xd-br0/SiMoNERo huggingface dataset:
Justificare ( 12 ) Injecțiile multiple de insulină fac parte din insulinoterapia intensivă , care asigură o certă flexibilitate raportată la stilul de viață Prin acest regim se reduc dozele pe zi , iar prin scăderea dozelor pe injecție , disconfortul local diminuă considerabil .
Descriere și indicații În acest regim insulina glargină se poate administra în oricare parte al zilei , iar insulina prandială ( regular sau analogii rapizi ) la mesele principale ( tabel 13.9 ) .
După 6 luni de tratament cu acest regim de insulinoterapie nu a mai prezentat hipoglicemii nocturne .
Acest efect secundar nu se întâlnește în cazul glarginei .
Dacă acest răspuns nu este normal se consideră că deficitul insulinic este foarte mare , ceea ce permite etichetarea gradului foarte sever ( 19 ) .
Este o combinație foarte frecvent utilizată de când metforminul a fost reintrodus în terapie .
Existența contraindicațiilor pentru metformin anulează posibilitatea asocierii lui cu insulina .
Pioglitazona este singura tiazolidindionă aprobată pentru a fi utilizată în combinație cu insulina .
Justificarea adaosului de insulină seara sau la culcare este similară cu cea prezentată în cazul asocierii sulfonilureicelor la insulinoterapie .
Aceasta presupune o foarte bună instruire a pacientului , precum și posibilitatea automonitorizării .
Anihilarea glucotoxicității necesită uneori o insulinoterapie viguroasă , cu multiple injecții de insulină , pentru a învinge insulinorezistența .
Acest fapt a fost demonstrat prin rezultatele UKPDS ( 43 ) , mai ales la grupul insulinotratat intensiv .
S- a dedus de aici că cel mai important este să se atingă obiectivele tensionale , decât să se selecteze medicamentele antihipertensive .
Efectul terapiei orale ( 30 ) În tabelele 13.18-20 sunt redate efectele principalelor clase din medicația orală antihiperglicemică asupra factorilor de risc cardiovascular .
Prea mulți medici au cunoștințe insuficiente în practica diabetologică , de unde rezultă prescripții inadecvate și tratamente nemonitorizate Pacienții nu sunt informați asupra tratamentului 0.6 dintre ei nu folosesc corespunzător glucometrele , de unde provin rezultate FALSE , dozaje necorespunzătoare și control glicemic precar .
Lipodistrofiile localizate ( mai ales , lipoatrofiile ) au devenit foarte rare după introducerea insulinelor înalt purificate și apoi a celor umane .
Producerea lipohipertrofiei este atribuită efectului de stimulare a creșterii țesutului adipos al insulinei .
În formele severe de hipoglicemie pot fi prezente semne de decerebrare , decorticare , hemiplegii tranzitorii , mișcări coreoatetozice , convulsii generalizate sau focale .
Pacienții cu diabet sunt învățați că valorile glicemice mari sunt semnul că boala nu evoluează satisfăcător .
Standardele glicemice propuse de ghidurile de specialitate sunt greu de atins , ele nefiind un obiectiv primordial atunci când costurile atingerii acestui echilibru sunt mai mari decât beneficiile .
Consecințele acestei practici educative a medicilor pot fi apariția de reacții emoționale negative din partea pacienților , autoblamarea , care pot interveni în tergiversarea deciziei de a iniția insulinoterapia .
Aderența la tratamentele medicale este influențată puternic de comunicarea doctor - pacient ( 54 , 55 , 56 ) .
Efectul advers cel mai semnificativ al insulionoterapiei intensive a fost o frecvență de 3 ori mai mare a hipoglicemiilor severe , comparativ cu grupul tratat convențional .
Eficacitatea clinică a administrării insulinei la pacienții aflați în stări critice ( postoperator , ventilați mecanic ) a fost demonstrată într- un studiu recent ( 6 ) .
În ceea ce privește costul suplimentar al medicamentelor hipotensoare în grupul tratat intensiv pe durata celor 8,4 ani de studiu , acesta a fost de 613 £ .
Dacă vrei să- ți lași pacienții fără cuvinte , spune- le că insulina ar trebui administrată doar în zona circulatorie a ficatului .
Cunoașterea cauzelor și a mecanismelor care concură la creșterea riscului pentru leziuni ale picioarelor și apoi la producerea acestora , la pacienții cu diabet , este indispensabilă pentru aplicarea eficientă a măsurilor de prevenire și tratament .
S- a constatat faptul că PCR se leagă de receptori ai celulelor endotelile și induce apoptoza acestora și este prezentă alături de moleculele oxidate de LDL în plăcile aterosclerotice .
În sfârșit , PCR poate crește producția locală de compuși care afectează fibrinoliza cum este activatorul inhibitorului plasminogenului ( PAI ) -1 ( 20 ) .
Vîscozitatea și fibrinogenemia crescute sunt ambele invers corelate cu indicele de presiune gambă - braț .
În diabetul zaharat tip 2 s- a constatat însă că dacă presiunile capilare în patul unghial sunt normale , deprimarea hiperemiei maximale este evidentă și prezentă încă de la debutul diabetului .
Neuropatia diabetică vegetativă poate produce uneori manifestări clinice foarte evidente ( ex. diareea diabetica , disfuncția erectilă ) , însă alteori manifestările ei sunt mult mai greu de diagnosticat clinic ( ex. disfuncțiile esofagiene , întârzierea evacuării stomacului , vezica neurogenă ) , iar explorarea instrumentală a sistemului nervos vegetativ pune probleme de accesibilitate , reproductibilitate , specificitate și sensibilitate .
Manifestarea clinică cea mai comună a neuropatiei diabetice este polineuropatia diabetică periferică simetrică senzitivo-motorie , care este prezentă la mai mult de 0.5 dintre pacienții cu o vechime a diabetului mai mare de 15 ani ( 28 , 30 ) .
Pierderea progresivă și neuniformă a sensibilității pentru stimulii externi explică de ce se pot constata ulcerații la pacienții cu diabet la care o examinare neurologică grosieră a sensibilității superficiale poate duce la impresia greșită că aceasta este păstrată încă .
În studii de termografie ale plantelor la alergători s- a constatat că după o anumită distanță de alergare apar pe plante așa zisele zone fierbinți .
Limitarea mobilității articulației tibio-tarsiene produce o deformare permanentă , în flexie , a piciorului , așa zisul picior equin , ceea ce generează presiuni anormale la nivelul antepiciorului .
S- a încercat corectarea acestei creșteri a presiunilor la nivelul antepiciorului , datorată limitării mișcării de flexie , prin lungirea chirurgicală a tendonului lui Achile , fără rezultate convingătoare ( 36 , 37 ) .
Limitarea mobilității articulațiilor tibio-tarsiană și metatarso-falangiană a halucelui pot fi evaluate cantitativ prin goniometrie ( sunt considerate patologice reducerea dorsiflexiei piciorului sub 0_0 și a dorsiflexiei primei articulații metatarso-falangiene sub 500 ) ( 38 ) însă metoda este mai puțin standardizată , iar examenul clinic ( semnul rugăciunii ) este de cele mai multe ori suficient pentru screening .
Măsurarea presiunii statice și dinamice la nivelul plantei a adus progrese importante în înțelegerea biomecanicii piciorului și a patogenezei ulcerațiilor .
Se consideră că au o bună valoare predictivă pentru ulcerații forțele de peste 87 N / cm 2 ( 38 ) sau presiunile de peste 10 kg / cm 2 ( 28 ) .
Folosind ca și criteriu modul în care acționează factorii precipitanți , ulcerațiile au fost clasificate și în intrinseci ( produse de traumele habituale , inaparente ) și extrinseci ( produse de traumatismele evidente ) ( 2 ) .
Urmează apoi faza de proliferare ( fibroplazia ) care durează aprox 43163 săptămâni și în care se restabilește integritatea vaselor și se înlocuiește țesutul distrus , prin angiogeneză , formarea matricei conjunctive și epitelizare , cu participarea fibroblastelor și a keratinocitelor .
Susceptibilitatea crescută la infecție a leziunilor la pacienții cu diabet dezechilibrat , hiperosmolaritatea , deshidratarea și acidoza metabolică , pot contribui de asemenea la întârzierea procesului de cicatrizare .
Faptul că există în continuare probleme în abordarea problemelor picioarelor la pacienții cu diabet , chiar și în sisteme de asistență medicală evoluate , este demonstrat de un studiu recent ( 53 ) în care a fost urmărită evoluția multianuală a ratei de vindecare a ulcerațiilor în 38 de state din SUA și s- a constat faptul că aceasta , deși are tendința spre ameliorare , nu s- a modificat semnificativ pe parcursul ultimilor 10 ani .
În 1999 a fost publicat un studiu asemănător ( 55 ) în care s- a urmărit frecvența și coexistența factorilor anatomici , fiziopatologici și de mediu implicați în apariția de ulcerații , la pacienți cu diabet zaharat fără ulcerații în antecedente , urmăriți la Manchester ( Anglia ) și la Seatle ( SUA ) .
Este de remarcat și faptul că abordarea integrativă , având ca suport conceptul cauzelor concomitente constituie și o evidentă argumentație pentru rolul abordării în echipă a acestei patologii complexe .
Un alt mod de a ilustra conceptul cauzelor concomitente ia în considerare așa zișii factori structurali , care influențează presiunea de vârf la nivelul plantei ( epifizele distale ale metatarsienelor proeminente , migrarea anterioară a țesutului subcutanat plantar , prăbușirea boltei plantare ) , factorii funcționali , care influențează durata contactului plantei cu solul ( capacitatea aerobică , dureri articulare , debilitatea generală , forța în membrele inferioare ) , factorii care țin de încălțăminte , și factorii care țin de stilul de viață ( sedentar sau activ ) ( 39 ) .
Dacă durerea produsă de polineuropatia diabetică este generatoare de disconfort pentru bolnav și este un motiv frecvent de solicitare a consultului medical , din punct de vedere al piciorului diabetic , tocmai absența sau dispariția în evoluție a sensibilității algice este cauza leziunilor produse de traume minore .
Examenul obiectiv se încheie cu evaluarea reflexelor osteotendinoase bicipital , tricipital , rotulian și achilian .
Evaluarea cantitativă ( vezi mai sus ) se face urmărind durata perceperii vibrațiilor de către examinator ( pe fața dorsală a mâinii ) .
Se folosesc monofilamente de diametre diferite , marcate cu diverse cifre , care reprezintă logaritmul în baza 10 al forței de aplicare ( în mg ) X 10 .
Folosirea însă a unor metodologii diferite de testare poate produce variația prevalenței neuropatiei severe între 3,4 și 29,3% ( 74 ) Se consideră ca patologică neperceperea atingerii în cel puțin un punct din cele patru ( 62 ) .
Dozarea fosfatazei alcaline ( fracțiunea specifică oaselor ) , ca marker al procesului de formare a osului sau a deoxipiridinolinei , care este un indicator al procesului de resorbție osoasă , ar putea oferi informații utile atât pentru diagnostic cât și pentru tratament ( 81 ) .
Asocierea frecventă a neuropatiei periferice , caracteristicile topografice ale obstrucției arteriale ( localizarea frecvent infrapopliteală ) precum și coexistența frecvent a mediocalcinozei , conferă screening și diagnosticului arteriopatiei cronice obliterante ( ACO ) la pacienții cu diabet , mai multe particularități .
Stabilizarea simptomatică se poate datora dezvoltării circulației colaterale , adaptării metabolice a mușchiului ischemic printr- o creștere a conținutului în a enzime aerobice și a densității capilarelor , sau automodificarea mersului pacientului pentru a favoriza grupurile de mușchi nonischemice ( 86 ) .
Se produce prin ocluzia embolică ( material desprins din plăcile aterosclerotice din amonte ) a arterelor digitale .
Încălțămintea sau un bandaj prea strâns exercită la nivelul piciorului așa numita tensiune circumferențială .
Presiunea exercitata asupra unei anumite zone ( ex. degetul V ) este direct proporțională cu tensiunea circumferențială și invers proporțională cu raza curbei în zona respectivă ( 32 ) .
Măsurarea presiunii la gambă la pacienții cu diabet este complicată de prezența frecventă a mediocalcinozei care reprezintă principala limită a acestei metode ( 93 , 94 , 96 ) .
Presiunea la haluce este în mod normal cu 10 mm Hg mai mică decât presiunea la arterele gambei și chiar și în cazul unui diabet vechi arterele digitale nu sunt întotdeauna calcifiate .
Progresele din ultimii ani ( tehnica cu substracție digitală , substanțele de contrast nonionice , creșterea vitezei de execuție ) au redus caracterul invaziv și incidența complicațiilor acestei proceduri .
Evaluarea funcției renale , hidratarea suficientă a pacientului și întreruperea biguanidelor cu 48 de ore înaintea începerii procedurii sunt obligatorii la pacienții cu diabet .
Infecțiile profunde , recent tratate cu antibiotice , la pacienți cu alte tare , sunt de obicei polimicrobiene și implică bacterii gram-negative și anaerobe .
Autoliza informatorie la nivelul țesutului hiperkeratotic este substratul histologic al hematoamelor subkeratotice și apoi a ulcerației .
Limitele clasificărilor mai sus amintite pot fi surmontate de o descriere detaliată , cursivă a leziunilor ( localizare , dimensiuni măsurate , aspect , culoare , chiar miros ) , care poate fi sau nu însoțită de desene .
Astfel , osteomielita va fi încadrată la capitolul infecție pentru ca tratamentul antibiotic este o urgență imediată , iar o ulcerație chiar superficială plantară , la un picior neuropat și ischemic , va fi clasificată ca ischemică , pentru că investigarea angiologică este prima prioritate .
Dacă o ulcerație superficială este însoțită de semne de infecție a țesutului subcutanat va fi considerată ca profundă .
Având în vedere faptul că cele mai frecvente cauze ale problemelor sunt pantofii nepotriviți , tăierea incorectă a unghiilor , arsurile și umblatul prelungit sau alergarea , educația trebuie să conțină soluții pentru prevenirea acestora .
Senzația de picioare reci dispare doar prin tratament adecvat , prescris de medic , și nicidecum prin încălzirea lor cu sticle , cărămizi sau apropierea de foc .
Din păcate efectul restabilirii echilibrului glicemic asupra simptomelor PDP se instalează cu o latență care variază între câteva săptămâni și chiar 43324 luni , deci de cele mai multe ori un tratament specific este necesar .
Pacienții înrolați aveau diabet tip 1 și 2 , cu simptome PDP și modificări electrofiziologice .
În țara noastră , un grup de la Centrul de Diabet Timișoara ( 126 ) a efectuat un studiu prospectiv deschis înrolând 26 de pacienți cu diabet tip 2 , cărora li s- a administrat ac alfa-lipoic ( ThiogammaR ) , 600 mg / zi în 14 perfuzii .
Eficacitatea administrării unei statine la pacienții cu ACO a fost demonstrată în Heart Protection Study , în care s- a constatat și faptul că reducerea mortalității cardio-vasculare prin administrarea de simvastatin se produce indiferent de valoarea inițială a LDL-colesterolului ( 129 ) .
Acesta constă în plimbări în ritm alert , până la apariția durerii și reluarea plimbării după remisia durerii prin repaus .
În câteva țări europene și în țara noastră există o oarecare experiență pozitivă în folosirea sulodexid și a actoveginului la această categorie de pacienți ( 130 , 131 ) .
Pedichiura practicată în țara noastră nu se apropie de standardele chiropodiei , nici prin pregătirea celor care o practică , nici prin serviciile pe care le oferă .
Un studiu populațional efectuat în Anglia a demonstrat faptul că includerea chiropodistului în echipa multidisciplinară a dus la reducerea semnificativă a frecvenței amputațiilor majore însă nu a celor minore ( 139 ) .
După comunicarea mai multor observații izolate , în 2003 au fost comunicate rezultatele primului studiu sistematic în care a fost comparată eficiența terapiei cu larve cu cea a tratamentelor convenționale ( debridare chirugicală , pansamente etc ) ( 142 ) .
Sunt necesare studii prospective , controlate , care să confirme aceste rezultate dar oricum se pare că terapia cu larve nu este inferioară celorlalte intervenții folosite la ora actuală și este cu siguranță mai avantajoasă din punct de vedere al costurilor .
Amputația transmetatarsiană ( Lisfranc ) este de preferat celei transtarsiene ( Chopart ) și amândouă sunt mai funcționale decât dezarticularea gleznei ( PUNCTe ) .
Cercetătorii coreeni sugerează că gingsengul roșu corean poate preveni apariția diabetului de tip 2 .
Deoarece un exces de insulină poate determina apariția hipoglicemiei – o stare cronică – Dr. Rubino crede că organismul uman dispune de un mecanism contra-regulator ( sau un mecanism anti-incretine ) , activat de același tranzit al substanțelor nutritive prin intestinul subțire .
În plus , mulți dintre ei au atins un nivel hipoglicemic în timpul activităților cotidiene , cum ar fi munca ( 0.42 ) , exercițiile fizice ( 0.26 ) și șofatul ( 0.19 ) .
Un alt aspect îngrijorător este rata obezității infantile , care atinge 43259 % în Romania .
POP sunt un grup de substanțe chimice cu diverse caracteristici , prezente în pesticide , deșeuri industriale și materiale de construcții .
Dupa profesorul Arrebola , mecanismul prin care POP cresc riscul de diabet nu este cunoscut .
Nu este vorba de un ghid simplificat , ci de unul care prezintă progresele medicinei translaționale în acest domeniu de mare interes practic .
Declanșarea pubertății va determina o accelerare a vitezei de creștere sub acțiunea hormonilor sexoizi , apărând saltul de creștere pubertar .
Odată fosforilate , proteinele STAT ( STAT 5b ) dimerizează și pătrund intranuclear , unde se fixează în regiunea promotor a genelor dependente de GH , activând procesele de transcripție a mARN ( planșa 3 ) .
Majoritatea efectelor de stimulare a creșterii cauzate de rGH ( creșterea în lungime a oaselor , creșterea țesuturilor moi , precum musculatura , tegumentele și mucoasele , creșterea viscerelor , precum cordul , ficatul sau tiroida ) sunt mediate de un alt hormon peptidic , insulin like growth factor I ( IGF- I , vezi mai jos ) .
Acest hormon secretat ubicvitar în țesuturile aflate în creștere , face parte din familia hormonilor peptidici cu structură asemănătoare cu a proinsulinei , de unde și denumirea de insulin like .
Factorii de creștere insulin like ( IGF-II I și IGF-II ) circulă în proporție importantă legați de șase proteine de transport specifice , cunoscute sub numele insulin like growth factor binding proteins ( IGFBPs ) .
Dacă hGH are un rol important în diferențierea condrocitară , IGF- l este esențial în stimularea proliferării condrocitelor .
Pentru ca hormonii gonadici să stimuleze creșterea , este nevoie de prezența unui nivel adecvat de hGH .
Efectele steroizilor gonadici asupra creșterii sunt parțial indirecte , deoarece aceștia cresc atât secreția de GH , cât și pe cea de IGF- l .
La nivel hipofizar , GHRH și somatostatina acționează pe receptori membranari specifici , modulând secreția și eliberarea de GH ( planșele 9 , 10 ) .
GHRH , somatoliberina este un polipeptid secretat de neuroni parvocelulari situați în nucleul arcuat și ventromedial .
GH relina e secretată la nivelul celulelor mucoasei gastrice ( planșa 9 ) , dar și de neuroni hipotalamici din nucleul arcuat , precum și de celule hipofizare somatotrope , lactotrope și tireotrope .
La nivel gastric , somatostatina inhibă secreția de GH relină .
Endorfinele și enkefalinele stimulează secreția de GH , foarte probabil prin interacțiunea cu GHS-R .
Prin definiție , un copil are talia corespunzătoare percentilului X dacă este cel mai înalt dintre cei mai mici X % dintre copiii de o anumită vârstă , rasă și sex .
Curbele de creștere inițiale ( încă utilizate ) compară taliile individuale de la un moment dat ale copiilor cu percentilele 5 , 10 , 25 , 50 , 75 , 90 și 95 ale copiilor caucazieni sănătoși ( de exemplu , cu copiii caucazieni americani curbele din 1977 ale NCHS ) .
Scorul deviației standard ( standard deviation score , sau SDS ) reprezintă numărul de deviații standard cu care copilul e diferit de media pentru vârsta lui .
Același raport poate fi observat și la nanicii hipofizari , care sunt adesea hipogonadici .
De aceea , instalarea pubertății poate fi prezisă prin simpla măsurare periodică a vitezei de creștere , chiar înainte ca alte semne de maturare a gonadelor sau organelor sexoid-dependente și de apariție a caracterelor sexuale secundare să se fi manifestat .
Cauzele secundare ale taliei mici includ , la rândul lor , atât afecțiuni nonendocrine , precum retardul de creștere intrauterin , deficite nutriționale sau afecțiuni cronice însoțite de tulburări de creștere , cât și afecțiuni endocrine , implicând disfuncția unor hormoni cu impact asupra procesului de creștere .
Faciesul pacientelor cu sindrom Turner e foarte variabil , de la un aspect normal ( planșa 35 , stânga ) până la un aspect plurimalformativ .
Pacientele pot prezenta fantă palpebrală antimongoloidă , ptoze palpebrale , retrognatism și micrognatism , comisuri bucale îndreptate în jos , dând faciesului pacientei un aspect adenoidian , sau de pasăre ( planșa 31 ) , boltă palatină ogivală , malimplantații dentare cu carii multiple ( planșa 34 ) , urechi jos implantate , uneori rotate și malformate ( planșa 31 ) .
Acestea apar în urma dilatării unor cavități rezultate din acumularea de lichid chilos , din cauza lipsei de comunicare dintre sacul limfatic jugular și vena jugulară internă .
Un procentaj important dintre pacientele cu sindrom Turner prezintă malformații viscerale cardiace ( coarctație de aortă sau stenoză aortică , mai ales la fetele care prezintă și pterygium colli , având risc crescut de anevrism disecant de aortă , valvă aortică bicuspidă cu risc de endocardită ) și renale ( rinichi unic , rinichi în potcoavă , malformații vasculare sau caliceale , ca duplicarea calicelor și bazinetului , absența unui rinichi , ectopii renale ) .
Acești rari pacienți pot fi întâlniți în cadrul celor cu mozaicisme 45X / 46XY sau , mai rar , a pacienților cu translocație a genei SRY de determinism sexual în zona pseudoautosomală a unicului cromozom X al pacientului .
Viața modernă ( implicând sedentarism și alimentație hipercalorică ) a determinat apariția unei adevărate epidemii de obezitate , care s- a extins la vârste mici , inclusiv la copii .
Sindromul Prader-Willi este caracterizat de deleția genei care codifică polipeptidul N al riboproteinei nucleare mici ( small nuclear riboprotein polypeptide N , SNRPN ) , situată pe cromozomul patern 15 , regiunea q11-13 , sau , mai rar , de disomia uniparentală a cromozomului matern 15 ( ambele copii ale brațului 15q având origine maternă ) , sau de metilarea aceleiași zone de pe cromozomul 15 de origine paternă ( figura 33 ) .
Sindromul Bardet-Biedl ( figura 35 ) e caracterizat din punct de vedere genetic de mutații situate pe cromozomul 16 ( regiunea q21 ) , dar și pe cromozomii 2 , 3 , 11 , 15 și 20 , iar din punct de vedere fenotipic de întârziere de creștere și dezvoltare retard mintal , polidactilie și / sau sindactilie și obezitate apărută precoce , precum și , frecvent , de malformații renale .
Hormonii gonadici nu au nici ei importanță în creșterea intrauterină , deoarece nu există o diferență semnificativă a taliei între nou-născuții fete și băieți , în pofida faptului că băieții secretă testosteron în viața intrauterină .
O altă genă de supresie a creșterii ( GRB10 ) codifică un factor de blocare a receptorilor insulinici și pentru IGF- l .
Mamele consumatoare de alcool , cocaină , marijuana , tutun sau ale unor agenți farmacologici , ca , de exemplu , fenitoina , vor avea și ele un risc crescut de a avea copii cu retard statural , probabil din cauza influenței acestor droguri asupra vascularizației placentare și a rupturii premature a membranelor .
Lezarea placentei prin afecțiuni vasculare , infecție ( toxoplasma gondii , virus rubeolic , HIV ) sau anomalii ale sincițiotrofoblastului pot împieta atât funcția de filtru , cât și pe cea endocrină a placentei .
Alteori , este necesară intervenția pentru ameliorarea nutriției copilului prin perfuzii parentarale nutriționale nocturne , ca în afecțiunile gastrointestinale , renale sau consumptive .
Pentru aceasta , înaintea unui screening endocrinologic sau efectuării cariotipului , acești copii trebuie supuși unor analize în acest sens , precum evaluarea glicemiei , a hemoglobinei , a globulelor albe , a vitezei de sedimentare a hematiilor , măsurarea acidului folic , a carotenului , a titrului anticorpilor antigliadină , antiendomisiali , antireticulină sau antiglutaminază tisulari , valoarea totală a IgA , nivelul bicarbonatului plasmatic , funcția renală și hepatică .
Afecțiunile cardiace congenitale care determină șunturi arteriovenoase și cianoză , precum și insuficiență cardiacă congestivă pot fi însoțite de tulburări de creștere importante în 0.25 dintre cazuri .