti; zabraniti, uzkratiti, zaprèčiti.

Verweichen, v. a. preveć močiti; — v. n. preveć omeknuti.

Verweiger-n, v. a. kratiti; braniti; uzkratiti, odbiti; zabraniti; — ung, f. uzkratjenje; zabranjenje; kratjenje, branjenje.

Verweilen, v. a. & sich —, v. r. zabaviti se; haviti se; ostati, ostanuti; kasniti, docniti; zakasniti, zadocniti; —ung, f. bavljenje; zakašnjenje.

Verweineu, v. a. provesti, provoditi plačuć; izplakati; verweinte Augen, zaplakane oči.

Verweis, m. ukor, prigovor.

Verweisen, v. a. (einen auf etwas —), slati; poslati; uputiti; odpraviti što ili koga pred ili na koga; deë Landes —, izagnati, prognati, protérati; einem etwas —, karati; ukoriti koga; predbacivati kome što.

Verweislich, adj. ukoran.

Verweisung, f. poslanje, odpravljanje, uputa, odprava; (Landes —), izagnanje, prognanje; predbacivanje; —serkenntniß, —surtheil, n. odpravna presuda.

Verweik-en, v. n. vehnuti, uvehnuti. —ung, f. vehnutje; uvehnutje.

Verwendbar, adj. upotrèbljiv, uporavljiv, sposoban čemu; —keit, f. uporavljivost, upotrèbljivost.

Verwend-en, v. a. odvèrnuti; odvraćati; obèrnuti, obratiti; obraćati; etwas auf etwas —, trošiti,

tratiti; potrošiti, potratiti; upotrèbiti; sich —, v. r. (sür einen), zauzeti se, uzeti se, nastojati; —ung, f. odvèrnutje; odvraćanje; obèrnutje; obraćanje; trošak, potrošak; trud; posrědnićtvo; sposobnost, prikladnost; vladanje; marljivost.

Verwerf-en, v. a. razbacati, razhitatи, pobacati, pohitati; zabaciti, zahititi, zametnuti, zavèrgnuti; jemandes Rath —, zabaciti, zavèrći, pometnuti, baciti savět čiji; die Steinfugen —, napuniti klakom sglobe od kamenja; ein Geschenk —, neprimiti, pometnuti dar; — v. n. izvèrći, povèći; —lich, adj. zabacan, zabacljiv; fig. nevrědan, nedostojan; —ung, f. zabač nje; pometnutje.

Verwerthen, v. a. ponovčiti što.

Verwes-en, v. n. gnjiliti, truniti; sagnjiliti, iztruniti; —en, v. a. opravljati, obavljati; upravljati; —er, m. opravnik, upravnik; naměstnik; zastupnik.

Verweslich, adj. sagnjiliv, iztrunjiv; —keit, f. sagnjilivost, iztrunjivost.

Verwesung, f. (Verwaltung), nastojanje, obavljanje; upravljanje; (Verderbniß), gnjilost, trulost.

Verwetten, v. a. (durch Wetten verlieren), potratiti, potrošiti, izgubititi u obkladah; (wetten), obkladiti se, kladiti se za što.

Verwettert, adj. proklet, vragometan, djavolast, djavaoski, vražji.

Verwichen, adj. prošasti.

Verwickel-n, v. a. zamèrsiti, zamotati, zaplesti; sich —, v. r. zaplesti se, zamèrsiti se, zamotati se; —t, adj. zamèršen, zapleten, zamotan; —ung, f. zapletak; za-

Verwiegen

664

Verzahnen

měršenje; zamatanje, zaměršiva
nje.

Verwiegen, v. u. prevagnuti; preva-
givati, sich —, c. r. prevariti
se, fālit u měri.

Verwiesene, m. prognanik; — f.
prognanica.

Verwilder-n, v. n. podivjati, podiv-
jačiti se; divjati, divjačiti se;
— lassen, zapustiti, zanemariti, —
t, adj. divji; zapušten, zanema-
ren; pust; —ung, f. zapuštenje,
zanemarenje; divjač, divjačina, po-
divjačenje.

Verwillig-en, f. Bewilligen; —ung, f.
Bewilligung.

Verwinden, v. u. pomotati; zamotati,
zaměrsiti; zaplesti; oporaviti se;
oporavljati se (od bolesti); er
wird es sobald nicht —, neće en
toga tako lako pregorěti, prebo-
leti.

Verwirken, v. a. potkati; skriviti,
sakriviti, učiniti zlo kakovo;
das Leben —, zaslužiti směrt; je-
mandes Gnade —, izgubiti milost
u koga; durch eine Schule —,
pasti pod što (n. p. pod globu).

Verwirklichen, v. a. uvesti što u
život.

Verwirr-en, v. a. zabuniti, smesti,
smutiti, smetati, buniti, mutiti;
měšati; poměšati; zaměšati; za-
měrsiti, zaplesti; —t, adj. zabu-
njen, smeten, smutjen; —ung, f.
smetja, smuća; zabuna.

Verwischen, v. a. těrti, brisati;
otěrti, obrisati, izbrisati.

Verwittern, v. u. razpasti se, izvě-
triti.

Verwittnet, adj. udov; —er, m. udo-
vac; —e, f. udovica.

Verwöhn-en, v. a. kvariti, pokva-
riti; maziti; razmaziti, zlu nau-

čiti; —ung, f. zla nauka, zla nava-
da, hěrdjav običaj; kvarenje, ma-
ženje.

Verworsen, adj. potišten, nevaljao;
hěrdjav, pometnut; —heit, f. po-
tištenje, nevaljalost, hěrdjavost,
pometnutje.

Verworren, adj. směšan, smeten,
smućen, zapleten, zaměršen; —
heit, f. zabuna, smeća, smuća; ne-
red.

Verwund-bar, adj. ranjiv; —en, v. a.
ràniti, obraniti; ranjavati; —ung,
f. rana; ranjenje; schwere, leichte
—, jako, slabo ranjenje.

Verwunder-n, v. a. u snebivanje sta-
viti, u čudo postaviti; sich —,
v. r. čuditi se, diviti se; začu-
diti se, udiviti se; —ung, f. ču-
do, snebivanje, začudjenje, udiv-
ljenje; —ungsvoll, adj. začudjen,
udivljen; —ungswürdig, adj. čud-
novit.

Verwünsch-en, v. a. kleti; prokleti;
proklinjati; —t, adj. proklet;
/bezaubert), očaran; vilovit; —
ung, f. kletva; proklinjanje, pro-
klestvo.

Verwüst-en, v. a. pustošiti; harati;
opustošiti; poharati; razoriti; —
er, razoritelj; poharatelj; —ung,
f. pustošenje; haranje; opustoše-
nje; poharanje; razorenje.

Verzag-en, v. n. klonuti duhom, bez-
usati, plašiti se, prepadati se;
—t, adj. bezusan; plašljiv, straš-
ljiv; uplašen; —heit, f. bezusaf-
nje; plašljivost, strašljivost; upla-
šenost, strah.

Verzähld-en, sich, v. r. zabrojiti se;
zabrajati se; —ung, f. zabrojenje,
zabrajanje.

Verzahnen, v. a. zubiti, nazubiti; —
v. n. narasti zubi komu.

Verzappen

3 665

2

Verzuckern

Verzappen, v. a. točiti, prodavati
(vino itd.).

Verzappeln, f. Zappeln.

Verzärteln, v. a. maziti; razmaziti;
—ung, f. maženje; razmaženje.

Verzäunen, v. a. graditi, ograditi;
zagraditi; —ung, f. plot, ograda.

Verzeichen, v. a. zapiti.

Verzehnten, v. u. platiti desetinu,
desetak od čega.

Verzehnfachen, v. a. deseterostručiti;
podeseterostručiti.

Verzehr-en, v. a. pojěsti; jěsti; po-
trošiti, potratiti; trošiti, tratiti;
iztrošiti, iztratiti; —er, m. potroš-
nik; —erin, f. potrošnica; —ung,
f. trošenje, tratjenje; potrošenje,
potratjenje; trošak, potrošak; —
ungsteuer, f. potrošnina.

Verzeichnen, v. a. (eine Figur), zlo,
herdjavo risati, narisati; (Bücher,
Waaren, etc.), pisati, bilježiti; po-
pisati, pobilježiti, popisivati;
sich —, v. r. sáliti, pogrěšiti u
risanju; —iß, n. (von Büchern,
Waaren etc.), pobilježenje; pobi-
lježka, popis, lista.

Verzeichnen, v. a. (einem etwas), pro-
stiti, oprostiti; odpustiti; —
lich, adj. prostiv, oprostiv; odpu-
stiv; —ung, f. proštenje, oproste
nje; odpuštenje; um —ung bit-
ten, moliti za oproštenje.

Verzerrnen, v. a. kriviti, kreveljiti;
izkriviti, izkreveljiti; —ung, f.
kreveljenje; krivljenje.

Verzetteln, v. a. razsuti, razasuti,
prosipati.

Verzicht, f. odrečenje; — auf etwas
thun, leisten, odreći se čega, —
leistung, f. odrečenje, ostavljenje;
—revers, m. odrečno uspisje.

Verzieh-en, v. n. kriviti, kreveljiti;
izkriviti, izkreveljiti; ein Kind

—, kvariti, pokvariti; maziti;
razmaziti děte; (aus der gehörigen
Lage ziehen), zavući, zavlačiti; za-
tegnuti; zatezati; — v. n. če-
kati, poćekati; sich —, v. r. (sich
in die Länge ziehen), zatezati se,
otezati se; (vorüber gehen), razići
se, proći; (im Schachspiel), pre-
variti se u vučenju; —ung, f. —
en, n. kreveljenje; maž-nje, raz-
maženje; čekanje.

Verzier-en, v. a. kititi, resiti; na-
kititi, uresiti; —ung, f. nakit,
ures; rešenje, kitjenje.

Verzinnen, v. a. kalajiti, kalaisati,
kositriti; pokalajiti, nakalaisati,
pokositriti; —ung, f. kalaj, kosi-
ter; kositrenje, kalaisanje.

Verzinsen, v. a. (auf Zinsen geben),
dati na kamate, okamati; (Zin-
sen zahlen), platit interes od če-
ga; —ung, f. danje na kamate;
platjenje interesa; kamat.

Verzinslich, adj. okamatan; —es
Papiergeld, okamatni novci od
artije.

Verzogen, adj. izkrivljen, izkreve-
ljen; (als ein Name), zapleten,
spleten; (verzärtelt), razmažen,
pokvaren.

Verzöger-n, v. u. zatezati, odga-
djati, kasniti, docniti, produžiti;
(aufhalten), ustaviti; die Sache
wird verzögert, stvar se oteže;
—ung, f. zatezanje, odvlaka; —
ungzinsen, pl. n. odocne kamate.

Verzoll-bar, adj. ocarinijiv, podvèr-
žen carini; —en, v. a. ocariniti,
platiti carinu za što.

Verzucken, v. a. děrmuti, těrgnuti;
děrmati, těrzati; uzročiti gěrě; f.
Entzücken; —ung, f. těrzanje, děr-
manje, gěrě.

Verzuckern, v. u. šećeriti, cukriti;

Verzug

666

Biel

pošećeriti, pocukriti; prešećeriti, precukriti.

Verzug, m. zatezanje, odgod, odgadjanje, otezanje; ohne weiteren —, bez daljeg otezanja.

Verzweifeln, v. n. sdvojiti, bezufati; —t, adj. bezufan, sdvojen; (schrecklich), strahovit, strašan; (verwünscht), proklet; —ung, f. sdvojenje, bezufanje.

Verzweigen, sich, v. r. razgranati se; eine weit verzweigte Verschwörung, na široko razgranana ukletva.

Verzwicken, v. a. odštipnuti; štipati.

Vestigatorium, f. Zugpflaster.

Besper, f. večernja; —brod, n. užina; —prediger, m. pripovědalac večernji; —predigt, f. predika večernja.

Veteran, m. stari vojnik; —enzeichnen, n. znamenje starih vojnikah.

Vettel, f. baba.

Wetter, m. bratučed; (väterl. Seitss), stric; (mütterl. Seitss), ujak; rodjak; —lich, adj. rodbinski; —schaft, f. rodbina, rodbinstvo.

Verirren, v. a. mučiti, kiniti; držiti, zadirkivati; —ung, f. drženje; mùka, kina.

Bezir, m. vezir; —schaft, f. vezirstvo.

Biaticum, n. poputnina.

Bicar, m. vikar; naměstnik; —iat, n. vikarstvo; naměstničtvo.

Bice, (in Zus.), naměstni, vice —;

Bice-Admiral, m. vice admiral; — König, m. prikralj, kraljevski naměstnik; —präsident, m. podpredsednik; —versa, adv. zaměnito

Victuallen, pl. hrana, f. Lebensmittel; —handel, m. tergovina hra nom.

Bibimiren, v. a. vidimovati, viditi.

Bieh, n. živina, marva, stoka; (in Zus.), marvinski.

Bieharznei, f. marvinska, živinska lékaria; —funde, —kunst, f. ži vinsko lékarstvo.

Biehärzt, m. marvinski lékar, marvinar; —bremse, f. obad; —dieb, m. marvokradica; —diebstahl, m. marvokradja; —futter, f. Futter; —handel, m. tèrgovina marvom; —händler, m. tèrgovac marvom; —hirt, m. pastěr, čoban, čobanin; —hof, m. obor; —isch, adj. marvinski, skotski, živinski; —magd, f. kravarica; —markt, m. marvinski vašar, sajam; marvinska piaca, tèrg, vašariste; —mäßig, f. Biehisch; —raub, marvokradja; —schelle, f. klepka, zvonce, —seuche, f. —sterben, n. marvinska kuga, pošast; —stall, m. štala, staja, hlěv; —stamm, m. pasmina, sela, ruset; bagra; —stand, m. stanje marve; —steuer, marvariha; —träffe, f. Tränke; —treiber, m. gončin; —trist, f. pravo na pašu marve; —weide, f. marvinska paša; —zoll, m. carina od marve; —zucht, f. hranjenje, gojenje marve.

Biel, adj. mnogi; — adv. mnogo, vele; —ästig, adj. granat, razgranan; —augig, adj. okast; —bedeutend, adj. znamenit; —blätterig, adj. velelistat; —deutig, adj. veleznačeć, dvojben, velestran; —deutigkeit, f. velestranost, dvojbenost; —eck, n. velekutje; —eckig, adj. velekutan; —erlei, adj. mnogověrstan, razlik, različit, mnogi; — fach, —fältig, adj. mnogi, čest, mnogostruk, velegub; —fältigkeit, f. različnost,

Bogler

-3 669

B-

Bolljährig

schlag, m. labor; —schrot, f. Vogeldunst; —speise, f. hrana ptičja; —stange, f. šiba, šibka; —stellen, n. f. Vogelfang; — wärter, m. ptičar; —wicke, f. divji grahor; — wildbret, n. divje ptice, divja ptičevina.

Bogler, f. Vogelfänger.

Vogt, m. nadglednik, nastojnik, pomnik; kastelan; (Vermalter), upravnik; (Vormund), zakrilnik, tutor; (Feldhüter), poljar; Kirchen—, zavětnik cěrkve; —bar, f. Mündig; —ei, f. nadgledničtvo, nastojničtvo; upravničtvo; zakrilničtvo; zavětničtvo; kastelania.

Volk, n. puk; ljudstvo; (Nation), narod; (Truppen), vojska; vojnici; (Gesinde), čeljad; ljudinstvo; ein — Rehhühner, jato jarebicah.

Völker-recht, n. medjunarodno pravo; —rechtlich, adj. što se tiče medju narodnoga prava; —schaft, f. puk; narod; —wanderung, f. seljenje narodah.

Volkreich, adj. napučen, pučan, pukovit.

Volks-angelegenheit, f. pučke stvari; —ausflärung, f. pučka razsvěta; —bewegung, f. kretanje ljudstva; —blatt, n. pučki list; — geist, m. pučki duh; — glaube, m. pučka věra; —herrschaft, f. Volksregierung; —lehrer, m. pučki naučitelj; —liebend, adj. prijatelj puka; —lied, n. pěsma narodna; —mäßig, adj. pučki, pučanski; —menge, f. množ, wnožina puka; ljudinstvo; —redner, m. pučki govornik; —regierung, f. pučko vladanje, demokracia; — sage, f. priča. pričica narodna; —schule, f. škola pučka; —sitte, f. običaj pučki, narodni; —sprache, f. jezik pučki; —stamm,

m. puk; —thümlich, adj. narodan; —thümlichkeit, f. narodnost; —tracht, f. nošnja, nošivo narodno; —versammlung, f. pučka skupštna; —vertreter, m. zastupnik naroda, puka; —vertretung, f. zastupanje puka; (die Volksvertreter), zastupničtvo puka; —zahl, f. broj puka, pučanstvo.

Volkthum, n. narodnost, pučanstvo.

Voll, adj. pun; napunjen; podpun; cio; fig. pijan; — ährig, adj. punoklasan; —auf, adv. obilno, izobila, dosta; —blütig, adj. punokèrvje.

Vollbring-en, v. a. svěršiti, obaviti, opraviti, dočiniti, dokončati, dověršiti; —ung, f. svěršenje, obavljenje, dokončanje; svěršetak, svěrha.

Voll-brüstig, adj. pèrsat; —bürtig, adj. punorodan, rodjen; —bürtigkeit, f. punorodnost.

Vollend-en, v. a. svěršiti, navěršiti, izpuniti; obaviti, dokončati; er hat vollendet, svěršio je, umro je; —er, m. svěršitelj, dověršitelj; —et, adj. navěršen, svěršen; —ß, adv. sasvim, posve, sasma; —ß sagen, izreći; —ß lesen, pročitati; —ung, f. svěršenje, dověršenje.

Völlerei, f. proždèrlost.

Volljühr-en, v. a. obaviti, opraviti, izvěršiti, ověršiti; —ung, f. izvěršenje, ověršenje; obavljenje.

Vollgenuß, m. podpuno uživanje.

Vollgültig, adj. od podpune vrědnosti, posve valjan; — keit, f. podpuna valjanost. [pijanost.

Vollheit, f. punoća; fig. pijanstvo,

Vollhußig, adj. punokopitan; —keit, f. punokopitnost.

Volljährig, adj. punoljetan; f. Mündig; —keit, f. punoljetnost.

Böllig

670

B

Boraus

Böllig, adj. pun; podpun; cio; sav, vás; tust, krupan, debeo, pretio, pun; — adv. puno; podpuno; posve, sasvim, sasma; —keit, f. (bes Leibes), debljina, pretilost, krupnoća.

Vollkommen, adj. savèršen; izvèrstan; vás, sav; cio; pun, podpun; (von Kleidern), prostran, alvatan, oplovit; — adv. posve, sasvim, sasma; —heit, f. izvèrstnost, savèršenost.

Vollkörnig, adj. zèrnat.

Volleibig, adj. pun, tust, debeo, tio, pretio, cil, krupan; —keit, f. debljina, pretilost, krupnoća, cilost.

Vollmacht, f. vlast, puna vlast, punomoćje; (subjectiv), punomoćništvo; (in Zusam.), punomoćni; —sbrief, m. pismo o punomoćju; —sgeber, m. opunomoćitelj; —snehmer, m. punomoćnik.

Vollmond, m. pun měsec, uštap.

Vollsaftig, adj. sočan.

Vollständig, adj. pun, podpun; —keit, f. podpunost.

Vollstimmig, adj. savèršen, podpun; —keit, f. sklad savèršen, savèršenost, podpunost.

Vollstrecken, v. a. izpuniti, izvèršiti; —er, m. izvèršnik, izvèršitelj; —ung, f. izpunjenje, izvèršenje; izvèršba; —ungsclausel, f. izvèršna zaporka.

Vollwichtig, adj. podpune měre; —keit, f. puna, podpuna měra.

Vollzählig, adj. pun, podpunim brojem; —keit, f. podpunost broja.

Vollziehbar, adj. izvèršiv; —keit, f. izvèršivost.

Vollzieh-en v. a. izpuniti, izvèršiti, obaviti, opraviti, dočeti (ženitbu); —end, adj. izvèršujuć; —er, m. izvèršitelj, izvèršnik; —erin, f. izvèršiteljica; —ung, f. Vollzug,

m. izvèršenje; dočetje; dočimanje (ženitbe).

Volontär, m. dobrovoljac, samovoljac.
Vomitiv, f. Brechmittel.

Von, prp. od; s, sa; iz; po; —Amtswegen, od ureda; — Todeswegen, zbog směrti; — einander, raz; od.

Vonnöthen, adv. trěbi, potrěban, potřebit; etwas — haben, trěbati, trébovati štogod.

Vor, prp. prěd; prie; od; — Verlauf von 14 Tagen, prie nego prodiјe 14 danah; (in Zusam.), pred., predtečni, predhodni; (mittlerweilig), medjutimni, začasni; (vorbereitend), pripravni.

Vorabend, m. predvečerje, nadvecěrje.

Voracten, pl. predhodni spisi; prapravni spisi.

Vorältern, pl. praotci, dědi, praroditelji, predci.

Voran, adv. napred, napèrvo; sprěda.

Voranschlag, m. proračun.

Vorarbeit, f. priprava k čemugodit, posao, dělo početno, predhodna radnja; —en, v. a. (einem), preteći, preticati koga u poslu; kazati, pokazati komu posao; pripravljati se k drugomu poslu; napèrvo raditi; fig. probiti, prodrěti put, stazu.

Vorärmel, m. gornji rukavi.

Vorauf, f. Voran.

Voraus, adv. napřed, napèrvo; sprěda; u napředak.

Voraus, m. uzor, pèrvenstvo; predostavak.

Voraus, (in Zus.), u napřed, naprednji; —bezahlen, v. a. u napřed, na pèrvo platiti; predplatiti, predbrojiti; —bezahlung, f. plaća, plaćanje u napřed; predplata; —fasfen, v. u. naumiti, nakaniti što u

Vorbau

671

3

Vorbringen

napred; —gabe, f. naprednji trošak; —geben, v. a. dati što napred; —haben, v. n. (etwas vor einem Andern), imati što prěd kim; —sagen, —sehen, f. Vorher sagen, Vorsehen; —schicken, v. a. naprěd poslati; eine Mahnung —schicken, opomenuti; —sehen, v. a. predpoložiti; predpolagati; uzimati, deržati, misliti, da...; vorausgesetzt, daß... uzemśi; —setzung, f. predpoloženje, predpolaganje; predmnejeva; —sicht, f. predvidjenje; —sichtlich, adv. predvidno; —vermächtniß, n. predzapis.

Vorbau, m. zaklon, prědnja sgrada.

Vorbau-en, v. a. zidati, graditi naprěd, u naprěd, u naprědak; fig. einer Sache —, oprěti se; opirati se čemu; predusrěsti; predusrětati štogod; varovati se čega; — n. varovanje, predopaznost; —ung, f. fig. predobrana.

Vorbedacht, m. nakanjenje; prednamjenost, navlašnost; mit —, prednamjenjeno; hotoma, hotimice, navlaš; ohne —, nehote, nehotice.

Vorbedächtig, adj. opipan, varovan, opazan; hotoma učinjen, promišljen.

Vorbedenken, v. a. misliti, razmisliti, promotriti naprěd, u naprěd.

Vorbedeut-en, v. a. prorokovati, sluttiti; —ung, f. kob, slutnja, prorokovanje.

Vorbedingung, f. preduvět.

Vorbehalt, m. —ung, f. priuzděržaj, zaděržaj; mit —, priuzděržavsi; — en, v. a. (eine Schürze), zaděržati, ostaviti na sebi, neskinuti; sich etwas —, priuzděržati, priuzděržavati štogod; sich etwas bis auf eine andere Zeit —, ostaviti, odgoditi za drugi put; —lich, adv. sa priuzděržajem, sa zaděržajem.

Vorbei, adv. mimo; — ist —, što je prošlo prošlo; —fahren, —gehen, —reiten, v. n. provezti se, proči, projahati mimo čega; —fliegen, v. n. proletěti; letěti mimo; prolétati; —lassen, v. a. propustiti; propuštati; pustiti mimo; —sein, v. n. bit prošao, bit minuo, bit propao, svěršeno biti.

Vorbenannt, Vorbemeldet, adj. gori rečen; spomenůt, hvaljen, goriomenovani.

Vorbereit-en, v. a. pripraviti, spraviti; —ung, f. priprava; —ung's, (in Zuf.), pripravni.

Vorbericht, m. predgovor, predopomena; predhodno izvěštje.

Vorbescheid, m. poziv, pozov (na sud); —en, v. a. zvati, pozvati (na sud).

Vorbeten, v. a. (einem etwas), moliti pred kim štogod.

Vorbeug-en, v. a. svinuti, svijati u naprěd; fig. einer Sache —, ukloniti se, uklanjati se, ugnuti se, ugibati se čemu; —ung, f. predu sret; (in Zusam.) predusretni.

Vorbewußt, m. znanje; ohne meinen —, bez moga znanja.

Vorbild, n. izgled, priměr, kip.

Vorbild-en, v. a. izobraziti; izobrazavati, obrazovati; izraziti; izrazavati; —lich, adj. obrazan, tipičan; —ung, f. obraz; predhodno obrazovanje.

Vorbinden, v. a. privezati; privezivati.

Vorblasen, v. a. (einem etwas), svirati. igrati što pred kim; (einem), nadsvirati, nadigrati koga.

Vorbohr-en, v. u. věrtati, bušiti s malim svěrdlom; —er, m. malo, tanko svěrdlo.

Vorbote, m. predulak; fig. glasnik, věstnik; znak, znamenje.

Vorbringen, v. a. izvesti, objaviti;

Vordach

672

8-

Vorfest

reći, govoriti; razložiti, izustiti; dovesti, navesti; — n. dovodjenje, izustenje.

Vordach, n. strěha.

Vordatiren, v. a. u naprěd datovati.

Vordem, f. Ehedem.

Vorder, der, die, das, Vordere, Vor-
derste, adj. prednji, pèrvi; —achse,
f. prednja osovina; —arm, m. dol-
nja, prednja stran ruke, — sein,
m. prednja, pèrva noga; — bug,
m. lopatica, pleće (od maršeta);
—stügel, m. prednje, pèrvo krilo;
—fuß, m. prednja, pèrva noga;
stupalo; — gebäude, n. prednja
sgrada; —glied, n. prednja věrsta;
preduji, pèrvi član, članak; —
grund, m. prednja strana; —haar,
n. prednje kose, prednji vlasi; —
hand, f. šaka, pěsnica; — haupt,
n. —kopf, m. těme, prednja stran
glave; — haus, n. prednja stran
kuće; lice od kuće; — lauf, m.
(bei den Jägern), prednje noge; —
mann, m. prednjak, prednji momak
(u věrsti); —maßt, m. prednji jar-
buo; —pfote, f. prednja šapa; —
rad, n. prednje kolo, prednji to-
čak; —satz, m. (in der Logik), ve-
ća; prednja (u logici); —sitz, m.
prednje sedalo; —stube, f. prednja
soba; —theil, n. prednja strana,
prednji dio; (des Schiffes), prova,
prura; —thür, f. prednja vrata;
—treffen, n. prednja straža; —wa-
gen, m. prednja stran kolah; —
zahn, m. prednji zub.

Vor diesem, f. Ehedem.

Vordrängen, v. a. térati, turati, tiska-
ti, rivati naprěd.

Vordringen, v. n. prodrěti; prodirati;
napredovati; doći, dospěti.

Vordrücken, v. a. sprěda naštam-
pati.

Vordrücken, v. a. tiskati, protisnuti,
potisnuti u naprěd.

Voreilen, v. n. (einem), preteći; pre-
ticati koga; (eilig sein), žuriti se,
nagliti se; prenagliti se.

Voreilig, adj. nagao, prenagao; —
keit, f. naglost, prenaglost.

Vorempfinden, v. a. osětiti, osětjati,
čutěti u naprěd; —ung, f. predo-
sětjanje, predčutjenje.

Vorenthalt'en, v. a. kratiti, nedati,
zaděržati, zaustavljati, obustavlja-
ti; —ung, f. kratjenje, zaděržanje,
zaustavljanje; ukratjenje, zaustav-
ljenje.

Vorerhebung, f. predhodno iztraživa-
nje.

Vorerinner-n, v. a. u naprěd opome-
nuti, opominjati; —ung, f. predo-
pomena.

Vorernte, f. predžetva.

Vorerst, adv. najprie, najpèrvo; prije
svega.

Vorerwähnt, f. Vorbenannt.

Voreffen, u. pèrvo jělo.

Vorfahre, m. predměstnik; praotac,
praděd, děd; —en, pl. praotci, pra-
roditelji, dědi, predci, predkovi.

Vorfahren, v. n. (einem), preteći ko-
ga; ići, doći naprěd s kočiom, s
koli.

Vorfall, m. dogadjaj, slučaj, prigoda,
sbitak, sgoda; (der Gebärmutter),
padnutje utrobe; —en, v. n. (sich
ereignen), dogoditi se, slučiti se,
sbiti se, sgoditi se; (vor etwas
fallen), pasti sprěda; —end, adj.
prigodan; —enheit, f. prigoda, pri-
godnost.

Vorfecht'en, v. a. mačiti se pred kim,
učit koga u mačenju; nadmačiti ko-
ga; —er, m. podmeštar od oružja,
od mačenja.

Vorfest, n. nadvečerje, predvečerje.

Vorfinden

673

F

Vorhalten

Vorfinden, v. n. naći što; skobiti se
skim; opaziti.

Vorfliegen, v. n. doletěti; nadletěti.

Vorforder-er, m. pozivalac; — n, v.
a. zvati; pozvati koga (pred sud);
der Vorgeforderte, pozvanik; —ung,
f. poziv, pozov, pozivanje; —ungs-
brief, m. pozivno pismo; —ungs-
besehl, m. pozivna zapověst; izrok,
zakaz.

Vorfrage, f. predhodno (pripravno)
pitanje.

Vorführen, v. u. dovesti, staviti pred
koga.

Vorgang, m. pèrvenstvo; dogadjaj,
sbitak, slučaj, prigoda; prilika,
priměr, izgled.

Vorgänger, m. predměstnik.

Vorgängig, adj. predhodan, f. Vor-
läufig.

Vorgaukeln, v. a. (einem etwas), slě-
pariti što pred kim; prevariti, va-
rati koga.

Vorgebäude, n. prednja sgrada.

Vorgeben, v. a. dati, metnuti što pred
koga; (im Spiele), dati napèrvo,
u naprěd dati; (vorwenden), kazati,
govoriti, činiti se, pretvarati se,
izgovarati se; — n. izgovor, izli-
ka; govor, govorenje.

Vorgebirge, n. predgorje, nadmorje,
èrt.

Vorgeblich, adj. namišljen; lažan,
lažljiv.

Vorgefaßt, adj. prie začet; predsudan;
—e Meinung, predsuda.

Vorgefühl, n. predosětjanje, predéu-
tjenje, predéutjenstvo.

Vorgeh-en, v. n. (einem), ići pred
kim, prednjačiti, predhoditi; pre-
teći, nadići, nadhoditi koga; (den
Vorgang haben), pèrvenstvo imati;
die Zugend geht der Schönheit vor,
krěpost nadilazi lépotu; diese Uhr

geht vor, ura ova idje naprěd;
(sich zutragen), bivati, činiti se,
dogoditi se, slučati se; einem mit
guten Beispielen —, dati komu do-
bar izgled; gegen Jemand mit Strafe
—, kazniti koga; —end, adj.
prednji, predhodan.

Vorgeigen, v. a. (einem etwas), gudět
što pred kim.

Vorgemeldet, Vorgenannt, f. Vorbe-
nannt.

Vorgemach, f. Vorzimmer.

Vorgericht, f. Voreffen.

Vorgeschräck, f. Vorschräck.

Vorgesessen, interj. pazi! na stran!
otole! odtale! oko!

Vorgesehnt, m. predpostavljeni, po-
glavar, starěšina.

Vorgestern, adv. prekjučer, prekoju-
čer.

Vorgestrig, adj. prekjučerašnji.

Vorgiebel, m. čelo.

Vorglänzen, v. n. nadasjati; nada-
sjavati koga.

Vorgreif-en, v. a. posegnuti u što,
preteći; posegnuti se na pèrvo;
(einem), preteći koga; posegnuti
se pred koga; prisvojiti što tu-
djega sebi; (im Reden), presěći,
presěcati koga u govoru; —ung,
f. Vorgriff, m. posegnutje, posi-
zanje u tudja prava.

Vorhaben, v. u. nositi, imati što
pred sobom; ein Geschäft —, na-
měravati, kaniti stogod, baviti se,
zabavljati se čime; (im Spiel),
imat više, napèrvo imati; Jeman-
den —, pitati, izpitivati koga; —
n. niet, nakanjenje, naměravanje.

Vorhalt-en, v. a. děržati pred kim;
einem einen Fehler —, koriti, uko-
riti koga rad kakova pomanjkanja;
—ung, f. (eines Fehlers), korenje,
ukor, korba.

43

Vorhand

674

Vorlängst

Vorhand, f. šaka; (Vorrang), pěrvenstvo; (im Spiel) — haben, bit na ruci.

Vorhanden, adv. & adj. nalazan, nadjen; nalazeći se, čega ima, što se nalazi; — sein, biti, nalaziti se, nahoditi se.

Vorhang, m. zastor, zavěsa; —en, v. n. visět preda čim; prekrivati.

Vorhängen, v. a. zavěsiti, zastrěti; oběsiti preda što.

Vorhängeschloß, f. Vorlegeschloß.

Vorhaus, n. predvorje, ulaz od kuće.

Vorhaut, f. lakorina, lakorinica; — des männlichen Gliedes, okapina.

Vorhemd, n. (Chemifette), primetača.

Vorher, adv. prie, preda tim, prie toga; napřed, u napřed, napěrvo, pěrvo; —bestimmen, v. a. napěrvo, u napřed odrediti, predosuditi; —bestimmung, f. predosuda, predosudjenje; —gehen, v. n. napěrvo, napřed ići; —gehend, adj. predašnji, priašnji; —ig, f. Vorig; —sagen, v. u. u napred kazati, obznaniti; prorokovati; —sagung, f. prorokovanje, proročanstvo; —sehen, v. a. predviděti, viděti u napřed; u napřed odrediti; —sehung, f. predvidjenje; —verkündigen, —verkündigung, f. Vorhersgen, Vorhersgagung.

Vorheucheln, v. a. (einem etwas), hiniti što pred kim.

Vorhimmel, m. limb.

Vorhin, adv. prie, odprie.

Vorhof, m. predvorje, prednji dvor.

Vorhölle, f. Vorhimmel.

Vorig, adj. predjašnji, priašnji; prošasti.

Vorjahr, n. lanjska godina, prošla, prošasta godina.

Vorjährig, adj. lanjski.

Vorjekt, f. Jeżt.

Vorkauen, v. a. einem etwas (im gem. Leben), žvakati, prežvakati što komu.

Vorkauf, m. prekup; —en, v. n. (einem), prekupiti.

Vorkäufer, m. prekupac.

Vorkaufrecht, n. pravo prekupa.

Vorkehr-en, v. a. fig. alle Mittel, pripravljati sve moguće za ...; —ung, f. priprava, naredba, měra.

Vorkenutniß, f. predtečno znanje.

Vorkirche, f. pristrošak od cěrkve.

Vorklage, f. tužba predtečna.

Vorkleben, v. u. zalěpiti, prilěpiti.

Vorklingen, v. n. nadglasiti druge instrumente.

Vorkommen-en, v. n. (vorher kommen), prie, pěrvo doći; (einer Sache); predusrěsti, predusrětati štogod; bei Jemanden —, doći do koga, doći pred koga; (vorfallen), sbiti se, sgoditi se, dogoditi se, principiti se; (scheinen), činiti se, viděti se; die Sache ist im Rathe nicht vorgekommen, stvar još nije došla do věćanja; hevorkommen, pomoliti se, prijaviti se, doći napěrvo; Sachen die täglich, oft —, svakdanje stvari; die Sache ist in der Duplik vorgekommen, što je bilo navedeno u drugotnici; —niß, n. dogadjaj, sgoda; sbitak.

Vorkopf, f. Vorderhaupt.

Vorkost, f. f. Voressen; Zugemüse.

Vorlab-en, v. u. pozvati; pozivati, zvati; —ung, f. poziv, saziv, pozivanje, sazvanje; (in Zus.) pozivni, sazivni.

Vorlage, f. sud, posuda; predloženo pismo; (in der Chemie), primnik.

Vorland, n. prednja zemlja.

Vorlangen, v. a. dohvatiti, dosegnuti, izvaditi što odkud.

Vorlängst, adv. odavna, davno.

Vorlaß

B 675 B-

Vorname

Vorlaß, f. Vorlauf.

Vorlass-en, v. a. propustiti; pustit
do koga, dopustiti komu do koga;
—ung, f. pripuštenje, dopuštenje.

Vorlauf, m. (vom Weine), samotok
(od vina); (im Destilliren), patoka;
(der erste, stärkste Branntwein), ba-
šica, èrtnica; —en, v. n. tèrèati,
teći pred kim; nadtèrèati, pre-
teći koga.

Vorläufer, m. predteča, teklić.

Vorläufig, adj. predtečan, predhodan;
pripravan; privremeni, medjutimni,
začasni.

Vorlaut, adj. nagao; lajav; ein — er
Mensch, vikač, lajavac.

Vorlege-messer, n. veliki (stolni) nož;
—löffel, m. velika žlica.

Vorlegen, v. a. (als ein Schloß 1c.)
metnuti, vèrèi, staviti; die Pferde
—, upreći, uhvatiti, upregnuti
konje; Speisen —, metnuti, vèrèi,
donèt pred koga jestvinu; die Fra-
ge —, dati, učiniti, zadati pita-
nje; seine Gründe —, razložiti,
razlagati uzroke svoje; seine Volle-
macht —, pokazati vlast svoju;
(vorschlagen), predložiti, predla-
gati.

Vorlegeschloß, n. lokot, éilit, kata-
nac.

Vorlegung, f. predloženje; predla-
ganje, predlog; f. Vorlegen.

Vorleimen, v. a. prilepiti; zalěpiti.

Vorles-en, v. a. čltati komu, čitat
pred kim; —er, m. čitalac, šti-
lac; —ung, f. čitanje, čatenje,
štijenje; lekcja.

Vorlechte, adj. predzadnji, predpo-
slědnji.

Vorleuchten, v. a. (einem), světiti
komu; mit Beispielen —, dobar
isgled komu dati, davati; f. Her-
vorleuchten.

Vorlieb, f. Fürlieb.

Vorliebe, f. priljubav, osobita ljubav.

Vorlieg-en, v. n. ležati, biti pred
čim; —end, adj. ov, ovaj; prisu-
tan; (angränzend), obližnji.

Vorlügen, v. a. lagati, slagati komu
štogod.

Vormachen, v. a. metnuti, staviti,
vèrèi preda što; zagraditi; za-
strěti; fig. einem etwas —, poka-
zati komu štogod; lagati, slagati
štogod komu; spèrdati se, sbijati
šale s kime.

Vormalen, v. a. (einem etwas), ka-
zati, pokazati komu, kako se ma-
lja; maljati, pengati, napengati
što pred kim.

Vormalig, adj. prijašnji, něgdašnji;
někadanji, pèrvašnji.

Vormalß, adv. prie, pria, něgda,
pèrvo.

Vormann, m. prednjak.

Vormauer, f. beden; zaštita.

Vormerk-buch, n. zabilježnica, pred-
bilježnica; —en, v. a. zabilježiti,
predbilježiti; —ung, f. predbilje-
ženje, zabilježenje; (in Zus.) za-
bilježni, predbilježni.

Vormittag, m. —szeit, f. jutro, dan-
prie podne; —s, adv. prie podne,
u jutro.

Vormittägig, adj. jutrenji, jutèrnji.

Vormund, m. tutor, zakrilnik, bra-
nitelj, zagovornik.

Vormünderin, f. tutorka; zakrilnica.

Vormundschaft, f. tutorstvo, (t.) za-
krilstvo; (in Zus.) tutorstveni,
zakrilstveni; —lich, adj. tutorski,
tutorstveni, zakrilstveni.

Born, adv. sprěda; von —, sprěda.

Bornächtig, adj. noćašnji.

Bornageln, v. a. pribiti, prikovati.

Vorname, m. kèrešteho ime, ime;
Vor- und Zuname, ime i prezime!

43 *

Vornehm

676

B-

Vorschießen

Vornehm, adj. velik; znatan; odličan; zaměran, izuć.

Vornehmen, v. a. uzeti preda se, preduzeti; eine Arbeit —, primiti se, latiti se, uhvatiti se posla kakova; sich —, kaniti, nakaniti, naměravati, směrati; — n. nakanjenje, kanjenje, směranje, niet, nakan, naměra.

Vornehmlich, adv. osobito.

Vornehmste, adj. pèrvi, najpèrvi; f. Vornehm.

Vorpfeifen, v. a. zviždati, svirati što komu, pred kim.

Vorplaudern, v. u. bèrbljati što komu, pred kim.

Vorposten, m. prednja straža.

Vorpredigen, v. u. predikati, predikovati što komu.

Vorragen, v. n. viriti, pružati se, preticati.

Vorrang, m. pèrvenstvo, prednost.

Vorrath, m. sprava, providjenje, zaliha; großer —, hèrpa, množtvo, gomila; das Schiff hat einen großen — an frischem Wasser, brod ima (u brodu ima) dosta hladne vode.

Vorräthig, adj. gotov, pripravljen, u zalihi, što se nalazi.

Vorraths-haus, n. —kammer, f. magazin, skladište, hambar.

Vorrechnen, v. a. kazati, pokazati komu kako se računa; računati komu, pred kim.

Vorrecht, n. preimućstvo.

Vorrecken, v. u. spružiti, izplaziti; plaziti.

Vorred-е, f. predgovor; —en, v. a. govorit pred kim, kazati, kazivati komu.

Vorreiß, adj. ran, preran.

Vorreigen, m. pèrvi tanac.

Vorreiten, v. n. jahati pred kim,

pred koga; nadjahati, nadjašiti koga; —er, m. predjašnik.

Vorrennen, v. n. tèrčati napèrvo, pred koga; nadtèrčati, preteći koga.

Vorrichten, v. a. pripraviti; pripravljati; —ung, f. priprava, pripravljenje; pripravljanje; sprava.

Vorritt, m. predjašenje, predjahanje.

Vorrücken, v. n. napèrvo, dalje ići, napřědovati, promicati se, promaknuti se; približiti se; —, v. a. maknuti, pomaknuti, potegnuti napèrvo; Jemanden die genoffenen Wohlthaten —, věrći, bacati komu u oči primljena dobročinstva; —ung, f. napredak; promak; im —ungsfalle, u slučaju promaka.

Vorrufen, v. a. (eine Person), pozvati; (mehrere Personen), sazvati (pred sud); —ung, f. pozvanje; (in Zus.) pozivni, sazivni.

Vorsaal, m. prednja sala.

Vorsagen, v. a. kazati, kazivati, govoriti što pred kim, komu.

Vorsänger, m. pěvac, pěvač.

Vorsaž, m. niet, nakanjenje, nakana, namisao, odluka; preduzetje; mit —, hotoma, hotice, navlaš.

Vorsäzlich, adj. samohotan, hotan; promotren, razmišljen; — adv. hotoma, hotice, navlaš, s namišljom.

Vorschein, m. zum — kommen, pokazati se, javiti se, pomoliti se, na vidělo doći; zum — bringen, doněti na vidělo.

Vorscheinen, f. Durchscheinen.

Vorschicken, v. u. slati, poslati napřed.

Vorschieben, v. a. rinuti, turiti, potisnuti što preda što; zasunuti.

Vorschießen, v. a. (einem Geld), predujmiti kome, dati komu u napřed

Vorschlag

677

novacah; uzajmiti što komu; — v. n. bacati se, metati se, hitati se, tiskati se; (von Flüssigkeiten), šiknuti, udariti; šikljati, udarati; (von Pflanzen), těrati, rasti; (einem), kazati, pokazati komu kako se puca; nadstrěljati koga.

Vorschlag, m. (in der Artillerie), čep, zatik; (in der Musik), znak, biljega pred kajdom; — (Antrag), m. predlog, predloženje; savět, svět; ponuda.

Vorschlagen, v. a. pribiti, zabiti; (bei der Artillerie), nabiti, nabijati prah; (im Handel), drago čěniti, preveć iskati, pitati; (einen Vorschlag thun), světovati, predložiti, predlagati, nukovati, nuditi, posuditi; — v. u. prevagnuti, premahnuti; prevagivati, premahivati; die Uhr schlägt vor, ura idje běrzo; (bei den Jägern), der Hund schlägt vor, pas laje prie dobe.

Vorschläglich, adj. predložan, ponudan.

Vorschmack, m. pèrvi tek; predtek, predéutjenstvo.

Vorschmecken, v. n. poznati se po teku preda čim.

Vorschneid-en, v. a. krojiti; rězati; —er, m. rězalac, krojitelj.

Vorschnell, adj. nagao, prenagao.

Vorschreiben, v. a. učiti pisati; fig. narediti, zapovědati, prepisati; propisati; upisati.

Vorschreien, v. a. kričati, vikati što pred kim, komu.

Vorschrift, f. priměr, izgled (od pisma); fig. naredba; propis, prepis, zapověd; —smäßig, adj. propisan, po propisu; —smidrig, adj. proti propisu.

Vorschub, m. pèrvenstvo (u igri); (Unterstützung), pomoć, povlad; —

leisten, biti kome na ruku, povladiti kome što; —leistung, f. povladjenje.

Vorschuh, m. naglavak, preglavak; —en, v. a. naglaviti, preglaviti; naglavljivati, preglavljivati (čizme, itd.).

Vorschuß, m. pèrvenstvo (u puca-nju); predujam, zajam; (in Zus.) predujamni; — weise, adv. predujmice, predujamno.

Vorschütten, v. a. sipati, posipati, prosipati preda što.

Vorschützen, v. a. izgovoriti se, izpričati se, izgovarati se, izpričavati se; navesti.

Vorschwaßen, s. Vorplauden.

Vorschweben, v. n. biti, imati pred očima; es schwebt ihm ein Unglück vor, ćeka ga nesrěća.

Vorseh-en, v. a. s. Vorhersehen; sich —, v. r. privedáti se, biti na oprezu, paziti se, gledati se, čuvati se; —ung, f. providjenje, providjenstvo.

Vorsezen, v. v. staviti, metnuti, věrči pred; einem zum Essen, zum Trinken —, dati, doněti jěsti, piti komugodir; einem einen —, staviti, postaviti koga nad kim; sich —, v. r. kaniti, nakaniti.

Vorsetzlich, s. Vorsätzlich.

Vorsicht, f. (göttliche), providjenje, providjenstvo; (Behutsamkeit), oprez, opaz; —ig, adj. opazan, oprezan; —igkeit, f. opaznost; opreznost; —smaßregeln, f. pl. opazne naredbe, oprezna srědstva; —sweise, adv. s opreznosti; medjutim.

Vorsingen, v. a. početi, počimat pěvati; pěvati što komu, pred kim.

Vorsitz, m. predsěd; (subjectiv) predsědničtvo; —en, v. n. predsědo-

Vorsitz

Vorsommer

678

§

Vorstreichen

vati, predsěditi, biti predsědnik; —er, m. predsědnik.

Vorsommer, f. Frühling.

Vorsorge, f. briga, skèrb, staranje, nastojanje.

Vorspann, m. priprega, sprega; — en, v. u. razastěrti, razastirati štogod preda što; pripreći, pri- pregnuti; priprezati, sprezati; —š-, (in Zus.) priprežni, —swe- ſen, n. priprežničtvo.

Vorspiegel-n, v. a. (einem etwas), prevariti, obsěniti, zasěniti, obmanuti koga; —ung, f. obsěna, zasěna, obsěnjivanje.

Vorspiel, n. predigra; početak, predgovor; —en, v. u. igrati pred kim, komu; — v. n. početi, počimati igru, predigru igrati, zagrati.

Vorsprechen, v. a. (einem), reći, govoriti što pred kim, komu; — v. n. prodrěti, prodirati glasom izmedju drugih.

Vorspringen, v. n. (einem), skočit pred koga; preteći, preticati koga; (vorragen), viriti, pružati se, preticati.

Vorspruch, m. f. Fürsprache.

Vorsprung, m. skok u napřěd; (an Gebäuden), štrim, striha; okuka, nadkuka; einen — gewinnen, odmaknuti, odmicati; preteći, preticati.

Vorspuken, v. n. slutiti, znak, kob biti budućih dogadjajah.

Vorstadt, f. zagradje, podgradje, Vpredgradje, varoš.
vrstädter, m. zagradjanin, podgra djanin, varošanin.

Vorstand, m. došastje, predsud; (Amt), načelničtvo; (ein Vorsteher), načelnik; (Unterpfand), zalog, poručanstvo, jamstvo.

Vorstechen, v. a. bosti, probosti prie nego se promakne igla il drugo štogodir; —, v. n. viriti, pružati se, preticati; fig. padati u oči, sjati, odlikovati se, viděti se izmedju drugih.

Vorstech-en, v. u. metnuti, věrći, zabosti, zataknuti što preda čim, il preda što; ein Ziel —, obilježiti svěrhu; —er, —nagel, m. klin, čavao, čivia.

Vorsteh-en, v. n. (vorragen), viriti, pružati se, preticati; napěrvo stojati, gledati; (von Hühnerhunden), stojati, stati; einer Sache —, bit nada cim, biti načelnik, upravljati, nastojati štogod; obavljati, opravljati (službu, ured); es steht mir vor, čeka me nšto; —er, m. glava, glavar, poglavar, nastojnik, starěšina, čeonik, načelnik.

Vorstell-en, v. a. (etwas vor etwas), staviti, metnuti, věrći što preda što; einem etwas —, predstaviti, predložiti, razložiti, izložiti što komu; zabavljati čemu, prigоварati; ein Stück —, prikazati, prikazivati komad kakav; sich —, v. l. misliti, pomisliti štogod; —ung, f. predstavka, predstavljenje, predloženje; prigovaranje; zastupanje; (Gedanke), misao, pomisao.

Vorstoßen, v. a. turiti, rinuti, potisnuti napěrvo; — v. n. pripetiti se, dogoditi se; mit Rauchwerk —, pervazom obšiti.

Vorstreck-en, v. u. protegnuti, pružiti; (leiben), uzajmiti, posuditi, u napřěd dati, predujmiti; —ung, f. uzajmljenje; uzajmljivanje; zajam.

Vorstreichen, v. a. podvući, podvlačiti redke il rěči u knjizi.

Vorstricken

679

Vorzeichnen

Vorstricken, f. Anstricken.

Vorsludium, n. pripravna nauka.

Vorsuchen, f. Hervorsuchen.

Vortanz, m. pèrvi tanac; —en, v. n. početi, počimati tanac; voditi tanac; tancati pred kim, kazati, pozakazati komu, kako se tanca.

Vortänzer, m. tancovodja; —in, f. tancovodja.

Vortheil, m. probitak; korist; dobit, dobitak; uhar; —haft, adj. probitačan, koristan, prudan, uharan.

Vorthun, v. a. (eine Schürze 1c.), uzeti, privezati, pripasati; sich —, v. r. f. Hervorthun.

Vorthür, f. vanjska, nadvornja vrata.

Vortrab, m. prědnja straža; —en, v. n. (einem), kasati pred kim.

Vortrag, m. tumačenje; predavanje; govor; doglas, izvestje; (im Lehren), način od priobćivanja; (im Singen), način od pěvanja; —en, v. a. (vor einem etwas tragen), nositi pred kim; einem eine Sache —, tumačiti, izjasniti, učiti, predavati; priobéiti, javiti, doglasiti, izvéstiti što komu.

Vortrefflich, adj. izuć, krasan, uzorit, vrědan, věrli, izvěrstan, záměran; —keit, f. uzoritost, věrlina, vrědnost, izvěrstnost.

Vortreiben, v. a. těrati, goniti napěrvo; dotěrati, dognati; iztěrati, izagnati.

Vortreten, v. n. stupit napěrvo; izići, stupit na srědinu, na polje, itd.; ići pred kim; stupit pred koga.

Vortrinken, 1. n. prie piti, pěrvi piti.

Vortritt, m. pěrvenstvo.

Vortruppen, pl. f. Vortrab.

Vortuch, u. f. Schürze.

Vorůb-en, v. n. věžhati u napřěd; —ung, f. predtečno věžbanje.

Vorüber, f. Vorbei.

Voruntersuchung, f. pripravno iztrazivanje.

Vorurtheil, n. predsud, predsuda; —sfrei, adj. bez predsudah.

Vorwache, f. f. Vorposten.

Vorwägen, v. a. měriti, vagati, izměriti, vagnuti pred kim.

Vorwalten, v. n. premoći, premognuti; premagati.

Vorwand, m. izgovor, izlika.

Vorwärtsg, adv. napřěd; dalje.

Vorweg, f. Voraus.

Vorweinen, v. n. plakati pred kim, komu.

Vorweisen, f. Vorzeigen.

Vorweiser, f. Vorzeiger.

Vorweisung, f. Vorzeigung.

Vorwelt, f. něgdašnji, predašnji ljubi, někadanja vrěmena, davnost.

Vorwenden, f. Vorschützen.

Vorwerfen, v. a. (als einem Hunde einen Knochen 1c.), bacit što komu, pred koga; (vorrücken), baciti, bacit u oči, prebaciti, prebacivati što komu.

Vorwerk, u. majur; brana, bent.

Vorwieg'en, v. n. prevagnuti, premabnuti, pretegnuti; —end, adj. pretežni.

Vorwimmern, Vorwinsehn, v. u. (einem etwas), jaukati pred kim.

Vorwissen, n. znanje; ohne mein —, bez mojega znanja.

Vorwieß, m. prevelika ljubopitnost; děrzovitost; —ig, adj. děrzovit; pěrpošan.

Vorwort, n. (in der Sprachlehre), predlog.

Vorwurf, m. ukor; prebacivanje; (Gegenstand), stvar, predmet.

Vorzählen, v. a. (einem etwas), brojiti što pred kim.

Vorzeichnen, v. u. (einem etwas), ri-

Wachmannschaft

681

Waffen

Wachmannschaft, f. stražari, stražarstvo; —meister, m. stražmeštar (u konjikah); —parade, f. parada (stražna); —voiten, m. straža; —zimmer, n. stražionica.

Wachs, n. vosak; —abdruck, m. utisak u vosku, vošten utisak.

Wachsam, adj. bdeć, pazljiv; opazan; pomnjiv; —keit, f. pazljivost; opaznost; pomnja, pomnjivost.

Wachs-artig, adj. voskovit; —bild, n. vošten, voštan kip; —bleiche, f. bělilo voska; —bleicher, m. bělilac voska; —blume, f. voštan cvět; —boden, m. sirac, krug voska; —bessirer, m. salěvalac voštanih kipovah.

Wachschrift, n. stražni brod, brod od straže.

Wachsen, v. n. rasti; roditi; radjati; množiti se, umnožavati se; umnožiti se; er ist schön gewachsen, läpa je uzrasta.

Wächsern, adj. vošten, voštan, od voska.

Wachs-fabrik, f. voštarnica; —fabrikant, m. voštar; —fackel, f. voštana mašala, duplir; —flecken, m. kaplja, kapljotina od voska, oka pina; —gelb, adj. žut kao vosak; —händler, —kämer, m. voštar, těrgovac od voska; —kerze, f. voštana svěča, voštanica, provlak; (in der Kirche), duplěr, dubljer; —kappen, m. kèrpa voštana; —leinwand, f. voštanica, vošteno platno; —licht, n. voštana svěča, voštanica; —malerei, f. enkausti ka, malaria voštana; —papier, n. voštan papier; —perle, f. voštan biser; —pflaster, n. voštan melem; —pomate, f. voštana pomada; —puppe, f. lutka voštana; —falbe,

f. mast, pomast voštana; —scheibe, f. krug voska; —stoch, m. muket, kotur, provlak (voštani); —tafel, f. voštena tabla, daska.

Wachsthum, n. rastnja, raštjenje.

Wachs-tuch, n. f. Wachsleinwand; —zieher, m. voštar, svećar.

Wacht, f. Wache.

Wachtel, f. prepelica, plepelica (ptica); —fang, m. lov, lovitva prepelicah; —garn, n. mrěža za prepelice; —hund, m. vižao, vižle, prepeličar (pas); —könig, pěrdacac, hariš (ptica); —pfeife, f. —ruß, m. svirka prepeličarska; —strich, m. prolet prepeličji; auf den —strich gehen, ić na prepelice; —schlag, m. pěv, pěvanje prepeličje.

Wächter, m. stražar, stražac, stražanin; čuvar; —in, f. stražarica, stražanka; čuvarica; —häuschen, n. stražarnica, čuvara.

Wacht-meister, f. Wachmeister; —thurm, m. stražni turan, toranj od straže.

Wackel-haft, —ig, adj. klimav, vožkav; —n, v. n. klimati se, vožkati se, kolebati se; —n. klimanje, vožkanje, kolebanje.

Wacker, adj. věrli.

Wade, f. list (od noge).

Waden, f. Waten.

Wadenader, f. listna žila.

Waffel, f. kockasta lepinja; —bäuer, m. pekar kockastih lepinjah; —eisen, n. forma, kalup od kockastih lepinjah.

Waffen, f. pl. oružje; die — ergreifen, popasti oružje; zu den — greifen, ustati na oružje; —bruder, m. suvojnik, drugoratnik, drugobojnik, subojnik; —fähig, adj. koji je za oružje; —gewalt, f. sila oružja; —kammer, f. —haus,

Waffnen

682

Wahlkind

n. oružnica; —platß, m. oružište;
bojno město; —rock, m. oružna
odora; —schmied, m. kovač od
oružja; — schmiede, f. kovačni-
ca, viganj, fabrika od oružja; —
stillstand, m. prestaja od oružja,
sustava bojna, primirje; —träger,
m. oružonoša, štitnik; —übung, f.
vojno věžbanje, věžbanje u oružju.

Waffnen, v. u. oružati; oboružati.

Wagamt, n. vagarnica.

Wage, f. vaga; (an der Deichsel),
vagir.

Wage, f. Wagehaus, n. vagarnica,
vaga; —balken, m. rudo od vage;
—bret, n. daska od vage; —geld,
n. vagarina; —hals, m. vrato-
lom; —kloben, m. klin od vage;
—meister, m. vagar.

Wagen, m. (Bauerwagen, Fuhrmanns-
wagen), kola, tarnice; (Rutsche),
kočia, karuca, karuce.

Wagen, v. a. staviti, metnuti, věrči
na srěću, na pogibio; das Aeußer-
ste —, zadnje, poslědnje sile na-
peti; — v. n. & t. usuditi se,
usloboditi se, podhvatiti se.

Wägen, v. a. mériti, vagati, izmě-
riti, vagnuti.

Wagen-achse, f. os, osovina; —baum,
razpust, svora, sěrčanica; —burg,
f. tvěrdjava kolna (u boju); —
decke, f. krov od kolah; —deichsel,
f. Deichsel; —sfechte, f. —korb, m.
koš od kolah; —geleise, f. Ge-
leise; —geld, n. (t.) kolarina; —
gestell, n. stan od kolah; —haus,
n. suša, pojata; —leiter, m. lěsa,
lěsica; —macher, m. vagar; —
meister, m. nastojnik kolah poštar
skih; —pserd, n. tegleći konj; —
rad, n. kolo, točak; —rennen, n.
natěcanje, utěrkivanje s koli; —
schmiere, f. kolomaz; —schmier-

geld, n. (t.) kolomaznina; —
schoppen, m. s. Wagenhaus; —
sperre, f. zapor od kolah; —spur,
f. s. Geleise; —winde, f. kluba.

Wage-recht, adj. horizontalan, obzo-
ran; — adv. horizontalno, pod
livel; —schale, f. čaša, plitica od
vage.

Wagestück, n. vratoloman čin.

Wagezettel, m. cedulja, teskera od
vage.

Waggeld, n. vagarina.

Waghals, s. Wagehals.

Waglich, adj. opasan, pogibelan,
vratoloman; —keit, f. opasnost,
pogibionost.

Wagner, m. kolar; —arbeit, f. ko-
larsko dělo.

Wagniß, n. pogibio, srěća, usuda.

Wagschale, f. Wageschale.

Wahl, f. izbor, izabranje; izabira-
nje; nach eigener —, po svojoj
volji; —act, m. izbiranje; —aus-
schreibung, f. razpis izbora.

Wählbar, j. Wahlsfähig.

Wahl-berechtigt, adj. tko ima pravo
izbirati; —berechtigung, f. pravo
izbiranja; —bezirk, m. izborni ko-
tar; —capitulation, f. kapitulacia
izborna (cesara rimskoga).

Wählen, v. a. izabrati; odabrati;
izabirati; odabirati, birati.

Wähler, m. izbiratelj, izbornik; —
liste, f. izbornička listina.

Wahlsfähig, adj. izberiv; —keit, f.
izberivost.

Wahl-fürst, m. (Churfürst), elektor,
izbornik; (ein gewählter Fürst),
izabran princip; —gesetz, n. zakon
o izboru; —handlung, f. izabira-
nje; izbor; —herr, m. izbornik.

Wählig, adj. (im gem. Leben), gad-
ljiv.

Wahl-Kind, n. primljeno děte; posi-

Wahn

683

§

Waisfe

nak; posinče; pokéerka; —könig, m. izabran kralj; —königreich, n. izborno kraljestvo; —körper, m. izbornićtvo; —kugel, f. balotica, (t.) biraljka; —liste, f. izborna listina; —mutter, f. pomajka; — ordnung, f. izborni red; —ort, m. izborište, izbiralište; —plaß, m. (Schlachtfeld), bojište, ratište, mejdan; (Ort der Wahl), město od izbora; —recht, n. (aktiv) pravo izabirati; (passiv) pravo biti izbran; —reich, n. děržava izborna; —spruch, m. poslovica; — stadt, f. grad izborni; —statt, f. s. Wahlplaß; —stimme, f. odvět, glas; —tag, m. dan od izabiranja; —vater, m. poočim; —versammlung, f. sabor, skupština izborna; —zettel, m. cedulja, teskera (izborna); —zimmer, n. sala, soba izborna, od izabiranja.

Wahn, m. misao; bludnja.

Wähnen, v. a. misliti, sčeniti.

Wahn-sinn, —wiß, m. ludost; pomama, běs, běsnoća; bezumnost; —sinnig, —wißig, adj. lud; pomamljen, běsan, běsnovit; bezuman.

Wahr, adj. istinit; prav; es ist nicht —, nije istina; es ist —, istina je; es ist — geworden, sbilo se je; — sprechen, istinu govoriti; so — mir Gott helse! tako mi bog pomogao, tako mi boga; so — ich lebe! tako mi života; das Wahre; istina; pravo; es ist nicht das Wahre, nije što bi trěbalo da bude.

Währen, v. m. trajati, durati.

Während, prp. u; medju; u vrême; — der Nacht, nočju, ob noć; — des Winters, u zimu, kroz zimu, preko zime; — des Krieges, u vrême rata; — adj. trajuć, dura-

juć; — adv. dok, dočim, u toliko dok.

Wahrhaft, —ig, adj. prav; pravedan; istinit; —igkeit, f. pravota; istinitost; istina.

Wahrheit, f. istina.

Wahrheits-erinnerung, f. opomena na istinu; —liebe, f. istinitost, ljubav istine; —liebend, adj. istinit,>priatelj istine.

Wahrlich, adv. u istinu, zaista, doista.

Währmann, f. Gewährmann.

Wahrnehm-en, v. u. opaziti; ugledati; sětiti; spaziti; eine Sache —, paziti, gledati na što; die Gelegenheit —, služiti se prilikom; —ung, f. opaženje; opažanje; —ungsvermögen, n. opaznost, opazna sila.

Wahrsag-en, v. a. gatati;onetati; proreći, proricati; prorokovati; vraćati; —er, m. gonetalac, gatacac, vrać, vraćar, gatar; —erin, f. vraćara, gatara, gatalica, gonetlica; —erei, —erkunst, —ung, f. gatanje, vraćanje, proricanje, gonetanje; —ergeist, m. vraćarski, gatarski duh.

Währschaft, f Gewährschaft.

Wahrscheinlich, adj. věrojatan, istini spodoban; — adv. věrojatno, po svoj prilici.

Wahrspruch, m. (der Geschwornen), izreka porote.

Währung, f. trajanje, duranje; (Geld —), vrědnoća; (Wert), vrědnost.

Währwolf, m. vukodlak.

Wahrzeichen, n. biljega, znak, znamenje, obilježje.

Waid, m. věrbovnik (trava); —aſche, f. věrbovnikov pepeo; —ſárber, f. Schönfárber; —mühle, f. mlin za mlěti věrbovnik.

Waisfe, f. (m.) Waisen- kind, —knabe,

Wallruß

3 685

3

Wannenweher

Wallruß, n. morski konj.

Wallung, f. kipljenje, vrěnje; (des Meeres), bibavica, valjavica; in — gerathen, uzkipěti, uzavrěti.

Wallwurz, f. svaljnik, gavez (trava).

Walmbach, n. krov od četiri strihe.

Walmen, v. a. na četiri strihe pokriti, pokrivati.

Walpurgisnacht, f. noć sv. Valpurge (noć čarobnička).

Wälsch, adj. talianski; fig. tudj, inostran.

Walten, v. n. činiti, raditi, délati; ravnati, upravljati, nastojati; schalten und —, činit, što komu drago; palit i žariti; walt's Gott! bože daj, da bog da!

Walz-e, f. valj, valjak; oklagia; ostupica, ostup; — en, v. a. valjati, tanjiti valjem, oklagiom; valjac tancati, igrati.

Wälzen, v. a. valjati, koturati; sich v. r. valjati se; die Schulb von sich auf einen andern —, baciti, bacati krivnju sa sebe na drugoga.

Walzenförmig, adj. obal, obao.

Walzer, m. valjac (tanac).

Wälzung, f. valjanje, koturanje.

Wamme, f. potěrbušina; drob.

Wanne, Wampe, f. salo.

Wamms, Wämmchen, n. primitiča, kružak; pěrsluk, ječerma.

Wand, f. zid, mir, duvar; strana, stranica; Fels —, stěna, stěnjak, hríd.

Wandel, m. život, življenje, vladanje, podnošenje, podnašanje; nepostojanstvo; mana, falinga; Handel und —, těrgovina; život, življenje.

Wandelbar, adj. proměnjiv, nepostojan, nestalan; (hinfällig), slab, loman poremetjen; — keit, f. proměnjovst, nepostojanstvo, nestalnost; slabost, lomnost.

Wandeln, v. n. ići, hoditi, hodati, šetati se; (sich betragen), vladati se, ravnati se, podnositi se; — v. a. měnjati, proměniti.

Wandelstern, f. Planet.

Wandlung, f. (bei den Katholiken), posvetjenje (u misi).

Wanderbuch, n. (t.) stranovnica, putovna knjiga.

Wanderer, m. putnik.

Wander-gesell, m. putujući (stranujući) dětić, kala; —jahr, n. putna godina (u dětíćah majstorskih); —n, v. n. putovati, ići, pěške ići, (t.) stranovati; selitl se, preseliti se; unštát herum—, tepsti se, klatiti se, tuć se, skitati se; —paß, n. stranovna putovnica, putovni list; — schaft, f. put, putovanje, (t.) stranovanje; —smann, f. Wanderer; —stab, m. putnička batina, palica; —ung, f. putovanje; separanje, seoba.

Wand-haken, m. kuka; — laus, f. Wanze; —leuchter, m. světnjak zidovni; —uhr, f. zidovna ura, stěnji sat.

Wange, f. lice, obraz, jagodica.

Wankel-muth, m. —muthigkeit, f. nepostojanstvo, nestalnost; —muthig, adj. nepostojan, nestalan.

Wank-en, v. n. dibati se, kolebati se, vožkati se, klimati se, teturati se; — n. dibanje, teturanje, klimanje; —end, adj. dibav, teturav, klimav.

Wann, adv. kad, kada.

Wanne, f. (Wurffsieb), vijača, rešeto; (ein Gefäß), kada, kaca.

Wannen, v. a. vijati.

Wannen, adv. von—, odkuda, odkud.

Wannen-hero, —her, f. Woher, Däher.

Wannenweher, m. pustolovica, pustolovka (ptica).

Wanſt

B 686

g-

Wäscher

Wanſt, m. burag, tèrbušina.

Wanz-e, f. stěnica, kimak, čimavica; —enbrut, f. leglo, gnjězdo od stě- nicah; —ig, adj. stěničav, pun či- mavicah.

Wapen, n. f. Wappen.

Wapnen, f. Waffnen.

Wappen, n. arma, gèrb, cimer; — ausleger, f. Wappenkundige; —bin- de, f. sveza od gèrba; —brief, m. gèrbovni list; —buch, n. (t.) gèr- bovnica; —decke, f. plašt od gèrba; —feld, n. polje (u gèrbu); —hal- ter, f. Schildhalter; — herold, m. telal gèrhovni; —könig, m. cimer- nik, gèrbovnik; —kunde, —kunst, f. heraldika, gèrboslovje; — fun- bige, m. gèrboznanac; —mantel, m. plašt od gèrba; —rock, m. haljina telalska; —schild, n. štit cimerni; —schildchen, n. štitak; —schneider, m. rězar gèrbovah; — verleihung, f. danje gèrba; —vetter, m. sugèr- bovnik.

Wappner, m. gèrbovnik.

Wardein, m. podkušalac novacah.

Wardiren, v. a. podkušati, podkusiti (novce).

Warlich, f. Wahrlich.

Warm, adj. vruć, topao; Einem den Kopf — machen, ugrijati komu glavu.

Wärme, f. vrućina; toplina; —mef- ser, n. termometar, toploměr.

Wärmen, v. a. grijati, topliti, vrućiti.

Wärme-stoff, m. toplotvor, topilo; — flasche, f. grionica.

Wärm-ofen, m. peć grijaća; —pfanne, f. žeravnica; — stein, m. kamen grijaći; — ung, f. grijanje, top- ljenje, vrućenje.

Warn-en, v. a. opomenuti, opomihja- ti; —ung, opomena, opominjanje; zur —ung anderer Jemanden stra-

fen, kazniti koga na priměr drugi- ma; —ungsschreiben, n. (t.) opome- nica; —ungstafel, f. (t.) opomi- njalo; — ungszeichen, n. (t.) opo- menik, znamenje od opomene.

Warte, f. kula; toranj, turan.

Warten, v. a. (auf einen, auf etwas), čekati; očekivati; izgledati koga; — v. a. (bedienen), einen Kranken —, nastojati, gledati, dvoriti, ču- vati, prigledati bolestnika; ein Kind —, něgovati; seines Amtes —, na- stojati, obavljati službu svoju; ein Pferd —, gledati, nastojati, gojiti konja; — n. čekanje, očekivanje, izgledanje.

Wärter, m. nastojnik, čuvar; (bei Kranken), bolničar; — in, f. na- stojnica, čuvarica; bolničarka.

Wart-geld, n. čuvarina; —stunde, f. sat čekanja; —thurm, f. Warte.

Wartung, f. nastojanje, čuvanje, prī- gledanje, něgovanje; briga, stara- nje, skèrb, něga.

Warum, adv. zašto, čemu.

Wärwolf, f. Währwolf.

Wart-e, f. (Wärzchen, n.) bradavka; bradavica; —enfraut, n. mač cèr- ljeni, zelje větarnje (trava); —ig, adj. pun bradavicah.

Was, pr. što; šta (etwas), štogód; něšto; — für ein, pr. kakov, ka- kav.

Wasch-bär, f. Schupp; — becken, n. umivaonica, ledjen; — bläuel, m. praćak.

Wäsche, f. pranje, perilo; (Weißzeug), rubje, pèrtenina.

Waschen, v. a. prati; miti; plakati; umivati; pomivati; — v. n. bèrb- ljati, blebetati.

Wäscher, m. periljac; (Schwäger), blebetalo, bèrbljalo; —el, f. pra- nje; perilo; (Geschwägt), bèrblanje,

Wascherz

-9 687

&-

Wasserjungfer

blebet; —in, f. perilja, pralja; — Iohn, m. platja za pranje.

Wasch-erz, n. prana ruda; praća ruda; —faß, n. kada, kaca, čabar; —frau, f. perilja, pralja; —gold, n. prano zlato.

Waschhaft, adj. fig. běrbljav, blebetav; —igfeit, f. fig. běrbljavost, blebetavost.

Wasch-handschuhe, pl. rukavice za pranje; —haus, n. perionica; —kessel, m. kotao (za pranje); —kurb, m. koš (za rubje); —lappen, m. opirnjača, kěrpa, kěrpina (za pranje); —lauge, f. lug, lugšia, lušia; —leine, f. konop (od sušila); —meister, m. periljac; —plaß, m. perilo; —trog, m. —wanne, f. korito za pranje; — wasser, n. voda za pranje; pomije; —weib, n. f. Waschfrau; —werk, n. praonica; —zettel, m. popis od perila.

Wasen, f. Rasen; Schindanger; —meister, m. derenčin, f. Abdecker.

Wasser, n. voda; zu —, po vodi; po moru; zu — und zu Land, po vodi i po kopnu; dasb — steigt, voda raste, diže se voda; zu — werden, razbiti se; pomesti se; Fasten bei — und Brod, post o hlěbu i vodi.

Wasser-ader, f. žica, žila od vode; —ampfer, m. vodeni kiseljak (trava); —artig, adj. vodovit; —ast, m. divja grana, divji ogranak, divja mladica; —had, n. hladno kupalo, hladna banja; (Taufe), kěrst, kěrštenje; —bau, m. sgrada vodena, (t.) vodosgrada; —baukunft, f. vodosgrada umětnost; —becken, n. kamenica, ledjen za vodu, vodonos; —behälter, m. čatěrnja, vodoshrana; (bei cimer Mühle), ustava; —beschreiber, m. hidrograf, vodopisac; —beschreibung, f. hidrografia, vodopisje; —

bett, n. korito (u vode); —hezug, m. uzimanje vode; —birn, f. vodena, meka kruška; —blase, f. měhur na vodi; měhur, bešika, bobuk; (bes stedenden Wassers), klobuk; —blau, adj. sinj; —blei, n. molibdena; —bleisäure, f. kiselina od molibdene; —brei, m. —muß, n. kaša s vodom; —bruch, m. vodena kila, prodor vodeni; — bunge, f. kres (trava); —damm, m. nasip, nasap proti vodi; —dampf, m. para od vode; —dicht, adj. kroza što voda nemože da probije, nepromočan; — cimer, m. vedro, sić, kóva, zaimač; —fall, m. slap, vodopad; —fang, m. čatěrnja, guštěrna; —farbe, f. vodena boja; —flasche, f. ploska, boca za vodu; —faß, n. čabar, kabao, vodeni sud; —fläche, f. lice, ravnina od vode; —fluth, f. potop; poplavica, poplava; —fracht, m. brodarina, broditha; —furchc, f. brazda izmedju dviuh njivah, jarak, vodotočina; trag na vodi; —galle, f. blato, mlako; (unvollkommener Regenbogen), nesvěršena duga; (am Auge), ječam, jarak; —gang, m. jarak, rov; —gefäß, n. vodeni sud; —geslügel, n. vodene ptice; —geift, m. duh vodeni; —geschwulst, f. otok vodeni; —gewächs, n. vodeno rastje; —glas, n. čaša za vodu; —gleich, f. Horizontal; —graben, m. jarak, rov; —guß, m. pljus, pljusak; —hälter, f. Wasserbehälter; —hart, adj. na polu suh; —holunder, m. vodena zova; —hose, f. truba (morska); —huhn, n. liska (ptica); —hund, m. vodeni pas.

Wässerig, adj. vodan; vodnjikast, vodnjikav; —keit, f. vodnost, vodnoća.

Wasser-jungfer, f. gospojica (zarěznik);

Wässern

→ 688

→

Wasservogel

—kanal, m. vodotočina; — kanne, f. kanta, ibrik; sić; —kasten, m. čatěrnja, guštěrna; —kessel, m. kotao, kotlić za vodu; —kitt, m. lem vodoprotivni; — kolbe, f. rogoz, rogoža (trava); —kopf, m. vodena glava (bolest); —kunde, —lehre, f. hidrologia, vodoslovje; —kunst, f. hidraulika; česma, fontana; —leistung, f. vodovod; kanal, kono; —linse, Meerlinse, f. vodena, blatna leća; —malerei, f. vodena malaria; —mangel, m. nedaća, nedostatak vode; —mann, m. (Sternbild und Himmelzeichen), vodenik; —maus, f. vodeni miš; —mauth, f. vodna mitica; —melone, f. lubenica; —messer, m. hidrometar, vodoměr; —mühle, f. vodenica, mlin vodeni, badnjara; (an einem Bache), rěkavica, potočara; — müller, m. vodeničar.

Wässern, v. u. der Mund wässert mir, rastu mi zazubice, miću mi se oskomine; — v. u. vodniti; močiti, kvasiti; zalévati; natapati; navodniti; nakvasiti, namočiti; zaléti; natopiti.

Wasser-nix, m. bog, duh vodeni; —nixre, f. boginja, božica vodena; —noth, f. (Mangel), nedostatak vode; (Ueberschwemmung), poplava; —nuß, f. vodeni orah; —nymphe, f. (ein Insect), gospojica; (in der Mythologie), najada, nereida; —perle, f. lažljiv bišer; —pfahl, m. vodeni kolac; —pfanne, f. tiganj za vodu; —pfeffer, m. vodeni biber, papar vodeni; —pflanze, f. rastje vodeno; —pflaume, f. vodna šljiva; —pocken, f. pl. vodene opice; —probe, f. proba, prova vodena; —pumpe, f. sisaljka vodena; —quelle, f. Quelle; —rad, n. vodeno

kolo; —ratte, f. pacov, štakor vodeni; —recht, n. pravo na vodu; —reich, n. carstvo vodeno; —reiß, f. Wasserauft; —rinne, f. žlěb; —röhre, f. cěv vodena; —schacht, m. vodna donja; —schaden, m. šteta od vode; —schab, m. obilnost, obilatost vode; —scheu, adj. vodobojazljiv, běsan; —scheu, f. vodobojazan, běsnoća, běs; —schlange, f. zmija vodena; hidra; —schnepe, f. šljuka vodena; —schwalbe, f. brěgunica; —spiegel, m. lice, pověršje, ravnina od vode; —sprije, f. stěrcaljka, f. Feuersprije; —stand, m. visina od vode; —ständer, m. čabar; —steuer, f. (im Bergw.), vodarina; —strahl, m. zraka, trak od vode; —strasse, f. put po vodi; —streif, m. gnjecavo, nepečeno město uhlěbu; —streifig, adj. gnjecav, gnjecovan, nepečen, nepropečen, mecav; —strom, f. Strom; —sucht, f. vodena bolest, vodnica; — süchtig, adj. vodničav, tko pati od bolesti vodene; —suppe, f. vodena juha, čorba vodena; —thier, n. živinče vodeno; —träger, m. vodonoša; —treten, n. gaženje vode; —treter, m. vodohod; —trinker, m. vodopija; —trog, m. korito, kopanja; —tropfen, m. kaplja vode; —uhr, f. vodena ura.

Wässerung, f. polěvanje, zalěvanje, natapanje, kvašenje, močenje.

Wasser-vogel, m. ptica vodena; —wage, f. livel; —wegerich, m. bokva, bokvica, paskvica vodena (trava); —weide, f. iva (děrvo); —weiße, f. svetjenje, posvetjenje vode; —werk, n. vode; vodotvor, vodotvrina; —wirbel, m. vir, věrtlog, kolovrat; —woge, f. val, talas, slap; —zeichen, n. vodno znamenje; —

Wate

689

B

Wechselwerte

—zoll, m. vodarina, vodna carina;
—zuber, m. čabar.

Wate, f. iztezavica (mrěža); zagažnja.

Waten, v. n. gaziti; pregaziti; zagažiti.

Watscheln, v. n. zibati se (u hodu).

Watt-e, f. vata; —iren, v. a. vatirati.

Wau, m. katanac (trava).

Webe, f. truba platna od 60 do 70
risih.

Weben, v. a. tkati; satkati; — v.
n. micati se; leben und —, micati
se; živěti; — n. tkanje.

Weber, m. tkalac; —erin, f. tkalica,
tkalja; —arbeit, f. tkalačko dělo;
—baum, m. vratilo; — blatt, n,
běrdo (tkalačko) žensko; —blatt-
macher, m. běrdar; —einschlag, m.
utak, poutka, potka; —ei, —kunst,
f. tkanje, tkalački zanat; —gestell,
n. stan; —kamm, m. běrdo žensko;
—schemmel m. podnožnik; —schiff,
n. — schüze, n. čun, čunak; —
schlichte, f. Schlichte; —spuhle, f.
cěv, kalem (tkalački); —stuhl, m.
stan, razboj, krosna; —tritte, pl.
podnožnici; — zettel, m. osnova,
osnutak.

Wechsel, m. (Veränderung), preinaka;
(Tausch), proměna, izměna; razmě-
na; měnjanje; (Wechselbrief), poli-
ca, měnica; einen — ausstellen,
měnicu izdati; der — der Nöhren,
sastaja, savez od cěvih; der — der
Jahreszeiten, proměna, měnjanje do-
bah od godišta.

Wechsel-, (in Zusam.) měnični; —ab-
schrift, f. prěpis měnice; —allonge,
f. měnična prodiljka; —arrest, m.
arest měnični; —aussteller, m. iz-
datelj, izdavalac měnice; —balg,
m. podmetnuto děte; děte od na-
ležaka rodjeno; nestašno děte, ne-
stašnik; —bank, f. banka měnična;

—brief, m. měnica; —buch, n. mě-
nična knjiga; —courš, m. měnični
hod; —credit, m. měnično věrivo;
—fähig, adj. sposoban za měnice,
imajué pravo izdati měnice; —fä-
higkeit, f. sposobnost za měnice;
—fieber, n. popustna groznica.

Wechsel-geld, n. měnični novei; —
gericht, n. měnični sud; —gesang,
m. izměnita pěsma, pěvanje izmě-
nito.

Wechsel-geschäft, n. —handel, m. měn-
ba, posao měnbeni, měnični posao;
—haus, n. měnarska kuća; —in-
haber, m. děržac měnice.

Wechseljahr, f. Stufenjahr.

Wechsel-mäkler, m. samsar (měnbeni);
—mäßig, adv. po měničnom načinu.

Wechseln, v. n. měnjati se; proměniti
se; — v. a. měnjati; proměniti;
razměniti; fig. Kugeln —, pucati
jedan u drugoga; Worte mit Je-
manden —, govoriti; pravdati se,
svadjati se; Briefe mit einem —,
dopisivati, pisati jedan drugomu;
(Wechsel treiben), měnjati; děržati
banku; in einer Arbeit —, měnjati
se, izměnice štogod raditi.

Wechselnd, adj. měnjajué; izměnit,
fig. nestalan, nepostojan, nejednak.

Wechsel-ordnung, f. měnični red; —
platz, m. měnbeno město; —protest,
m. měnični prosvěd; —rechnung,
f. měnbeni račun; —recht, n. mě-
nično pravo; —rechtlich, adv. po
měničnom pravu; —reim, m. izmě-
nita rima; —reiterei, f. zloporaba
měničnoga posla.

Wechselseitig, adj. zaměnit, uzajemni;
s jedne i s druge strane; —e Be-
ziehung, uzajemno odnošenje; —
keit, f. zaměnitost, uzajemnost.

Wechselwerte, adv. izměnice, na iz-
menice; zaměnito.

44

Wechſeltisch

690

B

Wegeſtroh

Wechſeltisch, m. stol bankierski.

Wechſelverkehr, m. (wechſelseitiger), u-
zajemni, zameniti promet; (mit Wech-
seln), měnični promet.

Wechſelwesen, n. (t.) měničanstvo.

Wechſelwirthschaft, f. redarno kućan-
stvo.

Wechſelzahlung, f. měnično plaćanje.

Wechſler, m. bankier, měnjalac, mě-
njač.

Weſt, Wecken. m. Wecke, f. rogalj
(věrsta od kruha).

Weck'en, v. a. buditi; probuditi; uz-
buditi; —er, m. hudilac; (an einer
Uhr), budilo.

Wedel, m. rep; —n, v. n. mahati.

Weder, c. ni, nit, niti; — Wasser
noch Wein, ni vode ni vina.

Weg, m. put; cesta, drum; staza;
fig. put, srědstvo, način; im —e
stehen, smetati kome; etwas zu —e
bringen, učiniti, izvěršiti što, na-
praviti; im kurzen —, u kratko;
im —e der Gesetzgebung, po zako
notvorstvu, putem, srědstvom za-
konotvorstva; im —e Rechtens, pu
tem pravde.

Weg, interj. ća; odtale, otole, dalje;
nastran; na dvor, na polje; —
da, otole, na stran; er ist —, o-
tišao je; propao je; sein Geld ist
—, odoše mu novci! schlechtweg,
prosto, kratko, na kratko, naški.

Weg-, (in Zusam.) od-, o-, s-, iz-, ne-

Wegarbeiten, v. a. dělajuć snimiti,
skinuti, izvaditi, ukloniti, maknuti,
odlomiti; — v. n. bez prestanka
raditi.

Wegähen, v. u. snimiti, skinuti, iz-
vaditi jědkom vodom.

Wegbegeben, sich, v. r. otići, udaljiti
se; uztegnuti se.

Wegbeifen, v. a. odgrizti, odgriznuti.

Wegbeizen, v. a. snimiti, skinuti, iz-

vaditi, (kakovom žestokom, jědkom
stvari).

Wegblasen, v. a. odpuhnuti, odduhnu-
ti, izpuhnuti, izduhnuti; izpuhati,
izduvati.

Wegbleiben, v. n. nedoći; izostati, iz-
ostanuti.

Wegbrechen, v. u. odbiti, odlomiti,
odkinuti; izrigati, izbljuvati.

Wegbrennen, v. a. izžeći; požgati, po-
žeći; — v. n. izgorěti, pogorěti.

Wegbringen, v. a. odněti; izvaditi;
maknuti; ukloniti; odvesti.

Wegbürsten, v. u. izkefati, okefati.

Wegcapern, v. a. oteti, otimati, uzeti,
osvojiti.

Wegborn, Stechdorn, m. pasjakovina.

Wegdrängen, v. u. odtisnuti, odrinuti.

Wegdürfen, v. n. sm't otići.

Wege-amt, n. drumarstvo; —auffeher,
m. nastojnik putovah (drumovah);
—bereiter, m. drumar; —breit, f.
Wegerich; —geld, n. putovina, dru-
marina.

Wegeilen, v. n. otići, hitro otići, od-
bžati, žuriti se dalje.

Wege-lagerer, m. pustaija, razbojnik;
—mauth, f. drumovna mitnica;
(Gebühr), drumovina; —mauth-
schranken, pl. pranjga, štranjga,
prěčnica drumovne mitnice; —
messer, m. odometar, putoměr.

Wegen, prop. za; radi, zaradi, pora-
di, cěća, zbog.

Wegerich, m. hokva, bokvica, paskvi-
ca (trava).

Wege-recht, n. drumovno pravo; —
säule, f. putni stup, drumokaz; —
scheide, f. razputje, razputica; —
schnecke, f. puž, spuž.

Wegessen, v. a. pojěsti.

Wege-stroh, n. mlěkosěda (trava); —
tritt, m. slak, krupnik, podvornica
(trava); —warte, f. žućanica, radić,

Wegsehnen

693

Weß

Wegsehnen, sich, v. r. žuděti, težiti,
želět otići.

Wegsenden, v. a. poslati, odaslati,
odpraviti.

Wegseßen, v. a. metnuti, věrći, sta-
viti na stran; ostaviti; pustiti;
ein Kind —, izložiti, izmetnuti
děte; über einen Graben —, sko-
čit preko jame; sich—, v. r. (über
etwas), nehajati, nemariti za što.

Wegsein, v. n. nebit prisutan; bit o-
tišao; bit prošao; bit propao; —
über etwas, nehajati, nemariti za
što.

Wegstingen, v. a. odpěvati; vom Blatte
—, na pěrvi mab, s města pěvati
štogod.

Wegsollen, f. Wegmüssen.

Wegspeien, v. u. izbljuvati, izrigati;
izpljuvati.

Wegsprengen, v. a. odcěpiti; činit da
skoči štogod, — v. n. odtěrčati, od-
skočiti; odskakati, odběžati u
skok.

Wegspringen, v. n. skočiti, odskočiti,
odskakati; uteći.

Wegspühlen, v. a. odněti; oprati;
pomiti; izplakati.

Wegsehnen, v. a. izbosti.

Wegstehlen, v. a. ukrasti; sich —, v.
r. ukrasti se odkud, odtići izpod
žita.

Wegstellen, v. a. metnuti, staviti,
věrći na stran.

Wegsterben, v. n. umrěti, pomrěti,
poumirati.

Wegstipizen, f. Wegstehlen.

Wegstoßen, v. a. odbiti; odrinuti;
odtisnuti. [obrisati.

Wegstreichen, v. a. izbrisati, otěrti,

Wegthun, v. a. skinuti, snimiti;
maknuti, ukloniti; odpustiti, od-
praviti; dat od sebe; ostaviti,
pustiti.

Wegtraben, v. n. odkasati.

Wegtragen, v. a. odněti.

Wegtreiben, v. a. odtěrati, protěrati,
iztěrati, odagnati.

Wegtreten, v. n. odstupiti; — v. a.
pogaziti, razgaziti, sgaziti.

Wegtrinken, v. a. popiti.

Wegverlangen, v. n. žuděti, želět o-
tići.

Wegwälzen, v. u. odvaliti; odva-
ljati.

Wegwandern, v. n. otići, odpraviti
se, odputiti se.

Wegwaschen, v. u. oprati, izprati;
pomiti, umiti.

Wegwehen, v. a. odduvati, sduvati,
izduvati, odpuhati, spuhati, izpu-
hati.

Wegweisen, v. a. odpraviti; uputiti,
uputjivati; —er, m. kalauz, vo-
dja, provodič; —erin, f. kalauzka,
vodja, provodica.

Wegwenden, v. ü. odvratiti, odvěr-
nuti.

Wegwerfen, v. a. baciti, zabaciti, po-
metnuti; sich —, v. r. potisnuti
se, pometnuti se, poniziti se.

Wegwischen, v. a. otěrti, obrisati,
izbrisati; fig. über etwas —, o-
maknuti se, skočiti, preći preko
čega.

Wegwollen, v. n. htět otići.

Wegwünschen, v. a. želěti, žudět da
tko otidje, da što prodje, da čega
neima.

Wegzaubern, v. a. odčarati; izčarati,
odbajati.

Wegziehen, v. a. odvući; — v. u.
seliti se, odseliti se; otići.

Wegzug, m. polazak, odlazak; od-
seljenje.

Wegzwicken, v. a. odštipnuti.

Weß, Weße, interj. jaoh, vajme. vaj,
lele; — adv. — thun, holěti;

Weich

3 695

S

Weihrauch

stück, n. ženturina, ženetina, ženskara; —vork, f. Weibstleute.

Weich, adj. mek; mekan.

Weichbild, n. okružje, okolica (grada kakova).

Weiche, f. mekoća, mekanost; die Weichen, pl. slabine.

Weichen, v. n. ukloniti se; uzmaknuti; ustupiti; uklanjati se; uzmicati; ustupati; — von einem, běžat od koga, běžati pred kim.

Weichen, v. a. močiti, kvasiti; — v. n. meknuti, mecati; omeknuti.

Weich-sleisch, n. babušina; —gesotten, adj. mek, meko, na meko skuhan; —heit, f. mekota, mekoća; —herzig, adj. milosèrdan, meka, milostiva sèrca; milostiv; smiljen; —herzigkeit, f. milosèrdnost, meko, milostivo, smiljeno sèrce, mekota sèrca; —hufig, adj. meka, mekana kopita.

Weichlich, adj. mekan; slab; mekoputan; —keit, f. mekota, mekoputnost.

Weichling, m. mekoputnik; mekoputnica.

Weich-muthig, f. Weichherzig; —mäulig, adj. mekoust.

Weichsel, —kirsche, f. višnja (plod); —kirschbaum, m. višnja (dèrvo); —wein, m. višnjevik; —zopf, m. koltun.

Weide, f. Weidenbaum, m. vèrba.

Weide, f. paša; fig. veselje, radost.

Weiden, v. a. pasti; — v. n. pasti, pasti se.

Weiden, adj. vèrbov.

Weiden-baum, m. f. Weide; —band, u. vèrbov vez, gužva; —blatt, n. vèrbov list; —busch, m. vèrbak; —gerte, f. šiba, prut vèrbov; — ruthe, f. šiba, prut vèrbov.

Weide-platz, m. paša; luka; pašinac;

—recht, n. pravo na pašu; —reich, adj. obilan pašom; —zins, m. daća za pašu.

Weid-geschrei, n. vika, krika lovačka; —knecht, m. lovački sluga.

Weidlich, adj. vèrli, jak, snažan; dobar; živ; — adv. vèrlo; dobro; živo; jako.

Weidmann, m. lovac; —schaft, f. lov; lovačtvo.

Weidmännisch, adj. lovački.

Weid-messer, n. nož lovački; —sack, m. f. Weidtasche; —spruch, m. rěč, poslovica lovačka; —tasche, f. torba lovačka, risnica; —werk, n. lovačtvo; lov.

Weiß-e, f. motovilo; —en, v. u. motati.

Weiger-n, v. a. (einem etwas), kratiti, nedati, braniti, zabranjivati i sich —, v. r. kratiti se, nedat; se; nehtěti; —ung, f. kratjenje; uzkratjenje, nehtenje; —ungsfall, m. (im —e), ako bi se tko kratio.

Weihbischof, m. posvetjen biskup.

Weihe, m. piljuh, kanja (ptica).

Weihe, Weihung, f. posveta, posvetjenje, redjenje; sveti red; die Weihen, sveti redovi; die — erteilen, rediti koga.

Weihen, v. u. svetiti; posvetiti; rediti koga.

Weiher, m. ribnjak.

Weihkeisel, m. kotlić, kropionica.

Weihnachten, f. Weihnachtsfest, u. božić, narodjenje Isusovo.

Weihnachtsabend, m. badnjak, badnji dan; —feiertag, m. blagdan božićni; —geschenk, n. dar božićni; —zeit, f. božić.

Weihrauch, m. tamjan; —büchse, f. tamjanica; —faß, n. kadilo, kadionica, kadionik; —körnchen, n. zěrno tamjana.

Weihung

696

Weinmaß

Weihung, f. Weiße, f.

Weih-wasser, n. sveta, blagoslovljena voda; —medel, —sprengel, m. kropilo, kropionik, škropionik.

Weil, conj. jer, jerbo, bo, buduć da, zaštobo; pokli.

Weiland, adj. indecl. pokojni; něgdašnji, bivši; — adv. něgda, prie.

Weilchen, n. čas; časak.

Weile, f. vrěme, čas; lazno, tenan; alle —, svigdar, svagda, uvěk, svaki čas; lange —, čama, dug čas.

Weisen, f. Verweisen.

Weiler, m. seoce.

Wein, m. vino; těrsje.

Weinart, f. sela, věrsta od vina; —ig, adj. vinast, vinu spodoban, priličan.

Wein-bau, m. težanje vina, težanje vinogradah; —bauer, f. Winzer; —heere, f. jagoda vinova; —berg, m. vinograd, těrsje; —bergamt, n. vinogradski ured; —blatt, n. vinov list, list vinuke; —blüthe, f. cvět vinov; —bohrer, m. svěrdlič; —brühe, f. umaka vinska; —butte, f. brenta, čabar, putunja; —drosfel, f. běli drozd (ptica); —dunst, m. para vinska.

Weinen, v. a. & n. plakati, cvilěti; — n. plač, cvil; plakanje, cviljenje.

Weinerlich, adj. plačan, plačljiv; mir ist so —, plakao bi, težko mi je na sèrcu.

Wein-ernte, f. Weinlese; —effig, m. ocat vinski, vinsko sirée; —fächser, f. Fächser; —farbe, f. vinova boja; —farbig, adj. vinov, vinove boje; —faß, n. bačva, lagav, bure vinsko, za vino, bačva, bure vina; —flasche, f. ploska, flaša vinska; —flecken, m. skvěrna,

měrlja, kapljotina od vina; —garten, m. vinograd, těrsje; —gärtner, m. vinogradnik, f. Winzer; —gebirge, n. vinogradi, vinove gore; —geist, m. spirit od vina, duh vinski; —gelag, n. pijanka; —geländer, n, brajda, baras; —geruch, m. miris od vina; —geschmack, m. smaš, sok, tek od vina; —glas, n. vinska čaša, kupica; —gott, m. Vinko Lozić, bog od vina; —grün, adj. ostružvan, opojen vinom; —hake, —haue, f. motika; —haft, adj. vinovit; —handel, m. těrgovina s vinom, vinarstvo; —händler, m. těrgovac od vina, vinar, tko těrguje s vinnom; —haus, n. kèrčma, (t.) vernarnica, vinara; —heber, m. teglica, nategača; —hefen, pl. talog, mut od vina; —hülse, f. kožica od groždja; —hüter, m. putar; —jahr, n. godina rodna vinnom; —kanne, f. kanta vinska; —keller, m. pivnica, konoba, pozdrum; —keller, f. Kelter; —kenner, m. znalac, poznalac vina; —kern, m. paćac, pěčka, koštica vinnova; —kranz, m. kita, věnac, cimer od kèrčme; —krug, m věrč, bukara vinska; —kuse, f. kada, kaca vinska; —küser, m. konobar; —kägel, n. barilac vinski; —lager, n. podlozi, trupice; providjenje vina; —land, n. zemlja vinorodna, zemlja, gdě raste vino; —latte, f. ostilj, letva; —laub, n. vinuka, listje vinovo; —laube, f. brajda, baras veliki; —lese, f. berba, těrgatba, jematva, branje, bratva; —leser, m. berač, těrgač, jemač; —leserin, f. beračica, těrgačica, jemačica; —markt, m. těrg, vašar, pazar vinski; —maß,

Weinmeffer

→ 697 →

Weißen

n. měra vinska; —messer, n. ko-
sěr, kosěric; —monat, m. okto-
bar, listopad; —moſt, m. must,
mast, šira, kljuk; —mücke, f. mu-
šica vinska; —muß, n. varen
must; —mutter, f. f. Weinheſen;
—pfaßt, m. kolac; —presse, f. Kel-
ter; —ranke, f. loza, rozga; —
raupe, f. zavijač (zarčznik); —
raußch, m. mamura, pijanstvo od
vina; —rebe, f. loza, rozga; —
reich, adj. obilan, bogat vinom;
—reis, n. droždje; —roth, adj.
cěrljen kao vino; —säuervlich, adj.
kiseo kao vino; —säufer, m. vi-
nopija; —ſaure, f. kislina, kiseli-
na vinska; —ſchank, m. kèrčma,
točenje, prodaja vina; —ſchenk,
kèrěmar; —ſchenke, f. kèrčma; —
ſchenkin, f. kèrěmarica; —ſchlauch,
m. měšina vinska; —ſetling, f.
Fächser; —ſtein, m. birsa, strěš;
—ſteinartig, adj. birsast, strěšan;
— ſteinrahm, m. čista, očištena
birsa; —ſteinfalz, n. sol od birse;
—ſteuer, d. danak, daća od vina;
—ſtoß, m. těrs, čokot, panj; —
ſuppe, f. vinska čorba, juha vin-
ska; — träber, — treſter, pl.
kom, drope; —traube, f. grozd;
—n, pl. groždje; —traubenkamm,
f. Traubenkamm; —trinker, m. vi
nopija; —verfälscher, m. kvarilac
vina; —verfälschung, f. kvarenje
vina; —viſtrer, m. méridac vina;
—vorrath, m. providjenje vina,
gotovo vino; —wachs, n. lětina
od vina; —wetter, n. vrěme u-
godno vinu; —zehent, m. dese-
tak, desetina od vina; —zeichen,
n. f. Weinkranz; —zoll, m. cari-
na, namet na vino; —zuber, m.
čabar vinski; —zwang, m. name-
tanje vina.

Weiß, adv. einem etwas — machen,
lagati, slagati što komu.

Weißartikel, m. dokazni članak.

Weise, f. nacin; melodia, aria, napěv

Weise, adj. mudar, premudar; — m. mudarac, mudrac.

Weißel, m. matica (u pělah).

Weisen, v. a. kazati, pokazati, ka-
zivati; an einen —, naputiti, upu-
titi k komu; fig. sich — laffen,
slušati, poslušati, posluhnuti; von
sich —, odpraviti.

Weiser, m. skazaljka.

Weiser, f. Weißel.

Weißheit, f. mudrost, premudrost;
—ßahn, m. zub od mudrosti.

Weißlich, adj. mudar, premudar, pa-
metan; — adv. mudro, pametno.

Weiß, adj. bio; (rein), čist, bio;
sich — brennen wollen, prati se,
pravdati se, oprati se, opravda-
ti se.

Weiß, n. Weiße, f. běloća, bělina;
(Färbestoff), bělilo.

Weißag-en, v. u. prorokovati, pro-
reći, proricati; —er, m. prorok;
—erin, f. proročica; —ung, f.
proročanstvo; prorokovanje, pro-
ricanje.

Weiß-bäcker, m. somunar, kolačnik;
—backig, adj. bělolik; —bier, n.
bělo pivo; —blech, n. lim běli,
běla lama; —brod, n. somun, bio
kruh, bio hlěbac.

Weißbuch-e, (Weißbüche), f. grab,
grabar (děrvo); —en, adj. gra-
bov; —enholz, n. grabovina; —
enwald, m. grabik.

Weißdorn, m. glog běli (děrvo).

Weiße, f. f. Weiß.

Weise, n. bělo; (im Ei), bělanjak,
bělmo.

Weißen, v. a. běliti, krečiti; oběliti,
poběliti, okrečiti.

Weißfisch

698

B

Welt

Weiß-fisch, m. běla kesega (riba); —fleßig, adj. bělokèrp; —füßig, adj. bělonog.

Weißgar, adj. (von Häuten), strojen, ostrojen na lutak.

Weißgärber, m. irhar, strojbar od lutka; —ei, f. strojbaria, strojbarstvo od lutka, irharia, irhartstvo.

Weiß-gelb, adj. běložut; —grau, adj. prosěd; —haarig, adj. bělokos; sědokos; —kohl, m. f. Weißkraut; —kram, m. těrgovina, dućan od platna; —kraut, n. kupus běli.

Weißlich, adj. bělkast, běličast, bělušast.

Weißpappel, f. běla topola (děrvo).

Weißkleden, n. světlanje, čištenje srebra.

Weißtanne, f. běla jela (děrvo).

Weißzeug, n. rubje, pěrtenina, pěrtište, platnenina.

Weisung, f. uputjenje, naputjenje, naputak, zapověst; nauka, opomena, ukor.

Weit, adj. (entfernt), dalnji; dalek; (als Kleider ic.), širok; prostran; alvatan, oplovit; (geräumig), prostran; širok; velik; bei —em, mnogo, vele, puno; bei —em nicht, nipošto, nimalo, ni iz daleka; von —em, iz daleka; die Sache steht noch im —en Felde, stvar je još jako daleko.

Weit, adv. daleko; široko; mnogo, vele, puno.

Weite, f. prostranost; prostor; širina; duljina; daljina; alvatnost, oplovitost.

Weiten, sich, v. r. širiti se, prostraniti se.

Weiter, comp. dalji; širi; prostranii; alvatnii, oplovitii; — adv. dalje; više; ohne —es, bez odla-

ganja; bis auf —e Weisung, do druge zapověsti.

Weiterung, f. (im gerichtlichen Style), slědstvo, poslědak, poslědica.

Weiterverbreitung, f. razširenje.

Weitläufig, adj. prostran; širok; obilan; obširan; raztegnjen, protegnjen; ein —er Verwandter, dalnji rodjak, rodjak iz daleka; —e Schreibart, obširan, raztegnjen, dugačak stio; —keit, f. prostranost; širina; obilnost; obširnost; duljina, dužina (stila, itd.).

Weitschichtig, f. Weitläufig.

Weitschweißig, adj. obširan, raztegnjen, dugačak (stil); —keit, f. obširnost, dužina, duljina.

Weitschichtig, adj. dalekovid; —e, m. dalekovid; — f. dalekovida; —keit, f. dalekovidost.

Weizen, m. pšenica; —acker, m. —selb, n. pšeničište, pšenično polje; —bier, n. pivo od pšenice; —brod, n. pšenični kruh, pšeničan hlěb; —graupe, f. krupa pšenična; —kleie, f. mekinje, posije pšenične; —korn, n. zěrno pšenično; —mehl, n. můka pšenična, brašno pšenično; —spreu, f. plěva pšenična.

Welcher, Welche, Welches, pr. koi; tko; welch' ein Mann! kakav čověk! welche aßen, welche tranken, tko je pio, tko jio, někoji su pili, někoji jěli; hier sind Birnen, nehmnen Sie welche, eto vam krušakah, uzmite koja.

Welcher-gestalt, adv. kako; kakovim, kojim načinom; —lei, pr. kakav; koi.

Welt, adj. uveo, uvehnuo, povehnuo; —en, v. n. vehnuti, uvehnuti; povehnuti; —heit, f. uvelost, uvehnutje.

Wellbaum

699

8

Wenden

Wellebaum, m. (Welle, f.), stabar (od kretalje kakove); (am Weberstuhl), vratilo.

Welle, f. val, talas, slap; (von Reißholz), snop, naramak.

Wellen, v. a. činit da uzavri, variti, uzvariti; svariti (gvoždje).

Wellensförmig, adj. valovit, valovan; —e Bewegung, valjavica.

Wellern, v. a. graditi, zidati slamom i blatom, lěpiti.

Wellerwand, f. Lehmwand.

Wels, m. som (riba).

Welsch, f. Wälsch.

Welt, f. svět; ljudi, čeljad; — haben, čověk od světa biti, znati na čine; —achse, f. stožer, os, osovina od světa; — all, n. vas svět, vas saj svět, svět; —alter, n. věk světa; —bau, m. gradja od světa; —begebenheit, f. dogadjaj od světa; —beherrscher, m. gospodar od světa; —bekannt, adj. poznat svemu světu, prepoznat; —berühmt, adj. slavan po svem světu, preslavan; —beschreiber, m. světopisac; —beschreibung, f. světopis; — brauch, m. navada, običaj světa; —bürger, m. gradjanin od světa; —gebäude, n. sgrada, sagrada od světa; —gegend, f. strana světa; —geistliche, m. světovni duhovnik, světski sveštenik; — gericht, n. strašni sud, sudnji dan; —geschichte, f. historia, dogodovština od světa; allgemeine —, obćinska historia; —getümmel, n. buka od světa; —gürtel, m. zoná, pojas podnebeski; — händel, pl. poslovi od světa, poslovi světski; —karte, f. karta, krajobraz od světa; —keuntniß, f. poznanje světa; —kind, n. —mensch, m. světski, světovni čověk, světovnik, světovnjak; —klug, adj. věšt světu,

hitrouman; — klugheit, f. znanje, poznanje světa, razum, mudrina; —körper, m. tělo nebesko; — kreis, m. krug zemaljski; krug, okrug světa; —kugel, m. obla od světa; obla zemaljska; —kunde, f. světov slovje; f. Weltkenntniß; —kundig, adj. věšt světu, tko pozna sva dělovanja světovna; f. Weltbekannt; —lauf, m. tečaj od světa; —leute, pl. světovni ljudi; ljudi od světa.

Weltlich, adj. světovan, světski; zemaljski; —keit, f. světovnost.

Weltluß, f. veselje světsko, razkoša, naslada světovna; —mann, m. politik; čověk od světa; světovni čověk, světovnjak; —meer, n. puccina, široko more; — mensch, f. Weltkind; —priester, f. Weltgeistlicher; — finn, m. pamet světska, světovne misli; —strich, m. klima, podnebje; —system, f. Weltgebäude; —theil, m. strana světa; —weise, m. filosof, mudarac, mudrac; —weißheit, f. filosofia, mudrost.

Wem ? pr. komu ?

Wen ? pr. koga ?

Wendehals, m. věrtoglavka, krivovratac (ptica).

Wende-kreis, —zirkel, m. tropik, povratni krug.

Wendel-treppe, f. uvita stuba, stuba na zavoje, skalini na puž, na šarap; —baum, m. stožer (od větrenače).

Wenden, v. a. obratiti, oběrnuti, okrenuti; svěrnuti, obraćati, okretati; svraćati; prevěrnuti; prevraćati; sich — an einen, obratiti se na koga (n. p. molbom); das Korn —, prevěrnuti žito lopatom; einen Acker —, preorati njivu; ein Kleib —, prevěrnuti haljinu; den Rücken —, okrenuti, oběrnuti ledja; Zeit, Geld

Wenestock

700

Werkleute

worauf —, trošiti, harčiti, tratiti,
uporaviti vrême il novce na što;
Gott wende es zum Besten! bože daj,
da dobro bude, da bog da da do-
bro izidje; der Wind hat sich ge-
wendet, proměnio se větar.

Wenestock, m. děrvce za prevraćat
rukavice.

Wendung, f. übernutze; obraćanje;
okret. obrata, okretanje; zavoj;
proměna, preinaka; einer Sache eine
— geben, übernutzt stvar na dobro.

Wenig, adj. & adv. malo; —e, u. malo; —er, adj. & adv. manje; —keit, f. malina, malenkost, malo-ća; —ste, adj. najmanje; —stens, adv. bar, barem, zanajmanje.

Wenn, adv. ako; kada, da; — auch,
—gleich, —schen, c. premda, ako-
prem, prem ako. zasve da, bud;
—nur, c. samo ako.

Wenzel, m. (in der Karte), dolnjak,
dečko.

Wer, pr. tko; koi.

Werbe-geld, n. kapara vojnička; —
haus, n. kuća od zapisivanja voj-
nikah; —kreß, m. kotar od zapi-
sivanja vojnika; —lisfe, f. lista od
zapisivanja vojnikah.

Werben, v. n. (um etwas), tražiti, is-
kati, prositi štogod; — v. a. (ver-
lochen zu etwas), mamiti, vabiti na
što, u što; (Truppen), kupiti, po-
pisivati, pisati (vojnike); — n.
traženje, iskauj, prošenje; pro-
sitba; vabljenje, kupljenje, zapisi-
vanje (vojnikah).

Werbe-vollziffer, m. kupivojni častnik;
—plaß, m. (t.) kupilíšte.

Werber, m. kupilac, kupivojska; va-
bilac.

Werburg, f. f. Werben, n.

Werden, v. n. biti, postati, postanu-
ti; bivati, postajati.

Werder, m. luka, palučak.

Werfen, c. a. & n. baciti, bazati,
hititi, bitati; Junge —, kotiti, o-
kotiti, kotiti se, okotiti se; teliti
se, oteliti se; ždrěbiti se, oždrě-
biti se; oprasiti se; sich —, v. r.
baciti se, hititi se; (sich krumm
ziehen), kriviti se, skriviti se; sich
vor Jemanden auf die Kniee —, ba-
citi se na kolěna, kleknuti, poklek-
nuti pred kim.

Werft, n. škar, skver, kantir.

Werft, n. Werste, f. (im Weben),
osnova, osnutak.

Werg, Werk, m. kučina, zgriba, štupa.

Werk, m. dělo, tvorina; posao; die
Hand ans — legen, latiti se, uhva-
titi se, primiti se posla, počěti
kakvu tvorinu; (Berg—), taonica.

Werk-bank, j. Werktisch, — biene, f.
radena pčela; — bret, n. stolac,
daska za radnju; —eltag, f. Werk-
tag.

Werk-führer, m. upravielj tvorinare
(dělaonice), dělovodja; —holz, f.
Bauholz.

Werken, adj. od kučine, od zgribe,
od štupe.

Werk-leute, pl. težaci; poslenici, ra-
botnici; —meister, m. nastojnik za-
nata il tvorinare kakove, tvorinar,
dělotvornik; —messer, m. nož; —
ofen, m. (Glas—), staklana, sta-
klarnica; (Eisen—), gvozdara, gvoz-
darnica; — probe, f. ogled děla;
—sbesitzer, m. posědnik tvorinare
(rudnika); —schuh, m. stopa, noga
(měra); —statt, —stätte, f. dělao-
nica, tvorinara; —stein, m. f. Werk-
stück; —stellig, adj. — machen, sta-
vit u dělo; opraviti, svěršiti, na-
činiti, ověršiti, učiniti; —stück, n.
kljesan, okljesan kamen; —stube,
f. dělaonica; — tag, m. poslen.

Wermuth

701

B

Wetter

radni dan; svaki dan, svakdanji
dan, dělatnik; —thätig, adj. tezga,
stol od radnje; —zeug, n. orudje,
alat; srědstvo.

Wermuth, m. pelěn (trava); —wein,
m. pelěnaš, pelěnkovac (vino).

Werste, f. věrsta (milja ruska).

Werth, m. cěna, vrědnost; dostojnost.

Werth, adj. vrědan; dostojan; drag;
— achten, — halten, — schägen,
poštovati, štovati, štimati, cěniti
koga il štogod; — sein, vrěditi;
nichts — sein, nevaljat ništa; es
ist nicht der Mühle —, nije vrědno,
ne vrědi da...

Werth-anſchlag, m. procěna; — he-
messung, f. izměra vrědnosti; —
empfang, m. primanje vrědnosti;
—erhebung, f. pronadjenje vrěd-
nosti; —geschägt, adj. drag, po-
štovan, ljubljen; —los, adj. bez
svake cěne; —papiere, pl. n. ar-
tije od vrědnosti; — schäzung, f.
poštovanje, štovanje; cěnjenje, cě-
na; procěna; —verminderung, f.
omala, omaljenje vrědnosti; —
zeichen, n. f. Werthpapiere.

Wesen, n. (ein Wesen), bitje; (We-
senheit), bitnost; (Sache), stvar;
(Zustand), stalež, stanje, bitje;
(Maturell), narav, čud; volja; (Be-
tragen), način, načini; das höchste
—, višnje bitje beztělesno, netě-
lesno; das gemeinc —, poslovi ob-
ćinski; obće dobro; artiges, gezwun-
genes, grobes —, načini uljudni,
prisiljeni, grubi; das bōſe —, ve-
lika bolest, padavica; viel —s
machen, činiti buku, viku, bučiti
preveć o čem; preveć točan, du-
ševan u čem biti.

Wesen-heit, f. bitnost, sućnost; —
los, adj. tašt, prazan; lud; —klich,
adj. bitan, sućan; prav; prav;

istinit; das —tliche einer Sache,
bitnost stvari koje.

Wespe, f. os, osa, osinac; —nneſt,
n. osinjak.

Wessen, Weß, pr. čiji, čigov.

Weß-halb, —wegen, adv. zašto, rad
čega, porad čega, čega radi.

Weſt, m. zapad, zahod; zapadnjak,
větar zapadnji.

Weste, f. Westchen, n. pèrsluk, je-
čerma.

Westen, m. zapad, zahod.

Westerhemd, m. kěrštena košulja.

Weſt-lich, adj. zapadan, zapadnji; —
adv. na zapad. prema zapadu, k
zapadu; —wärts, adv. na zapad,
k zapadu, prema zapadu; —wind,
m. zapadnjak, větar zapadnji.

Wette, f. obklada, oklada; es geht
um die —, ide za okladu; cine —
ingehen, okladiti se.

Wetteiser, m. natěcanje; —er, m. na-
těcalac; —n, v. n. natěcati se.

Wetten, v. u. & n. obkladiti; kladi-
ti se.

Wetter, m. kladilac; obkladnik.

Wetter, n. vrěme; (Ungewitter), ne-
vrěme, zla godina, nepogoda, o-
luja; grom; gèrmljavina; —ableiter,
f. Blizableiter; — heobachter, m.
motritelj, motrilac vrěmena; —
heobachtung, f. motrenje vrěmena,
opazka pogodoslovna; —bach, n.
štrim; krov; —fahne, f. větěrnica;
—glas, n. barometar; termometar;
—hahn, m. (—fahne, f.) pětao, o-
roz, kokot (na krovu); fig větre-
njak; —kluſt, f. pukotina u děrvu
(od zla vrěmena); — launig, adj.
zlovoljan, zle volje, neveseo; pro-
měnjiv kao vrěme; —leuchten, w.
i. munja sěvati; — leuchten, n.
munja světlica; —männchen, n. a-
nemoskop, větarnica.

Wettern

702

B

part

Wettern, v. i. gèrměti; — v. n. lar-
mati, bučiti, štropotati.

Wetter-prophet, m. prorok vrěmena;
—prophezeiung, f. proročanstvo,
prorokovanje vrěmena; —regen,
m. škropac, dažd, kiša s větrom;
—schaden, m. šteta od zla vrěme-
na; —schadenversicherung, f. osigu-
ranje pred štetom od zla vrěmena;
schide, f. razputica od oblakah ne-
pogodnih; — schlag, m. grom;
grad, tuča; — strahl, m. grom,
strěla; —veränderung, f. proměna
vrěmena; —vogel, m. vrěmenjača
(ptica); —wendisch, adj. nestalan,
nepostojan, proměnjiv kao vrěme,
—wolke, f. nepogodan oblak.

Wett-geld, n. okladnina; —kampf, f
Wettstreit; — lauf, m. natěcanje,
utěrkivanje; —lauspreis, m. obdu-
lja; —rennen, n. utěrkivanje; —
streit, m. natěcanje; prepiranje,
prepor; —vertrag, m. okladna po-
godba.

Weß-en, v. a. brusiti, oštriti; točiti;
en, n. brušenje, oštrenje; toče-
nje; —stahl, m. gladilica, gladilo ;
—stein, m. brus; tocilj, točilo.

Whist, —spiel, n. hvist igra.

Wichs-e, f. mast; vosak; —en, v. a.
voštiti; ovoštiti; mazati, mastiti;
namazati, omastiti; die Schuhe —,
čistiti, světlati obuću.

Wichslappen, m. kèrpa za voštenje.

Wicht, m. ugursuz, orjatin; armer
—, siromah, ubog djavao.

Wichtig, adj. (vollwichtig), pune, pod-
pune měre; (von Bedeutung), va-
žan, znatan, znamenit; —keit, f.
puna, podpuna měra; fig. važnost,
znatnost, znamenitost, utištenje.

Wicke, f. grahor.

Wikel, m. svitak; (Haarwickel), uvo-
jak; —band, n. povoj; —frau, f.

povijača, povijalica; — kind, n.
děte u povoju; povijeno děte; —n,
v. a. motati; smotati; zamotati;
viti; uviti; zaviti; ein Kind —,
poviti, povijati děte; — zeug, n.
povoji, pelenice.

Wickfutter, n. grahor.

Wider, m. ovan.

Wider, prp. prot, proti, proć, suprot,
suproti, suproć, protiva, suprotiva;
— alle Erwartungen, nenadano.

Wider-belfern, —bellen, v. n. odgo-
varati, prigovarati, protiviti se,
suprotiviti se.

Widerchrift, m. antikèrst.

Widerdruck, m. odpor; (bei den Buch-
druckern), štampa druge stranke
Ista.

Widerfahren, v. n. pripetiti se, do-
goditi se; — lassen, učiniti; dě-
lati, činiti.

Widergelten, f. Vergelten.

Widerhaken, m. kuka, pero.

Widerhalt, m. protivnost, protiva,
suprotiva, odpor; podpor; — en,
v. n. opirati se, protiviti se; pod-
pirati, podupirati.

Widerklage, f. uztužba; f. Gegenklage.

Widerlage, f. podboj; (Gegenvermächt-
niß), suprotni zapis; (Gegenaus-
steuer), uzmiraz.

Widerleg-bar, adj. opověrživ; —en;
v. a. opověći, opověrgnuti; opo-
metati; —ung, f. opověrgnutje,
opověrgavanje, opometanje.

Widerlich, adj. dosadan, nepriličan;
neugodan, neprijatan, — keit, f.
dosada; dosadnost.

Widern, v. n. dosaditi; dosadjivati;
gaditi se.

Widernatürlich, adj. protunaravan; —
keit, f. protunaravnost.

Widerpart, m. protivnik; protivna,
odporna stranka.

Widerprall

→ 703 →

Widerwille

Widerprall, m. odboj; odskok; —en,
v. n. odbiti se; odbijati se; od
skočiti; odskakivati.

Widerrathen, v. a. (einem etwas), od-
govarati, odgovoriti koga od čega;
nesvětovati čega komu.

Widerrechtlich, adj. nepravedan, bez
zakonit, zakonu protivan; —keit,
f. nepravda, nepravednost, bezza-
konitost.

Widerred-e, f. prigovor, protimba;
—en, v. n. odgovarati, prigovara-
ti, protiviti se.

Widerruſ, m. poreka, oporeka; —en,
v. a. poreći, oporeći; oporicati;
—lich, adj. porečan, oporečiv; —
ung, f. oporeka; porečenje; opo-
ricanje; —ungsklage, f. porečna
tužba.

Widersacher, m. protivnik; neprija-
telj; vrag, djavao; —in, f. pro-
tivnica; neprijateljica.

Widerschein, f. Wiederschein.

Widerseß-en, v. r. (einem), protiviti
se, suprotiviti se, opirati se; o-
prěti se čemu; —lich, adj. proti-
van, uporan; tvèrdoglav; —lich-
keit, f. upornost; tvèrdoglavost;
—ung, f. upor; protivljenje.

Widersinn, m. protivan smisao, supro-
tivan razumak; (Unſinn), ludost,
ludoria; budalaština, ludovet; —
ig, adj. protivan; suprotivan, pro-
tivan razumu, opak; lud, ludove-
tan; —igkeit, f. protivnost; ludost-
ludovet, ludoria.

Widerspänſtig, adj. uporan, suproti-
van, protivan, tvèrdoglav, nepo-
slušan, nepokoran; —keit, f. upor-
nost, tvèrdoglavost, neposluh, ne-
pokornost.

Widerspiel, n. što je čemu protivno,
f. Gegentheil.

Widersprech-en, v. a. (einem), protivu-

sloviti što, protiva govoriti, pro-
tiviti se, prigovarati, odgovarati;
einer Sache —, govorit proti če-
mu; (läugnen), tajiti; sich —, v.
f. poreći se, poricati se, sam pro-
ti sebi govoriti; neslagati se, ne-
sudarati se; —end, adj. protivu-
slovan, protivubesědan; nesložan,
suprotivan; —er, m. prigovaralac,
protivubesědnik; protivnik; —erin,
f. prigovaralica, protivubesědnica.

Widerspruch, m. protivuslovje, pro-
tivurěčje; prigovor.

Widerstand, m. suprotjenje, protivlje-
nje, upor; — leisten, protiviti se,
upirati se.

Widerstehen, v. n. (einem), protiviti
se; upirati se, oprěti se; diese
Arznei widerstehnt mir, gadi mi se,
měrzi me ta lékaria; (bezwingen),
odolěti.

Widerstreben, v. n. (einem Dinge), su-
protiti se; opirati se, oprěti se,
oprěčiti se; odolěti; — n. supro-
tjenje, protivljenje.

Widerstreit, m. upor; suprotjenje,
protivljenje, — en, v. n. (einer
Sache), upirati se, protiviti se,
suprotiti se.

Widertheil, m. protivnik; protiv-
nica.

Widerthon, m. paprat vodena, otoka
(trava).

Widerwärtig, adj. protivan, suproti-
van; neugodan, neprijatan; dosa-
dan, nepriličan; —keit, f. protiv-
nost, protimba, suprotivština; neu-
godnost; neprilika; nezgoda, ne-
srěća.

Widerwill-e, f. zlovoljnost, měrzost,
nezadovoljnost, nezadovoljstvo; —
en gegen etwas haben, měrziti na
što; mit —en, zlom voljom, ne
dobre volje, zle volje, zlovoljno;

Widmen

704

Wiederkäufer

—ig, **adj.** nehotan; zlovoljan;
nećav.

Widm-en, v. a. posvetiti; posvetjiva-
ti; —en, n. posvetjenje; posvetji-
vanje; —ung, f. posveta, posve-
tjenje; —ungsurkunde, f. posvetna
isprava.

Widrig, **adj.** protivan, suprotivan;
neugodan, neprijatan; dosadan;
gadan; nepriličan; —enfalls, adv.
ako ne, drugačie, inako, inače; —
keit, f. protivnost; neugodnost;
neprilika; dosada.

Wie, adv. kako. kao; kano, jak,
jakno; nego, od; — gelehrt er auch
sein mag, bio on učen koliko mu
drago; — alt ist er? koliko mu
ima godinah? — stark war die Ge-
sellschaft? koliko je bilo družtva?
— lange wird das noch dauern?
dokle će to još trajati? — lange
ist er schon hier? odkad je, koliko
je tomu da je ovdě? — oft? ko-
liko putih? — theuer? po što? —
viel? koliko? — groß ist er? kolik
je? — kreit, dick ic.? od kolike
debljine? itd. — weit ist es von
da? koliko ima odavle?

Wiebeln, f. Wimmeln.

Wiede, f. gužva.

Wiedehopf, m. pupavac, futavac, de-
dek, putpuden (ptica).

Wieder, adv. opet, opeta; iz nova;
s nova, po drugi put; natrag.

Wieder-aufnahme, f. preduzetje čega
s nova (na novo); — aufnehmen,
v. a. preduzeti što s nova.

Wiederbekommen, v. a. opet dobiti;
dobit natrag.

Wiederbring-en, v. a. doněti, dovesti,
dotěrati natrag; povratiti što ko-
mu; —lich, adj. popravljiv, nado-
knadjiv; —ung, f. povratjenje.

Wieder-einnahme, f. priosvojenje; —

einsetzung, f. prinaměštenje, povra-
tjenje; —erinnerung, f. priopome-
na; —erlangung, f. prizadobljenje;
—eröberung, f. priosvojenje; —er-
scheinung, f. pripojavljenje, pripo-
moljenje; —erstatten, v. a. vratiti,
povratiti što; (einen Verlust), na-
knaditi što; —erstattung, f. povra-
tjenje.

Wiederfinden, v. a. opet naći.

Wiederfordern, v. a. pitati, tražiti,
iskati natrag.

Wiedergabe, f. povratjenje.

Wiedergebären, v. a. preporoditi.

Wiedergeben, v. a. povratiti; ponovi-
ti; kazati.

Wieder-gehoren, adj. preporodjen; —
geburt, f. preporodjenje.

Wiedergeneß-en, v. n. ozdraviti, opo-
raviti se, ponačiniti se, oponačini-
ti se; —ung, f. oporavljenje, o-
zdravljeuje, zdravje.

Wiedergewinnen, v. a. opet dobiti,
dobiti natrag

Wieder haben v. a. opet dobiti, opet
imati; natrag dobiti.

Wiederhall, m. odziv, jeka; —en, f.
Wiederschallen.

Wiederherstell-en, v. a. popraviti, po-
napraviti, ponačiniti; —ung, f.
popravak, popravljenje, ponaprav-
ljenje, ponačinjenje.

Wiederhol-en, v. a. (part. wiederholt), ponoviti, ponavljati, opetovati; — en, v. a. (part. wiedergeholt), doněti natrag, opet doněti; —ung, f. ponovljenje, ponavljanje.

Wiederkäuuen, v. a. preživati; — n.
preživanje.

Wiederkauß, m. odkup, nazadna kup-
nja; —en, v. a. odkupiti, kupiti
nazad.

Wiederkäufer, m. odkupnik; —in, f.
odkupnica.

Wiederkäuflich

705

Wild

Wiederkäuflich, adj. odkupan, nazado-kupan.

Wiederkaußrecht, n. pravo od odkupa.

Wiederkehr, f. zavrata, povratak; — en, v. n. vratiti se, povratiti se.

Wiederkommen, c. n. opet doći, doć natrag, vratiti se, povratiti se.

Wiederkunft, f. zavrata, povratak.

Wiederlesen, v. a. opet čitati, na no-vo pročitati.

Wiedernahme, f. priuzetje, preotetje, priosvojenje.

Wiedernehmen, v. a. uzeti natrag, priosvojiti, preoteti.

Wiedersagen, v. a. opet reći; pono-viti; — n. ponovljenje, ponav-ljanje.

Wiederschaffen, v. a. opet dobaviti, opet steći, opet dostati; s nova narediti, prirediti.

Wiederschall, m. jeka, odziv, razlěg; —en, v. n. odzivati se, razlěgati se, oriti se, odbijati se.

Wiederschein, m. odsěv, odsěvanje, o-dasjavanje; —en, v. n. odsěvati, o-dasjavati; odsinuti, odasjati.

Wiederschicken, v. a. slati, poslati na trag, opet slati, poslati.

Wiederschreiben, v. a. & n. odpisati, odgovoriti.

Wiedersuchen, v. a. tražiti, potražiti iz nova.

Wiedersehen, v. a. opet viděti, uzvi-děti.

Wiedersehen, n. uzvidjenje.

Wiedertaufe, f. prikěrštenje; —n, v. a. s nova kěrstiti, prikěrstiti.

Wiedertäufer, m. prikěrstitelj; ana-baptista.

Wiedertönen, f. Wiederschallen.

Wiederum, f. Wieder.

Wiedervereinigung, f. prisjedinjenje.

Wiedervergelt-en, v. a. vratiti, nado-městiti, naknaditi, nadoknaditi,

platiti, odplatiti, odměniti; —ung, f. odplata, odměna, s. Vergeltung; —ungsrecht, n. pravo zaměnitosti, s. Vergeltungsrecht.

Wiederverkaufen, v. a. preprodati, prodati nazad.

Wiege, f. zibka, kolěvka, bešika.

Wiegen, v a. (part. gewogen), měri-ti, vagati; — v. n. vagati, pote-zati; sich —, v. r. (wie der Vogel in der Luft), vijati se.

Wiegen, v. a. (part. gewiegt), ljuljati, nihati, šikati, zibati.

Wiegen=band, n. uzica, sveza od ko-lěvke; —fest, s. Geburtsfest; — pserd, (Schaukelpserd), n. konj děr-veni.

Wrehern, v. n. hěrzati; — n. hěrzanje, hěrzgetanje.

Wiesbaum, s. Heubau.

Wiese, f. livada, sěnokoša.

Wiesel, n. lasica.

Wiesen-blume, f. poljski cvět; —flur, f. rudina, livada; —graß, n. trava poljska; —grund, m. sěnokoša, li-vada; —klee, m. dětelina (poljska); —knopf, m. jarčia trava; —laufer, s. Wachtkönig; —lerche, f. poljska ševa (ptica); —raute, f. ruta divja (trava); (gelbe —), vredovač.

Wiesewachs, m. livade, sěnokoše, ru-dine.

Wieviel, s. Wie.

Wievielste? pr. koi; den —n haben wir heute? koi je danas (měseca)? koliko ga je danas?

Wiewohl, c. akopreem, premda, prem ako, zasve da, sasvim tim.

Wild, adj. divji; pust, neobradjen; sirov, neotesan; okrutan, razpu-šten, razuzdan; —e Thiere, zvěri-nje, divjačina.

Wild, n. zvěr; zvěrinje, divjač, div-jačina.

45

Wildacker

706

Wind

Wildacker, m. njiva za zvěrinu (u zvěrinjaku); —bahn, f. staza; branjevina od lova; logovlji put; fig. logov (konj); — hann, m. lov, pravo lova, branjevina; —braten, m. divjačina (pečena); —bret, m. divjač, divjačina; das kurze —, muda od jelena; — brethändler, m. divjačar; —dieb, m. kradljiv lovac, zvěrokradica; —dieberei, f. zvěro kradja.

Wilde, m. divjak.

Wildenzern, Wilpern, v. n. udarat po divjačini, davat po divjačini.

Wild-fahrt, — füre, f. staza (kud prolazi zvěrad); — fang, m. lov, hvatanje zvěrinja; fig. divjak, větrogonja, nestašan čověk; —fremd, adj. posve tudj, posve nepoznat; —frevel, m. zvěrokradja; — gefälle, pl. dohodei od divjačine; —geruch, m. miris po divjačini; —graf, m. vildgrof; — grube, f. jama (za loviti zvěrad); —heit, f. divjač; —kalb, n. lane; — ling, m. divje děrvo; divji ogranak; —meister, m. zvěrinjar, nadglednik zvěrinja; —niß, f. divjač, pustoš, pustinja; —obst, n. divje voče; — schaden, m. (durch das Wild), šteta, kvar od zvěradi; (am Wilde), šteta na zvěrinju; — schur, f. vučina, šuba vučja; — schüze, m. lovac, puškonoša, puškar, f. Wilddieb; —schwein, n. vepar, prase divje; —spur, f. trag od zvěri; —stand, m. leže, běrlog; (Menge des Wildes), množina zvěrinja; —wachsend, adj. bujan; —werk, n. divjačina, divjač.

Wille, m. volja; (Einwilligung), privoljenje; der lezte —, poslědnja volja, oporuka; mit Wissen und —n, znajući i hotěći; aus freiem —n, dobre volje.

Willens sein, v. n. hotěti, htěti, kaniti, směrati.

Willens-bestimmung, f. htjenje, odluka, nakana; —meinung, f. volja, misao, mněnje.

Willfahren, v. a. (einem in etwas), ugoditi, učiniti komu po volji, uslišati, poslušati, privolěti.

Willfährig, adj. prijazan; voljan, poslužan; gotov, dvoran; —keit, f. prijaznost; voljnost; poslužnost; dvornost.

Willfahrung, f. uslišanje, privoljenje, ugodjenje,

Willig, adj. gotov, hotan, voljan, dobrovoljan; — adv. dobre volje, hotno, dobrovoljno; — en, v n. (in etwas), privolěti k čemu, odbriti štogod; —keit, f. pripravnost, hotnost, dobrovoljnost, dobra volja.

Willkommen, adj. dobro došao; einen — heißen, primiti, dočekati koga ljubezno; — sein, dobro doći; fig. drag biti, ugodan, prijatan biti; sein Sie —, dobro došli!

Willkommen, m. doček; (Art grußes Trinkglas), dobrodošlica; (im Zucht-hause), dobrodošnica, pozdrav, pěrve šibe, pěrve batine.

Willkühr, f. volja; samovolja; —lich, adj. samovoljan.

Wimmeln, v. n. věrvěti; die Stadt wimmelt von Menschen, sve věrve ljudi po gradu.

Wimmer, f. (im Holz, im Steine), član; —ig, adj. članit.

Wimmern, v. a. jecati, skvičati, cvilěti; — n. jecanje, skvičanje, cvil, cviljenje.

Wimpel, m. stezić, barjačić; větar-nica.

Wimpern, v. n. trěpati; trenuti; migati; magnuti.

Wind, m. větar; gelinder —, větric

Windbail

707

Winkel

větric, hlad; der — geht, větar
puše, duše; mit vollem — e segeln,
jědriti s větrom u kěrmu; — ma-
chen, mahati; fig. hvaliti se, veli-
čati se, lagati; in den — schlagen,
nemariti, nehajati za što; — we-
vcn haben, njušiti, osětjati, čutěti
štogod.

Windbail, m. balun.

Windbeutel. m. větrogonja, větrenjak,
torlak; —ei, f. větrogonstvo, tor-
lanje, hvastanje; —n, v. n. torla-
ti, hvaliti se, veličati se, větar
kapom těratí.

Wint-bruch, m. (um Walde), prolom
(od větra u šumi), (t.) izvrat; —
(am Körper), kila větrena, prolom,
prodor větreni; —bůchse, f. vě-
trenjača (puška).

Winde, f. slak (trava).

[vilo.

Winde, f. (zum Winden), vito, moto-

Windel, f. pelena, pelenica.

Windeln, v. u. poviti; povijati (děte).

Winden, v. a. motati; viti; věrtěti;
sukati; sich um die Bäume —, viti
se oko děrvja; Kränze —, viti,
plesti věnce; einem etwas aus den
Händen —, izvinuti komu što iz
ruke; Lasten in die Höhe —, potě-
zati, dizati u vis štogod na vito;
sich —, v. v. viti se; vijugati se,
krivudati se (od potokah, itd.).

Wine-ai, m. prazno, šuplje jaje; —
ſachel, f. zublja, mašala, baklja,
spěržao; —ſabne, f. v. tarnica; —
ſall, m. děrvje polomljeno od vě-
tra; —ſańa m. větrovnik (u uri);
—geſchwutü. f. otok, otikao (od
větra), —gott, m. Eolo, bog od
větarah; —heże, f. lov s hèertovi;
—hund, m. hèert, ogar, — hùndin,
f. hèertica, ožrica.

Windig, adj. větren, větrovit; (cicht-
ſertig), větren, větrenjast.

Wine-instrument, n. větren instrume-
nat; —kiappe, f. zaletavac; —ko-
lik, f. kolika, zavijanje od věta-
rah; —kugel, f. eolipila; —lade,
f. (in den Orgeln), větrovnica; —
licht, n. svěča za větar; —loch,
n. oduška; — macher, m. torlak,
hvastun; —macherei, f. Wingeheute-
lei; —messer, m. větroměr; —
mühle, f. větrenjača (mlinica); —
mühlenflügel, m. krilo od větre-
njače; — müller, m. větrenjačar;
—osen, m. peé větrena; —pocke,
—blatter, f. divje ospice; —rös-
chen, n. sasa (cvět); (an Schiffen),
ruža od větarah na busuli; —ruſe,
f. sasa (cvět); —ſbraut, f. oluja,
bura, vihar; — schaden, m. kvar,
škoda, šteta od větra; —ſcheu, adj.
tko se větra boji; — ſchief, adj.
kriv, nakrivljen, skrivljen, kos;
—feite, f. strana od větra; —spiel,
n. f. Windhund; —still, adj. tih;
—stille, f. tišina, bunaca; —stoß,
m. udar, udarac od větra; —strich,
—strom, m. větromet; —sturm, f.
Sturmwind; —sucht, f. větrena bo-
lest; —ſüchtig, f. tko ima bolest
větrenu.

Windung, f. (eines Flusses), okuka,
zavoj; vijuganje, veruganje; (des
Zwirnš 2c.) motanje, sukanje; vi-
tje; navijanje; (einer Schraube),
zavoj.

Wine-vogel, m. vrěmenjak (ptica);
wagen, m. kola na jědra; —
waſſerſucht, f. vodnica větrena; —
webe, f. hèrpa sněga nanešena od
větra, zavoj; —weiser, —zeiger,
m. anemoskop, větrokaz; —wirbel,
f. Wirbelwind.

Wink, m. mig, magnutje, namagnu-
tje; mah, mahanje; znak, znamenje.

Winkel, m. (Winkelchen, n.), kut, ugao.

45

Winkeldrucker

708

Wirbel

Winkeldrucker, m. tajni, potajni štam-
par; —ei, f. tajna, potajna štam-
paria.

Winkel-ehe, f. tajna, potajna ženitba;
—förmig, —licht, adj. uglast, ku-
tan, zakutan; —haken, m. škvadra;
—hölzer, f. Winkelzüge; —ig, adj.
kutan, uglovat, uglast, zakutan;
—maß, —eisen, n. škvadra; —
messer, m. kutoměr (u kopnoměra-
ah); —münze, f. hèrdjav, kriv,
lažljiv novac; —recht, adj. pravo-
kutan; —scheibe, f. astrolabij, zvěz-
dogled; —schenke, f. tajna, potajna
kèrěma; —schule, f. mala, neznat-
na, prosta zakutna škola; —treppe,
f. potajna stuba; —verlőbniy, m.
potajne zaruke; —züge, f. izvija-
nja, izvijotine, prazni izgovori.

Winken, v. n. migati, namigivati;
magnuti, namignuti; (mit dem Kopfe,
mit der Hand), mahnuti, mahati.

Winfeln, v. n. evilěti, skvičati; —
n. evil, eviljenje, skvika, skvi-
čanje.

Winter, m. zima; diesen —, zimus,
ove zime, te zime.

Winter-abend, m. zimski, zimni ve-
čer; —apfel, m. zimska jabuka;
—arbeit, f. zimsko dělo, zimni po-
sao; —beule, f. Frostbeule; —birn,
f. zimna, zimska kruška; —frucht,
f. ozim; — getreide, f. ozimica
(pšenica); —gerste, f. ozimac (je-
čam); —grün, n. zimozelen (rastje);
—halbjahr, n. zimsko polugodište.

Winterhaft, adj. zimovan.

Winterholz, n. zimna, zimska děrva;
—kleid, n. zimna, zimska haljina;
—korn, f. Winterfrucht; —lich, f.
Winterhaft; —mäßig, f. Winter-
haft; —monat, m. novembar, stu-
deni; —morgen, m. zimno, zimsko
jutro.

Wintern, v. i. nastajati, nastupati,
ici zima.

Winter-nacht, f. zimna, zimska noé;
—obst, n. zimno, zimsko voće; —
quartier, n. zimovnik, zimovište;
—saat, f. usěv zimski; —seite, f.
sěverna strana; —tag, m. zimni,
zimski dan; —vorrath, m. zimna
zaliha; —weizen, m. ozimica (pše-
niea); —wetter, n. zimno, zimsko
vrěme; —wolle, f. prolětna vuna;
—zeichen, n. znamenje od zime;
—zeit, f. zimno, zimsko vrěme,
zima.

Winzer, m. vinogradnik; —messer, n.
kosěr.

Wichtig, adj. malen, droban, sitan.

Wipfel, f. Gipfel.

Wipfeln, v. a. podrězati, podrězivati
věrh.

Wipfelreich, adj. gusta věrha, guste věršike.

Wippe, f. (Schaukel), cubaljka, culjka,
ljuljka, ljuljaška, nihaljka; (Schnell-
galgen), věšala; sein Glück steht auf
der —, srěća njegova visi o dlaci.

Wippen, v. a. cubati, culjati, ljulja-
ti, nihati, šikati; oběsiti, věšati,
f. Kippen.

Wipper, Wipperei, f. Kipper, Kip-
perei.

Wippgalgen, f. Schnellgalgen.

Wir, pr. mi.

Wirbel, m. (im Wasser), vir, věrtlog,
kolovrat; (Windwirbel), vihar; (an
der Violine), čivia; (am Kopfe),
teme, věrh glave; (am Fenster),
krakunić, kvačica; (Schwindel),
věrtoglavica, zamantrica; (an der
Trommel), trepet, hitro bubnjanje;
(an einer Spindel), prešalj, agěr-
šak; (am Hahn eines Fasses), čivia;
fig. — von Geschäften, množ, množ-
tvo od posalah; —der Leidenschaf-

Wirbelbein

709

8

Wirthschaft

ten, vir, vèrtlog od strastih; der
Rauch steigt m — n in die Höhe,
dim se valja, dim se vije, dim se
puši vijuć u visine.

Wirbel-bein, n. sgloba hèrbtena; —
sörmig, —licht, adj. virovit; —ig,
adj. virovit, pun vèrtlogah; fig.
zamantran, vèrtoglav; pijan; macht
mich nicht —ig, nemojte mi měša-
ti pameti.

Wirbeln, v. n. vèrtèti se, vijati se;
(Wirbel schlagen), bubnjati, udariti
trepet, hitro bubnjati.

Wirbel-punkt, ſ Scheitelpunkt; —sucht,
f. f. Schwindel; —wind, m. vihar.

Wirk-bret, n. daska za měsiti; —ei-
ſen, n. kovački strugač (za stru-
gat kopita).

Wirken, v. «. (den Teig —), měsiti;
uměsiti, zaměsiti; (weben), tkati;
(den Huf), strugati, ostrugati ko-
pito; (bewirken), činiti, učiniti,
proizvesti, proizvoditi.

Wirken, v. n. dělati, dělovati, činiti,
proizvoditi, učiniti, proizvesti u-
spěh; auſ etwas —, dělovati, uti-
cati u što, utok imati u što; (von
Arzneien, Ermahnungen), pruditi,
hasniti, koristiti.

Wirklich, adj. tvoran, dělotvoran;
prav; istinit; zaistan, zbiljan;
— adv. zaista, doista, u istinu;
zbilja; —keit, f. tvornost, dělotvor-
nost; istina, istinitost, zbiljnost,
zaistnost.

Werkmesser, f. Wirkeisen.

Wirksam, adj. (aktiv), poslen, raden,
dělovan, dělatan; prudan, koristan,
hasnovit, probitaćan; (gültig), va-
ljan; — sein, dělovati; od koristi
biti, pruditi, hasniti; — keit, f.
poslenost, radenost, dělatnost; moć,
sila; valjanost; krěpost; dělova-
nje; korist, prudnost; außer —keit

treten, izstupiti iz dělatnosti; pre-
stati dělati; ein Gesetz ist außer —
keit getreten, zakon izgubio je va-
ljanost; außer —keit sezen, uzeti
čemu valjanost, krepost, moć.

Wirkung, f. dělovanje; tvor; uspěh;
moć; krěpost, valjanost; učinak;
—skraft. f. dělovnost, moć, kré-
post, sila dělovna; —skreis, m. dě-
lokrug, okrug dělatnosti, područ-
je; —slos, adj. bezkoristan, nepru-
dan, bez uspěha, bez tvora, bez
učinka.

Wirren, pl. zaměršaj; zapletke (po-
litičke).

Wirren, f. Verwirren.

Wirt-garn, n. zaměršena predja; —
kopſ, m. zabunjena, smutjena gla-
va; —ſeide, f. zaměršena, poté-
gana svila; —ſtroh, n. potérgana,
polomljena, stěrta slama.

Wirrwarr, m. smeća, smutnja, metež,
nered, hèrkaonica.

Wirtel, m. vèrtalj, točilo, šarap, pre-
šalj na vretenu od preše.

Wirth, m. (Hauswirth), kućanik,
domaćin, gazda, gospodar, go-
spar; (Gastwirth), gostionik; kèrè-
mar; (guter Wirth), gospodar; —
in, f. domaćica, gazdarica; gospo-
darica; gostionica; kèrèmarica;
—lich, —CHAFTLICH, adj. štedan,
štedljiv, gospodaran; gospodarski.

Wirthschaft, f. kućanstvo, gospodar-
stvo; —en, v. n. gospodariti, ku-
ćiti; —er, m. gospodar; zapostat;
—erin, f. gospodarica; ključarica;
—lich, f. Wirthlich.

Wirthschafts-, (in Zusam.) kućanski;
—amt, n. kućanski ured; —erträg-
niß, n. dohodak od kućanstva; —
gebäude, n. sgrada gospodarska;
—kunst, f. gospodarstvo, kućan-
stvo.

Wirthshaus

3 710 3

Wochenbett

Wirthshaus, n. kěrěma; gostionica;
junge, m. momak kěrěmarski.

Wisch, m. otirač, kěrpa, kěrpina;
fig. (eine schlechte Schrift), trice,
smet od knjige.

Wischen, v. a. brisati, těrti, otěrti,
obrisati; — v. n. uteći, izmaći
se, uzet utrenik; ehe ich es mir
versah, wischte er in das Haus, prie
neg sam upazio, izmakao se, ute-
kao je u kuću.

Wischer, m. (der Kanoniere), čistilica
(topovska); (Wischlappen), otirač;
fig. — geben, obrisati, oprati, u-
seknuti koga, pod nos komu što
dati, po nosu komu dati; — he-
kommen, dobit po nosu, dobit oti-
rač, rubac dobiti.

Wisch-kolben, m. čistilica topovska);
—lappen, —hader, m. otirač, kěr-
pina, cunja; —tuch, n. otirač, ru-
bac; —wasch, m. blebet, běrbljanje,
trice i kučine.

Wispel, m. vispao (měra).

Wispern, v. n. šaptati.

Wischbar, adj. znatljiv, što se znat
može.

Wißbegier, —de, f. želja, požuda, po-
hlepa za znanjem; ljubopitnost; —
ig, adj. željan, požudan, pohle-
pan za znanjem; ljubopitan.

Wissen, v. a. § n. znati; zu —
thun, dati na znanje, oznaniti, do
glasiti, javiti; — n. znanje; sei-
nes —s und Erinnerns, koliko zna
i sěća se; mit — und Willen, sa
znanjem i voljom; Ursachedes —s,
odkud tko što zna.

Wissenschaft, f. znanje; nauka, nauk;
znanost, znanstvo; — lich, adj.
učen, učan; znanostan.

Wissenschaftlich, adj. vrědan, dostojan
da se zna.

Wissentlich, adj. znajući, samohotan,

hotan, razmišljen; — adv. hotice,
hotoma, hotno, samohotno.

Wismuth, m. bismut.

Wittern, v. i. gèrměti; — v. a. nju-
siti, osěćati, čutěti štogod.

Witterung, f. vrěme; (Geruch), njuh,
njušenje, njuškanje; — šlechre, f.
meteorologia, pogodoslovje.

Wittfran, f. Wittwe.

Witthum, n. udovsto.

Wittwe, f. udova, udovica; — sein,
udovovati.

Wittwen-kasse, f. udovička kasa; —
gehalt, m. —geld, n. udovstvo, u-
dovička platja; —jahr, n. godina
od udovstva; —sitz, m. prebivali-
šte udovičko; —stund, m. udovstvo.

Wittwer, Wittmann, m. udovac, udov;
— sein, udovovati.

Witz, m. um, oštroumje; domišljatost;
dosětljivost, dosět; —bold, f. Witz-
ling; —clei, f. umničanje, oštro-
umkanje; —eln, v. a. umuičati,
oštrouman, domišljat, dosětljiv, do-
sětan; —igen, v. a. učiti, naučiti
pameti, opametiti.

Witzling, m. kučica, domišljan, umni-
čar; pěrpoša, pěrpošić.

Wo, adv. gdě; ako; — nicht, ako
ne, drugačie, inače.

Wobei, adv. gdě; pri čem; u čem.

Woche, f. nedělja, tjedan. sedmica;
die Wochen, pl. babine, porod; in
die — kommen, rodit, poroditi se,
obaditi se; in den — sein, liegen,
bit na porodu, ležat u babinah;
in den — sterben, umrět u porodu,
umrět u babinah.

Wochen-bett, n. babine; —bettskosten,
pl. troškovi za babine; — blatt,
n. neděljni list, tjednik; — geld,
n. naneděljnica, natjednica, neděl-
na plata; — kind, n. novorodjeno

Wöchentlich

-3 711

B

Wohlgeartet

děte; —lohn, m. f. Wochengeld;
—markt, m. sajam, vašar neděljni;
—preriger, m. svakdanji predikač,
pripovědalac; — predigt, f. svak-
danja prédika; —schrift, f. tjednik;
—stube, f. porodiljina soba; —
taq, m. dan tjedna, dan nedělje;
délatnik, dan posleni, svakdanji
dan; —zimmer, n. soba na nedělju.
Wöchentlich, adj. neděljni; — adv.
na nedělju, na tjedan; svake ne-
dělje, svakoga tjedna.

Wochenweise, adv. na nedělju; na
tjedan.

Wöchner, m. onaj, čija je nedělja,
reduš; —in, f. porodilja; (auf die
eine Woche hindurch die Reihe
kommt), redußa.

Wocken, f. Mocken, Spinnrocken.

Wodurch, adv. kuda; po čem, kroza
što; čim; kako; préko česa.

Wosern, conj. ako, samo ako, ako
samo.

Wosar, adv. za što; čemu.

Woge, f. val, talas, slap.

Wogegen, adv. kuda; kamo; prema
čemu; proti čemu; za što.

Wogig, adj. valovit.

Woher, adv. odkud, odkuda.

Wohin, adj. kamo, kuda.

Wohl, adv. dobro; prem, věrlo, ja-
ko, pre, vele; (vielleicht), može-
biti, morda; leben Sie —, s ho-
gom, s bogom ostajte; ja —, dà,
dà, bogme da, jest jest; er so —,
als ich, i on i ja; nicht —, težko,
ne has lako; — dir, blago tebi ;
ganz —, dobro dobro, věrlo do-
bro; glauben Sie —? a zar vi
mislite? ich möchte — wissen? baš
bi rad znati; ich glaube es —,
ja bogme věrujem; ich habe es —
gedacht, to sam ja mislio; es kann
— sein, a to može biti; ich habe

ihn — geschlagen, aber ic., istina,
ja sam ga udario, ali ied.; heute
nicht, aber — morgen, danas ne,
al sutra sigurno.

Wohl, n. blago, dobro; korist; vſ-
sentliches —, obéa korist, obće
dobro; srěća; —achtbar, adj. po-
štovan; prepoštovan.

Wohlan, i. nu, deder, dajda, ajd, ajde.

Wohlanständig, adj. pristojan; po-
šten; —keit, f. pristojnost.

Wohlauf, adj. indecl. — sein, zdrav
biti.

Wohl-bedacht, adj. dobro razmišljen,
promotren; —bedächtig, adj. do-
bro razmišljen, promotren; opa-
zan, pazljiv; —besinden, n. zdra-
vje, dobro zdravje; —begütert,
adj. dobroimuć, bogat; —bechagen,
n. f. Wohlgefallen; —behalten, adj.
sačuvan, čitav i zdrav, u dobru
staležu; —bekommen, v. n. pruditi,
hasniti, koristiti, biti na zdravje;
beleibt, adj. deheo, krupan; —be-
lesen, adj. mnogo čitao, od velika
čitanja; —heredsamkeit, f. rěčitost;
—beredt, adj. rěčit; —betagt, adj.
doban, star, podobro star; —edel,
adj. plemenit, blagorodan (tituo);
—edelgeboren, adj. preplemenit,
preblagorodan (tituo); —ehrmür-
dig, adj. mnogopoštovan, mnogo-
častan (tituo).

Wohlergehen, n. srěća; zdravje.

Wohlfahrt, f. dobro; srěća.

Wohlseil, adj. jevtin; —heit, f. jevti-
noća.

Wohl-geartet, adj. dobar, dobro od-
hranjen; —gebauet, —gebildet, adj.
dobro napravljen, dobro sagra-
djen; lépa stasa, lépa uzrasta,
skladan; —geboren, adj. blagoro-
dan, plemenit (tituo); Guer —
vaše blagorodstvo.

Wohlgefallen

712

Wohlwollen

Wohlgefallen, n. radost, zadovoljstvo;
— an etwas haben, veseliti se,
radovati se čemu, dopadati se.

Wohlgefallen, v. n. dopadati se; dopasti se.

Wohlgefällig, adj. ugodan, prijatan;
—keit, f. zadovoljstvo, radost.

Wohlgehen, s. Wohlergehen.

Wohlgemeint, adj. istinit, iskren,
dobroželeć.

Wohlgemuth, m. vranilovka, mravinnac (trava).

Wohlgemuth, adj. veseo, dobre volje.

Wohl-geneigt, adj. prignut, priklonjen, naklonjen; —geneigtheit, f. blagonaklonost; —geordnet, adj. dobro uredjen, naredjen; —geraten, adj. obilan, rodan, plodan, dobro pošao za rukom; dobro odhranjen, dobar.

Wohlgeruch, m. ugodan miris.

Wohlgeschmaß, m. ugodan tek.

Wohlgesinnt, adj. dobromisleć; —er,
m. dobromišljenik.

Wohlgesittet, adj. dobrih običajah,
dobar.

Wohlgestalt, f. lěpota, lěpa slika;
—et, adj. lěp, lěpe slike; lěpa
uzrasta; lěpo napravljen.

Wohlgewogen, adj. dobrohotan; —
heit, f. dobrohotnost.

Wohlgezogen, adj. dobar, dobro odhranjen; —heit, f. dobrota, dobro odhranjenje.

Wohlhabend, adj. imuć, dobrostojeć.

Wohl-klang, —laut, m. harmonia,
sklad; blagoglasje; —klingend, —
lautend, adj. skladan; blagoglasan.

Wohlleben, n. razkošje, veseo život,
razkošan život.

Wohl-löblich, adj. slavan (tituo); —
meinend, adj. dobrohotan, priklonjen, naklonjen; — adv. kao prijatelj, prijateljski, po prijateljski;

—meinung, f. mněnje; —rebend,
adj. lěposhoreć, lěpogovoreć, lě-
posboran, lěpogovoran; —reben-
heit, f. rěčitost, lépogovornost; —
riechend, adj. mirisan, mirisav; —
ruhend, —schlafend, adj. mirno,
tiho spavajuć, počivajuć; —schme-
ckend, adj. tečan.

Wohlsein, n. zdravje; srěća.

Wohlstand, m. dobrostanje; srěća;
pristojnost.

Wohltagc, pl. lěpi, dobri, razkošni
dani.

Wohlthat, f. dobročinstvo, blagodarstvo, blagotvorstvo.

Wohlthäter, m. dobročinac, blagotvorac, blagodarnik; —in, f. dobročiniteljica, blagodarnica, blagotvornica.

Wohlthätig, adj. dobročineć, dobročinstven, blagotvoran, blagodaran; darovit; —keit, f. dobročinstvenost, blagotvornost, blagodarnost; darovitost; —keitsanstalt, f. dobročinstveni zavod; — keitszweck, m. dobročinstvena svěrha.

Wohlthun, v. n. ugoditi; ugadjati;
prljati (od jěla); (nůžen), koristiti,
hasniti, pruditi; (Gutes thun), do-
bro činiti, blagotvoriti komu; sích
—, v. r. častiti se, gostiti se,
štovati se.

Wohl-verdient, adj. zaslužen; vele
zaslužan; —verhalten, n. dobro
vladanje, dobro podnašanje; dobri
načini; —verstanden, adj. dobrora-
zumljen; —adv. razumie se,
dobro razumivši; —verwahrt, adj.
dobro sačuvan, dobro sahranjen;
—weise, adj. premudar (tituo); —
wissend, adj. § adv. dobro znaju-
ći; znadući dobro.

Wohlwollen, n. dobrohotnost.

Wohlwollen, v. n. hořěti, želěti ko-

Wohnbar

713

Wollhandel

mu dobro; —end, adj. dobrohota.

Wohnbar, adj. obitan, stanovan, stanovljiv.

Wohnen, v. n. živěti, obitavati, stojati, stanovati, hivati, prebivati.

Wohnhaft, adj. obitavajuć, stanojuć, živuć, prebivajuć, koji stanuje; sich — niederlassen, nastaniti se gděgodi.

Wohn-haus, n. kuća, dom; —partei, f. najmitelj, ukućonin; —plaß, —stß, m. —stätte, f. —ort, m. —ung, f. stan, prebivalište, obitalište, stanište; —zimmer, n. —stube, f. soba, odaja za stanovanje.

Wölb-en, v. a. holtati, voltati; sich —, v. r. dizati se; uzvijati se; —ung, f. svod, bolta, volta.

Wolf, m. vuk, kurjak; wie ein —, vučke, vučki; Ort, wo die Wölfe zusammen kommen und heulen, vijalište; —ähnlich, adj. vuku, kurjaku spodoban, priličan.

Wölf-schen, n. vučić, kurjačić; —en, v. n. kotiti se, okotiti se (vučica); —in, f. vučica, kurjačica; —isch, adj. vučji.

Wolfram, m. volfram.

Wolfs- (in Zus.) vučji; —biß, m. vukojedina; —bohne, f. vučak, vučji hoh (rastje); —eisen, n. —falle, f. gvoždja, želěza vučja; —fänge, pl. zubi vučji; —suß, m. vučja šapa (trava); —grau, adj. vučji, vučje boje; —grube, f. jama vučja; —haar, n. vučja dlaka; —haut, f. vučina, vučetina, kurjačina, koža vučja; —hund, m. vučji pas, pas za lov vučji; —hunger, m. glad vučji, pasji glad; —jagd, —heze, f. lov, hajka na vuke, vučji lov; —kirsche, —beere, f. Tollkirsche, Tollbeere; —magen,

m. želudac vučji; fig. nesit; —milch, f. mlěćika (trava); —pelz, m. šuba vučja; —schrot, n. sačma vučja, šprih vučji; —wurz, f. svolina (trava); —zahn, m. zub vučji.

Wolger, m. f. Nudel.

Wölkchen, n. oblačić, oblačak.

Wolke, f. oblak.

Wölken, sich, v. r. oblačiti se; nabołačiti se.

Wolken-bruch, m. pljus, plohe, plahovita kiša; —himmel, m. oblaci, nebo gdě su oblaci; —los, adj. vedar, bez oblaka; — säule, f. stup od oblaka.

Wolfig, adj. oblačan.

Wollarbeit, f. teg, dělo vuneno; vunotvorstvo; —er, m. vunar, vunotvorac.

Wollbereiter, m. pripravjalac od vune.

Woll-e, f. vuna; —en, adj. vunen, od vune.

Wollen, v. a. htěti; kaniti, směrati; volju imati; želěti, žuděti; iskati, zahtěvati; ich will nicht, neću; er mag wollen oder nicht, htio il nehtio; ich wollte lieber, volio bi; ich will kommen, doći ću; wenn Sie wollen? ako hoćete? zu wem wollen Sie? koga bi radi, k komu ćete, koga tražite? er will bezahlt sein, on traži platju; will’s Gott! ako će bog! wollte Gott! da bog da, da bi bog dao! dem sei wie ihm wolle, nek bude kako mu drago.

Wollen, n. htěnje; volja.

Wollen-sabrik, f. vunarnica, sabrika od vune; —garn, n. predja vunena; —weber, m. tkalac od vune; —werk, a. vuna; —zeug, n. vuneno tvorivo.

Woll-handel, m. těrgovina s vunom;

Wollkamm

714

8

Wortmacher

—händler, m. tèrgovac od vune,
vunar; —icht, adj. vunast, vunat,
mek, mekan; —ig, adj. vunen,
vunast.

Woll-kamm, m. greben, gèrdaša; —
kämmer, m. grehenalac; —kraże,
f. četka (vunarska); —rad, n. ko-
lovrat od vune; —reich, adj. vu-
nat, vunoplodan, vunorodan; —
sack, m. vrěća vune; vrěća za vu-
nu; vrěća vunena, —schere, f.
škare, makaze, nožice za vunu;
—schur, f. striženje, strižnja; —
spinner, m. vunoprelac; —spinne-
rin, f. vunoprelja, vunoprelica.

Wolluft, f. naslada; razkoša, razblu-
da; blud.

Wollüstig, adj. nasladan; razkošan.

Wollüstling, m. nasladnik; razkošnik,
razbludnik; bludnik.

Wollustfeuche, f. Luftfeuche.

Woll-wätsche, f. pranje, perilo vune;
—wäscher, m. vunopraljac; —
zwirn, m. vunica, vunen konac.

Womit, adv. s čim; čim, čime.

Wo nicht, conj. ako ne; drugačie,
inako, inače.

Wonne, f. radost, sladost, razkoša,
razbluda; —monat, m. maj, svi-
banj; —reich, Wonnig, adj. razko-
šan, razbludan; radostan, slado-
stan; —trunken, adj. pijan od ra-
dosti, od razkoše; —voll, adj.
razkošan, razbludan.

Woran, adv. na čem; po čem; gdě;
na što.

Worauf, adv. na čem; kuda; kamo;
na što.

Woraus, adv. iz česa; odkud.

Worein, adv. u što; kamo.

Worseln, v. u. vijati (žito); — n.
vijanje.

Werf-schausel, f. vijača (lopata); —
tenne, f. vijaće gumno.

Worgen, v. n. sich —, v. r. daviti
se, gušiti se,

Worin, adv. u čem; kamo; kuda;
gdě.

Wornach, adv. za čim; po što; po-
sle česa, nakon česa.

Wort, n. rěć, slovo, izraz; věra,
obecanje; — für —, od rěči do
rěči.

Wortähnlich, adj. rěči spodoban; —
keit, f. paranomasia, spodobnost u
rěči, u imenu.

Wort-arm, adj. oskudan, siromah u
rěčih; —betrug, m. sofizma, varka
u rěči; —brüchig, adj. véroloman.

Wörterbuch, n. slovar, rěčnik.

Wort-forscher, m. etimologista, rěčo-
slovac; —forschung, f. etimologia,
rěčoslovje; —fügung, f. slaganje
rečih, sintaksa; —führer, m. go-
vornik, besědnik; —gepränge, n.
ures od rěčih, uresne rěči.

Wortkrauber, m. prebiralac rěčih;
—či, f. prebiranje rěčih.

Wort-kram, m. prazne, puste rěči,
množina od rěčih; —krämer, m.
bèrhljavac, bèrhljalo; —krämerei,
f. bèrbljanje, blebet, blebetanje;
—laut, m. (des Gesetzes), smisao
zakona po rěčima.

Wörtlich, adj. slovan; rěčan; —
adv. od rěči do rěči, slovno,
rčeno.

Wort-macher, m. kovač od rěčih, rě-
čotvorac; blebetuša; —register, n.
tabela, tabula, popis rěčih; —reich,
adj. rěčit; obilan, bogat rěčim;
—reichthum, m. bogatstvo rěčih;
—schwall, m. hèrpa, muožtvo, go-
mila, bujica, vir od rěčih; —spiel,
n. igra od rěčih; —streit, m. pre-
piranje, razpra od rěčih; —ver-
derber, m. kvarilac od rěčih; —
verdrehung, f. izvijanje rěčih; iz-

Worüber

-3

715

-§-

Wundern

vijotina od rěčih; —verstand, m. slovni smisao, smisao rěči; — wechsel, m. razpra, prepiranje, pregovaranje, inat; —wiederholung, f. ponovljenje, ponavljanje rěčih.

Worüber, adv. nada čim; věrh čega; na čem; rad čega; o čem.

Worunter, adv. gdé; pod čim; medju čim.

Woselbst, adv. gdé.

Wovon, adv. o čem; od čega; odkud.

Wovor, adv. pred čim; od čega, odašta.

Wowider, adv. proti čemu, suproć čemu.

Wohwod-e, m. vojvoda; —schaft, f. vojvodstvo; vojvodovina.

Wczu, adv. čemu; k čemu; na što; za što.

Wracl, n. poděrtine (od broda).

Wucher, m. —ei, f. kamata, lihva; —er, m. kamatnik, lihvenik, lihvar; —gesetz, n. —patent, n. zakon, povelja o lihvi; —haft, —lich, adj. kamatnički, lihvenički, lihvarski; —in, f. kamatnica, lihvenica; —isch, adj. kamatnički, lihvenički.

Wuchern, v. n. kamatovati, lihvovati, lihvariti, na kamatu, na lihvu davati; (von Gewächsen), širiti se; — v. a. Geld zusammen —, gérnuti, nagérnuti novce kamatujuć; sich reich —, obogatiti se kamatujuć.

Wucherzinsen, pl. m. kamate lihvene.

Wuche, m. stas, uzrast; rastenje.

Wudeln, f. Gedeihen.

Wühlen, v. a. & n. kopati, riti, rovati.

Wuhne, f. rupa, oduška (u ledu).

Wulst, m. gužva, svitak (děci oko glave); jastučić, koktalić; —ig,

adj. uvit, savit na način gužve; nadut, naduven, nabubren.

Wund, adj. ranjav; ozledjen; ranjen; oguljen, oděrt; einem — schlagen, izbit koga do kěrvi; sich — reiten, ozlediti se jašuć.

Wund-arznei, —arzneikunft, f. kirurgia, ranarstvo, (t.) vidarstvo; — arzt, m. kirurg, ranarnik, (t.) vidar; —balsam, m. balsam za rane.

Wunde, f. rana.

Wundeisen, f. Svande.

[rana.

Wundenmahl, n. f. Narbe; (bei Heiligen),

Wunder, n. čudo; es nimmt mich —, čudim se; sein — an etwas sehen, hören, čudeći se, začudjen gledati, čuti štogodi.

Wunder-arzt, —doktor, m. lékar čudotvorni; —bar, adj. čudotvoran; čudan, čudnovit, divan; —baum, m. raolje, arepka (děrvo); —bild, n. čudotvoran kip; —cur, f. léčenje, izléčenje čudnovito; —ding, n. čudo, stvar čudna, čudilo; —gabe, f. dar čudotvorni; —geburt, f. čudnovit porod; —geschichte, f. čudna historia, pripověst; —geschöpf, n. stvor, stvorenje čudno; —glanbe, m. věra u čudesa; —groß, adj. čudnovite veličine; — kind, n. čudnovito děte, vidovito děte; —kraft, f. čudnovita moć, sila, krěpost.

Wunderlich, adj. čudan, čudnovit, čudnovat; divan; —keit, f. čudnost, čudnovitost.

Wunder-macht, f. vlast, moć čudnovita; —mährchen, n. čudnovita priča, pričica čudna.

Wundern, v. a. es wundert mich, čudim se; wundert Sie das? pa zar se vi tomu čudite; sich —, v. t. čuditi se, diviti se čemu, snebivati se nada čim.

Wundernswürdig

716

8-

Wurmsörmig

Wundernswürdig, adj. čudnovit, čudnovat.

Wunder-salz, n. čudna sol; —sam, f. Wunderbar; —schön, adj. divan, čudnovite lépote; —schönheit, f. divota; —selten, adj. jako, vele rédak; —shalben, adv. od čuda, za čudo; —that, f. čudo; —thäter, m. čudotvorac; —thäterin, f. čudotvorka; —thätig, adj. čudotvoran; —thier, n. čudo od zvěri, čudnovato živinče; —voll, adj. čudan, čudnovat, divan; pun čuda; —werk, n. čudo; —zeichen, n. čudo; znamenje čudnovito.

Wund-essenz, f. esencia ranovna; —fieber, n. groznica od rane; —kraut, n. ranjenik (trava); —mittel, n. lék ranovni; —pflaster, n. melem ranovni, za ranu; —pulver, n. prašak ranovni; —salbe, f. mast, pomast ranovna; —wasser, n. voda od puške, voda od rane.

Wunsch, m. želja, požuda.

Wünschelruthe, f. vilinski štapić, vilinska šibica.

Wünschen, v. a. želěti, žuděti.

Wünschenswerth, adj. požudan.

Würde, f. čast, dostojanstvo; —nträger, m. dostojanstvenik.

Würder-n, v. a. cěniti; ucěniti; —ung, f. cěnjenje, ucěna.

Würdig, adj. vrědan, dostojan; —en, v. a. udostojiti; udostojavati, cěniti; procěniti; štimati, poštovati; —keit, f. dostojnost, vrědnost; —ung, f. udostojavanje; cěnjenje; cěna; poštovanje.

Wurf, m. hitac; udar, udarac; mah; (ein — junger Thiere), leglo; —angel, f. udica (prosta); —anker, m. malo sidro, maleni lenger.

Würfel, m. kocka, kocke; (in der Mathematik), kocka, kub.

Würfel-becher, m. čaša (od kockanja); —bein, n. kocka; —förmig, adj. kockast; —ig, —icht, adj. kockast; nakockan; kubičan, kubički.

Würfel, v. n. kockati se

Würfelspiel, n. kocke, igra na kocke; —er, m. kockar.

Wurf-erde, f. izkopana zemlja; —garn, —neß, n. ričjak, grip (mrěža); —maschine, f. samostrěl; —pfeil, m. strěla; —riemen, m. remen (od sokola); —schausel, f. Worffschausel; —spieß, m. hěrba, djilit, kopje (metaće); —stein, m. kamen (metaći); —weiße, adv. na hitce, na mahove, bacajuć.

Würgen, v. u. daviti, gušiti, dusiti; gutati, pogutnuti; sich —, v r. daviti se, gušiti se, dusiti se, — n. davljenje, gušenje, dušenje.

Würgengel, m. angjeo satritelj.

Würger, m. davitelj, gušilac, dusitelj.

Würken, f. Wirken.

Wurm, m. cěrv; gljista; (am Vingger), poganac pod noktom; (im Kopfe), mušica, muha; fig. nagenver —, grizući cěrv.

Wurmartig, adj. cěrvast.

Würmchen, n. cěrvić; gljistica.

Wurm-doktor, —arzt, m. lékar od gljistah.

Wurmen, v. n. das wurmt mich, to me grize, to me jědi, to me peče.

Wurm-förmig, adj. cěrvast; cěrvolik; —fraß, —stich, m. cěrvotočina, cěrvotoč, běrš; —fräßig, adj. cěrvotočan, běršiv, izjeden; —ig, adj. cěrljiv, cěrlvjiv; fig. zle volje, zlovoljan; —krankheit, f. Wurmsucht; —kuchen, m. lepinja za gljiste; —loch, n. cěrvotočina; ——mehl, n. cěrvotočina; běrš, prah

Wurst

717

B-

Zacken

od cèrvotočine; —mittel, n. lěk proti gljištam; —pflaster, n. mellem za gljiste; —pillen, pl. pihule proti gljistam; —pulver, n. prašak proti gljistam; —schneider, m. tko rěže cèrve psom izpod jezika; —speife, f. hrana cèrvom; —stich, s. Wurmsraß; —stichig, s. Wurmsfräßig; —stoc, m. cèrvnjak; —sucht, f. gljiste (bolest).

Wurst, f. kobasica; auf der — reiten, zděle lizati; (Art Wagen), f. Wurstwagen.

Wurst-bügel, m. — eisen, — horn, n. —trichter, m. stèrcaljka (za naděvat kobasice).

Würstchen, n. kobasičica.

Wurstdarm, m. crěvo za kobasice.

Wursten, v. n. naděvat kobasice.

Wurst-kraut, n. čubar (trava); — macher, m. kobasičar; —maul, n. debele ustnice; — mäulig, adj. debelih, nabuhrenih ustnicah; —reiter, s. Schmaroßer; —suppe, f. čorba, juha s kobasicami; — wagen, m. prička, vurst, kočia u kojoj se jašimice sědi.

Würze, f. začina, začinba; s. Gewürz.

Würzbuchse, f. kutia s mirodijom.

Wurzel, f. korěn; žila; — fassen, ukorěniti se, primati se, vrěžiti; —buchstab, m. slovo korěnito.

Würzelchen, n. korěnak.

Wurzel-gewächs, —werk, n. korěnje; —holz, n. korěn, děrvo od korěna; —mann, m. korěnjar.

Wurzeln, v. n. korěniti se, zakorěniti se, ukorěniti se; ukorěnjen, zakorěnjen biti.

Wurzel-silbe, f. silaba korěnita; — wort, n. korěnita rěč; —zahl, f. korěn (od broja kakova).

Würzen, v. a. začiniti; začinjati.

Würz-geruch, m. mirodijni miris; —geschmack, m. tek mirodijni; — haſt, adj. začinjen; mirodian; mirisav; —händler, s. Spezerei-händler; —laden, s. Spezereiladen; —nelke, s. Gewürznägelein; —ung, f. —en, n. začinjanje; začina, začinba.

Wust, m. hèrlog; smet, smetje, gad, hèrpa, gomila.

Wüst, adj. pust, divji. divjačan; fig. neuredan, razpušten, razuzdan; der Kopf ist mir ganz —, bući mi glava, sa svim mi je smutjena, zabunjena glava.

Wüste, —nei, f. pustoš, divjač, pusinja.

Wußtig, adj. nečist, gadan, smradan.

Wüstling, m. razuzdan, razpušten, neuredan čověk.

Wuth, f. (Krankheit), běs, běsnoća; (Zorn), jarost, gnjév.

Wüth-en, v. n. běsniti, běsnovati; —en, n. běs; běsnovanje; jarost; —end, —ig, adj. běsan, pomaljen, děrnovit, děrnovan; razjaren; razsěrčen; — erich, m. kèrvolok, okrutnik; (ein Gewächs), kukuta (trava).

Wuthkraut, n. mišakinja, kika (trava).

Wutscherling, (Wuthschierling), m. kukuta, trubeljika (trava).

## 3+

Zaar, m. car; —in, f. carica.

Zäcke, s. Zecke.

Zacken, m. Zäckchen, n. èrt, vèrh; zub, zubac; rog; račve (pl. f. gen. račavah); (am Hirschgeweihe), parožić, rožak.

Zacken

718

Zähneln

Zacken, v. u. zubiti; nazubiti.

Zackenwalze, f. zubat valj.

Zackig, adj. zubat; rogljast; račvast; granat.

Zagel, f. Schwanz.

Zagen, v. n. plašiti se, strašiti se, bojati se, děrktati.

Zaghaft, adj. strašljiv, plašljiv, bojazljiv; uplašen, prestrašen, prepaden; —igkeit, f. strah, bojazan, plašljivost, bojazljivost, strašljivost.

Zähe, adj. žilav; kasan. zatezav; fig. lakom, skup, stisljiv, tvèrd, škèrt.

Zähigkeit, Zähheit, f. žilavost.

Zahl, f. broj; eine — Garn, pověsmo, pasmo; —amt, n. plaćaonica.

Zahlbar, adj. plativ, izplatan; —keit, f. izplatnost.

Zählbar, adj. izbrojiv, izbrojan.

Zählbrett, n. brojionica, daska za brojenje.

Zahl-bruch, m. drobiž; —buchstab, m. slovo brojno.

Zahlen, v. a. platiti; platjati (plaćati); für etwas —, platiti za što.

Zähl-en, v. u. brojiti; izbrojiti; računati; izračunati; —en, n. —ung, f. brojenje; računanje.

Zahlen-lotterie, f. brojna lutrija; —ordnung, f. brojni red, red, kako idu brojevi; —rechnung, f. računstvo brojno.

Zahler, m. platac, platjalac, platnik; —in, f. platnica, platjalica.

Zähler, m. brojitelj, brojilac.

Zahlfigur, f. cifra.

Zählgeld, n. brojevina.

Zahllos, adj. nebrojen, bezbrojan, neizbrojan; —adv. bez broja.

Zahlmeister, m. platjatelj, platnik, izplatnik.

Zahlperle, f. krupan biser.

Zahlpfennig, f. Rechenpfennig.

Zahlreich, adj. brojan, mnogobrojan.

Zahltag, m. platni dan, dan od platjenja; dan od platjanja.

Zahltisch, m. f. Zahlbret.

Zahlung, f. platja (plaća); platjenje; platjanje, platež; — binnen 24 Stunden, platjanje u 24 sata.

Zahlungs-, (in Zus.) platežni; —bogen, m. platežni list; izplatni list; —fähig, adj. mogućan platiti; —vort, m. (t.) platiste, platiliste; —schein, m. (t.) platežnica; (Auszahlungschein), izplatka; —tag, m. dan za platjanje, platežni dan; —termin, m. platežni rok; —unfähig, adj. nemogućan platiti; —unfähigkeit, f. nemogućnost plaćanja; —zeit, f. (t.) platitba, platěžno vrěme, vrěme za plaćanje.

Zahlwoche, f. platna nedělja, platni tjedan; —wort, n. brojnik; —zeichen, n. cifra.

Zahm, adj. pitom; krotak; domaći; fig. blag, tih, krotak.

Zähmbar, adj. ukrotan, ukrotiv.

Zähmen, v. a. pitomiti; pripitomiti; krotiti; ukrotiti; fig. obuzdati, zauzdati, uzaptiti; sich —, v. r. uzděržati se, ustegnuti se.

Zahmheit, f. pitomost, krotkoća.

Zähmung, f. pitomljenje; ukrotjenje, obuzdanje, zauzdanje, ustegnutje.

Zahn, m. Zähnchen, n. zub; zubić; (eines Kammes, Nades), zub, zubac.

Zahn-arznei, f. lék, lékaria za zube; —arzt, m. zubnik, zubni lékar; —brecher, m. zubolom, zubolomac; —buchstab, m. slovo zubno; —bürste, f. zubna četka, četka za zube.

Zähnein, v. n. dobiti, dobivati zube, rasti komu zubi; — v. a. zubiti, nazubiti.

Zahnen

B 719

K-

Zärteln

Zahnen, v. n. rasti komu zubi, dobiti, dohivati zube.

Zahn-fäule, f. cèrvotočina u zubu, zubna cèrvotoč; —feile, f. turpi jica, limica zubna; — fieber, n. groznica zubna; —fistel, f. fistula zubna; —fleisch, n. desna, desni, zuberina; — förmig, adj. zubast, zubu spodoban, zubolik; —geschwür, n. zazubica; — höhle, f. jamica, šupljina od zuba.

Zähnig, adj. zubat; nazubljen.

Zähnklappen, (Zähnklappern), n. cvokot, cvokotanje zubih.

Zähknirschen, n. škripa od zubih, škripanje zubih.

Zahn-kraut, n. zubova biljina (trava); —lož, adj. bez zubih, bezzub; — lücke, f. šterba, šterbina, kèrnja; —lückig, adj. šterbav; krezub, kèrnjav; —pulver, n. zubni prašak; —pužer, m. f. Zahnfeile; — rad, n. zubato kolo; —reihe, f. red zubih; —schmerzen, pl. —weh, n. zubobolja; —schnitt, m. zubac; — stift, m. okèrnjak od zuba; — stocher, m. zubatka, čistilica za zube; —stocher-Citui, n. zubatkovnica; —wurm, m. cèrv u zubu, zubni cèrv; —wurzel, f. korèn od zuba; —zange, f. kléšte, klèstice zubne.

Zähre, f. suza;

Zain, m. motka, šiba, šibka (od gvozdja, itd.).

Zainen, v. a. kovat u motke (gvozdje, itd.).

Zainhammer, m. gvoždjarnica.

Zange, f. kléšte, kléšta.

Zangenwerk, n. kléšte.

Zank, m. razpra, inat, kavga, svadja, zavada, pravda, prepiranje, kár, káranje; — apfel, m. jabuka od nesloge; —en, v. n. pravdati se,

inatiti se, svadjati se, prepirati se, kárati se.

Zänker, m. pravdaš, inatnik, kavgadjia, prepirač, svadljivac; —ei, f. pravda, razpra, kavga, inat, svadja; pravdanje, prepiranje, káranje; —in, f. pravdašica, inatnica, svadljivica.

Zankgeist, m. duh od nesloge, duh od svadje, pravdaški duh.

Zänkisch, Zankfüchtig, adj. pravdaš, kavgadjia, svadljivae, zavadan, svadljiv, inatan.

Zank-stifter, m. kavgadjia, zametalac kavge; —sucht, —luft, f. traženje kavge, pohlepa za kavgom, svadjom.

Zäpfchen, n. čepić; (im Halse), jezičac, resa (u gèrlu).

Zapfen, m. (an einem Gefäße), čep; vranj, tapun; (Pflock), klin; (im Halse), jezičac, resa.

Zapfen, v. a. točiti, prodavati (vino pivo, itd.), f. Einzapfen, Verzapfen.

Zapfen-hier, n. cědotine od piva; — bohrer, m. svèrdlo za čep bušiti; —gelo, n. kèrèmarina, danak, datak (od točenja vina itd).; —loch, n. čep, rupa od čepa; — streich, m. večernje bubnjanje; —stück, n. (einer Kanone), srèdina od topa; —wein, m. cědotine od vina.

Zappeln, v. n. kopèrcati se; hitati, kopèrcati, bacat nogam; das Herz zappelt ihm vor Freude, skače mu sèrce od radosti; einen — lassen, ostavit koga bez pomoći; — n. kopèrcanje, bacanje nogama.

Zarge, f. zub, kraj, obod.

Zart, adj. nježan; slab; mek, mekan, mekoputan; malen, sitan, droban; tanak, tanan; — gefühl, n. nježnost. cutjeljivost.

Zärteln, f. Verzärteln.

Zartheit

720

B

Zeche

Zartheit, f. njega, nježnost; slabost; mekanost, mekota; tančina; prokšina.

Zärtlich, adj. nježan; mazan, prokšen; — keit, f. nježnost, njega; prokšivost.

Zärtling, m. mekoputnik, njegovan, razmažen čověk, prokšenac.

Zaser, Zäserchen f. Zaser, Fäserchen; —ig, f. Zaserig.

Zasern, f. Fasern.

Zaspeł, f. pasmo, pověsmo.

Zauber, m. čar, čarobia; urok; (Reiz), dragost, milota, milost, razbluda.

Zauberbild, n. amajlia; čarovan kip; fig. razbludan, dragostan kip; — buch, n. čarobnička knjiga; —er, m. čarobnik, vilenik, věštac; — ei, f. čarobia, vilenstvo, vileničtvo; urok, uroci; —formel, f. rěči čarochničke, vilenstvo, basma; —geschichte, f. historia čarobnička, vilenička; —in, f. čarobnica, věštica, vilenica, čaralica; —isch, adj. vilovan, čarovan; vilovnički, čarobnički, vilinski; —kraft, f. krépost, moć, sila vilovna, čarovna; —kreis, m. čarovni krug; —kunst, f. čarobia, vileničtvo, —laterne, f. lanterna čarovna; —mittel, m. čarobia, vileničtvo, vilovničtvo.

Zaubern, v. n. čarati, vraćati; — v. a. proizvesti, proizvodit štogod čarobiom.

Zauber-ring, m. pěrsten čarovni; — ruthe, f. — stab, m. šiba, šibica čarovna, vilovnička; —schloß, n. čarovni, vilenički kasteo; —segen, m. čarobia, vileničtvo, basma; — spiegel, m. zěrcalo, ogledalo čarovno; —stimme, f. glas čarovni, vilovni; —ton, m. glas, zvuk, ton vilovni, čarovni; —trank, m. napitak čarovni, vilovni; —trommel,

f. bubanj čarovni; — werk, n. čarobia, vileničtvo, vilovničtvo; —wort, pl. rěči vilovne, čarobničke; —zettel, m. zapis.

Zauderer, m. zatezalac, kěrzmalac; ogužalo; — f. zatezalica, kěrzmalica; ogužalica.

Zauderei, f. zatezanje, kěrzmanje.

Zauderhaft, adj. zatezav, kěrzmav; kasan, docan, ogužan; —igkeit, f. zatezanje, kěrzmanje, kěrzmavost, ogužanje.

Zaudern, v. n. kěrzmati, zatezati, kasniti, ogužati se; — n. ogužanje, zatezanje, kěrzmanje.

Zauen, sich, o. r. žuriti se, pašti; se.

Zaum, m. uzda.

Zäumchen, n. uzdica.

Zäumen, v. a. uzdati; zauzdati; obuzdati.

Zaum-geld, n. platja za uzdu (pri kupovanju konja); —loß, adj. razuzdan, nezauzdan, neobuzdan, bez uzde; — adv. bez uzde; —recht, adj. biran, objahan (konj).

Zaun, m. plot; ograda, obor.

Zäunchen, n. plotić, ogradica.

Zaun-gerte, f. prut od plota; —glocke, f. zvončići (rastje); — kirsche, f. plotoplet (lonićera xylosteum); —könig, m. kraljić, štěrko, strěžić, těrtak (ptica); — pfahl, — stecken, m. kolac od plota, proštac; — rebe, —rube, f. divja tikva (rastje); —schlüpfer, f. Zaunkönig.

Zausen, v. a. čupati; potezati; sich —, v. r. čupati se, potezati se; počupati se.

Zebra, n. zebra (živinče).

Zechbruder, f. Zecher.

Zeche, f. pijanka, veselo družtvo; (Bauhlung), račun, potrošak, gostbarina; (Zunft), ceh, ceha; (im Bergmel,

Zeichen

721

Zeichengarn

bane), ortački, skupni rudnik; fig. die — bezahlen müssen, platiti.

Zech-en, v. n. piti, pijančevati; —
er, —bruder, m. pijanac, pivator.

Zechen-meister, m. nastojnik rudnika ortačkoga; —register, n. računi od rudnika ortačkoga.

Zech-frei, adj. tko neplatja za pilo i
jělo; einen — halten, platit za ko-
ga; —geld, n. račun, platja, nov-
ci za pilo; —gesellschaft, f. pijan
ka, družtvo pivatorah, pivatorsko
družtvo.

Zechine, f. cekin (novac).

Zechte, Zäcke, f. klop, kërpelj.

Zech, f. nožni përst, përst od noge;
große —, palac nožni.

Zehen, Zehn, num. deset.

Zehend, n. desetak, desetica, dese-
tina.

Zehent, m. desetak, deseto, desetina;
— zahlen, dati desetinu; (in Zus.)
desetački, desetinski; —acker, m.
desetkovna njiva; —bar, adj. de-
setkovan, od čega se daje dese-
tak; —harkeit, f. desetačnost, de-
setinstvo; — berechtigt, adj. tko
ima pravo birati desetak; —buch,
—register, n. knjiga, kazalo od de-
setka, od desetine; —en, v. a.
desetkovati, pobirati, kupiti dese-
tak; —er, m. desetčar, desetinar;
—frei, adj. prost od desetka; —
garbe, f. deseti snop, snop od de-
setka; —geld, n. desetačnina, de-
setinarina; —herr, m. gospodar
od desetka; —hold, —mann, m.
desetačnik, desetinar; —korn, n.
žito od desetka; —mann, m. de-
setkovan, podvěržen desetku; —
recht, n. pravo desetka, desetak,
desetina.

Zehne, f. Zehner, m. desetica, dese-
tak; desetka.

Zehneck, n. deseterokutje; —ig, adj.
deseterokutan.

Zehnerlei, adj. deseterověrstan.

Zehn-fach, adj. deseterostruk, dese-
terostručan, deseterogub; —füßig,
adj. deseteronog, deseteronožan;
—jährig, adj. od deset godinah;
—mal, adv. deset putih, deset
kratih; —malig, adj. deseterokra-
tan, deset kratih ponovljen; —
monatlich, adj. od deset měsecih;
—pfünder, m. top za zěrna od de-
set funtih; —pfündig, adj. od de-
set funtih; —stündig, adj. od deset
urah; —silbig, adj. od deset sila
bah; —tägig, adj. od deset danah.

Zehnt-e, adj. deseti; —ens, adv. de-
seto.

Zehr-en, v. n. živěti, jěsti i piti;
fig. gubiti se, nestajati; — v. a.
sušiti; (verbrauchen), trošiti, trati-
ti, harčiti; —er, m. trošilac, tra-
tilac; —frei, adj. tko ništa za jělo
i pilo neplatja, za koga drugi pla-
tja; —geld, n. —pfennig, m. hra-
novina; potputnina, trošak za put,
putni potrošak; —ung. f. hrana,
jělo i pilo; trošenje, tratjenje,
harčenje, tratnja; trošak, potro-
šak; —ungsgeld, n. (t.) tratnjari-
na, hranovina; — ungskosten, pl.
trošak za jělo i pilo, potrošak za
hranu, tratnju.

Zeichen, n. znak, znamenje; biljega,
obilježje.

Zeichenbuch, n. knjiga od risanja,
knjiga za risanje.

Zeichendeuter, m. gatalac, gatar; —
ei. f. gatanje,onetanje; —in, f.
gatara, gatalica.

Zeichendeutung, f. gatanje,onetanje.

Zeichen-garn, n. bilježni konac; —
kohle, f. Reißkohle; — freide, f.
kreda risarska; —kunst, f. risanje,

46

Zeichnen

722

8

Zeitlich

nauk od risanja; —meifter, m. me-
štar, učitelj od risanja; —papier,
n. papir za risanje; —schule, f.
škola od risanja; —sprache, f. je-
zik znamenjima; —stunde, f. lekcia
od risanja.

Zeichnen, v. a. & n. risati; narisa-
ti; (bezeichnen), bilježiti, zabilje-
žiti, znamenovati, zaznamenovati;
(unterschreiben), podpisati; —er,
m. risar; —erin, %. risarka, risa-
rica; —ung, f. risanje; (das Ge-
zeichnete), taris, risunak.

Zeidelbär, m. vërsta malenoga me-
djeda; —bаст, f. Seidelbаст; —n,
v. a. podrězati, podrěžvat košni-
ce; měd vaditi; —recht, m. pěe-
larstvo.

Zeidler, m. pěelar.

Zeigefinger, m. kažiput (pěrst).

Zeigen, v. a. kazati, pokazivati; po-
kazati; sich —, v. t. kazati se;
pokazati se.

Zeiger, m. kazalac, pokazivalac; (an
Uhren ic.), skazaljka; —uhr, Zei-
geuhr, f. kažuća ura, ura koja
nebije.

Zeihen, v. a. kriviti koga radi če-
ga, obtuživati. obadjivati.

Zeil-e, f. —chen, n. red; redac, re-
dak; věrsta; —enweise, adv. red po
red, od reda do reda, věrstu po
věrstu.

Zeiselbär, m. martin, biran, naučen medjed.

Zeißig, m. čiz, čizak (ptica); —grün,
adj. čizov, čizove boje.

Zeit, f. vrěme; doba; freie —, te-
nan, kad, lazno; bestimmte —
(Frist), rok, termin; (Stunde), ura;
die — der Frauen, vrěme žensko,
měsečina; mit der —, s vrěme-
nom; rechte —, hora, doba, vrě-
me; von — zu —, od vrěmena

do vrěmena; zu der —, tada, u
to doba; zu —en, kadkada; zur
rechten — kommen, na vrěme doći;
eß ist hohe —, krajnje je vrěme;
zu gleicher —, u isto doba; zu
allen —en, svagda; bei —en, za
dobe, za rana, dok je vrěme; vor
—en, pri —něgda, u staro doba.

Zeit-ablauf, m. prošaštje vrěmena;
—abschnitt, m. doba; —alter, n.
věk; —beschreiber, m. kronograf,
vrěmenopisac; —beschreibung, f.
kronografia vrěmenopisje; —dauer,
f. trajanje vrěmena; —folge, f.
těk, tečaj, tečenje, hod vrěmena;
—frist, f. rok; —geist, m. duh
vrěmena; —gemäß, adv. po potre-
bi vrěmena; —genoß, m. suvrě-
menik; —genossin, f. suvrěmenica;
—geschichte, f. —buch, n. kronika,
lětopis; —herig, f. Bisherig.

Zeitig, adj. sadanji, sadašnji; (reiß),
zrio; (frühzeitig), ran; — adv. za
rana, rano; —en, v. a. činiti, u-
činit da zrie; — v. n. zrěti, sa-
zrěti, zoriti se, uzoriti se; —keit,
—ung, f. zrělina, zrěloća.

Zeit-irrthum, m. anakronizam, salin-
ga, bludnja u vrěmenu; —kunde,
f. kronologia, vrěmenoslovje; —
kundige, m. kronolog, vrěmenoslo-
vac, —kürzung, f. Zeitvertreib; —
—lang, eine —lang, někoje vrěme,
několiko vrěmena; —lauf, m. vrě-
me, těk, těrk, hod vrěmena; —
lebens, adv. do směrti; za zivota;
sve vrěme, po sve vrěme od ži-
vota.

Zeitlich, adj. vrěmenit, začasan; mi-
nuć; das —e mit dem Ewigen ver-
wechseln, umrěti, preminuti, pre-
staviti se; — adv. vrěmenito;
rano; — lichkeit, f. vrěmenitost,
vrěmeniti život.