xd-br0/SiMoNERo huggingface dataset:
Din analiza celor 422 de cazuri , reprezentând lotul B de bolnavi , operați în perioada 2000 - 2012 , la care am aplicat tehnica protezării cu plasă , montată extraperitoneal , rezultă următoarele : 2 ( 0.0047 ) decese postoperator , datorate unor complicații cardiace , respiratorii și renale pe fondul afecțiunilor preexistente , decompensate ; 0 hematoame și seroame , datorită utilizării drenajului aspirativ , vidat , cu cel puțin două tuburi de dren , plasate la cei doi poli ai plăgii plus utilizarea centurii elastice abdominale încă din prima zi postoperator ; patru cazuri ( 0.0094 ) care au dezvoltat necroze tegumentare parcelare la nivelul suturii și care au fost rezolvate conservator prin îndepărtarea țesutului necrozat și pansamente absorbante ; în 12 cazuri ( 0.0284 ) au survenit supurații ale țesutului subcutanat , din cauza faptului că la acești pacienți am îndepărtat în prima etapă resturi de plasă , granuloame de fir sau textiloame , iar după șase luni am reintervenit și am montat plasa de polipropilenă , în scop de întărire ; 2 cazuri ( 0.0047 ) considerate recidive , care au constat în dehiscențe aponevrotice și de țesut cicatriceal la polul inferior , suprapubian .
Am procedat la montarea celei de- a doua plase , pe care am ancorat- o pe de o parte la plasa existentă , iar inferior la ligamentul Cooper , bilateral ; în 8 cazuri ( 0.0189 ) am amplasat proteza properitoneal , retrofascial și am ancorat- o la mușchii drepți abdominali .
în 6 cazuri ( 0.0142 ) am amplasat proteza intraperitoneal , pe cale laparoscopică .
Avantajul major al procedeului laparoscopic a constat în lipsa oricăror complicații postoperatorii imediate ( hematoame , seroame ) și la distanță ( infecții , recidivă ) .
Recuperarea pacientului a fost rapidă , au lipsit durerile postoperatorii .
Din cauza costului ridicat al materialelor , numărul de intervenții a fost limitat .
Analizând complicațiile postoperatorii survenite în cele două grupuri studiate , în care s- au folosit principii și tehnici diferite pentru tratarea defectului parietal , constatăm diferențe semnificative .
În lotul A de bolnavi , operați prin procedee tisulare : rata hematoamelor și seroamelor a fost importantă : 64 de cazuri ( 0.3497 ) ; necrozele tegumentare au fost de patru ori mai frecvente în grupul pacienților operați prin tehnici tisulare comparativ cu lotul B ; complicațiile septice postoperatorii au survenit de patru ori mai frecvente la cazurile operate prin tehnici tisulare comparativ cu lotul B ; după procedeele tisulare au urmat patru eviscerații postoperatorii ( 0.0218 ) ; s- au înregistrat un număr de 45 de recidive precoce ( 0.24 ) după procedeele tisulare ; au survenit cinci decese ( 0.0273 ) în grupul pacienților operați prin tehnicile tisulare .
În lotul B de pacienți : doar 2 cazuri în care s- au consemnat recidive ( 0.0047 ) după tehnicile de protezare cu plasă ; doar 2 decese ( 0.0047 ) la bolnavii din lotul celor operați prin tehnici de protezare .
În concluzie , credem că din studiul realizat se desprinde clar ideea că tehnicile de protezare cu plasă a defectelor parietale postoperatorii , mai ales a celor recidivate , reprezintă un progres esențial în arsenalul terapeutic al eventrațiilor postoperatorii .
Alături de o tehnică operatorie corectă , de importanță majoră sunt și măsurile adecvate de pregătire preoperatorie , respectarea cu strictețe intraoperator a asepsiei , precum și îngrijirile atente și individualizate a fiecărui caz în perioada postoperatorie .
AVC , urmat de o suită de manifestări clinice variate grupate în jurul componentei motorii caracterizate prin hemipareză spastică , reprezintă a treia cauză de mortalitate și morbiditate și cea mai importantă cauză de dizabilitate pe termen lung la adulți la nivel european .
În acest context , selecționarea modelelor optime de evaluare a statusului funcțional este un element fundamental pentru a contura apoi obiective reale ale programului de recuperare .
A fost luat în studiu un lot de pacienți cu hemipareză spastică post AVC cu vechime între două luni și 4 ani , cu nivel cognitiv și complianță adaptate programului de recuperare și fără istoric de boli psihice sau neuromusculoscheletale .
Pacienții au fost evaluați la internare folosind FIM și SF-36 , au urmat un program terapeutic personalizat compus din kinetoterapie , electroterapie , termoterapie , masaj , ortezare și tratamentul specific al bolilor de fond , apoi au fost reevaluați la sfârșitul terapiei și în momentul consultației de control plasate la 6 luni din momentul externării .
Analiza biostatistică constată o corelație puternică , directă și semnificativă statistic între componenta motorie a FIM și cea a SF-36 , precum și o corelație moderată , directă și semnificativă statistic între componenta cognitivă a FIM și cea a SF-36 .
Chestionarul SF-36 oferă informații importante despre starea motorie și cognitivă a pacienților cu hemipareză spastică și este o alternativă utilă de evaluare în clinica de recuperare neurologică mai ales pentru pacienții cu sechele post AVC .
Pacientul cu AVC prezintă un tablou clinic complex și variat care urmează câteva caracteristici comune , personalizate însă pentru fiecare pacient în parte .
Managementul îngrijirilor de sănătate dedicate acestei patologii este vast și cuprinde etapa acută și post-acută , precum și cea cronică , fiecare cu elemente particulare .
Dacă în prima fază procesul terapeutic este axat pe întreținerea funcțiilor vitale , iar tratamentul de recuperare este prezent doar ca adjuvant , în fazele următoare , acesta își îndreaptă atenția din ce în ce mai mult asupra programului fizical-kinetic de îmbunătățire a deficitului funcțional .
Evaluarea statusului clinico-funcțional la fiecare moment , a calității îngrijirii prin compararea nivelului inițial cu cel final , selecția unui tratament adaptat nevoilor pacientului în condițiile în care costul îngrijirii este în creștere , precum și detectarea aspectelor emoționale , psihologice , familiale , sociale și profesionale care influențează calitatea vieții pacientului sunt probleme actuale la care echipa de recuperare trebuie să răspundă .
Studiul de față își propune conturarea utilității folosirii Functional Independence Measure și a chestionarului SF-36 de evaluare a calității vieții pentru monitorizarea rezultatelor oferite de programul de recuperare adaptat în ceea ce privește funcția motorie și cea cognitivă la pacienții post AVC .
Scopul conturează astfel următoarele obiective : evaluarea funcțională a pacienților cu hemipareză spastică cu ajutorul scorurilor motor și cognitiv înregistrate cu FIM și SF-36 ; evaluarea corelativă între rezultatele funcționale obținute cu FIM și SF-36 .
Pentru îndeplinirea obiectivelor definite s- a plecat de la următoarele ipoteze : scorurile funcționale motorii și cognitive ale pacienților post-AVC se îmbunătățesc în urma unui program de recuperare adaptat ; atât scorul FIM , cât și chestionarul SF-36 percep modificările produse în statusul funcțional motor și cognitiv al pacienților cu hemipareză spastică survenite în urma programului de recuperare ; există corelații directe semnificative între rezultatele oferite de cele două instrumente de măsură .
Datele obținute au fost comparate pentru a vedea efectele tratamentului de recuperare pe termen scurt și mediu , la nivelul întregului lot .
S- a realizat un studiu prospectiv , descriptiv pe o serie de pacienți cu hemipareză spastică post-AVC , care au urmat un program personalizat de recuperare medicală .
Au fost luați în studiu pacienții care s- au prezentat pentru internare într- o Clinică de Recuperare de Excelență în perioada ianuarie - iunie 2012 pentru tratamentul de recuperare al unui AVC urmat de hemiparezǎ .
Datele obținute au fost organizate într- o bază electronică pentru prelucrare , elaborarea rezultatelor și apoi formularea concluziilor .
Pacienții cu hemipareză de cauză vasculară care s- au prezentat pentru consult și internare în perioada ianuarie - iunie 2012 au fost în număr de 181 .
După ce au trecut etapele reprezentate de anamneză , examen clinic și funcțional , au semnat consimțământul informat privind acordul pentru tratament și includerea în studiu .
Pacienților rămași , în număr de 178 , li s- au aplicat criteriile de includere și excludere , 120 dintre ei le- au îndeplinit , iar 58 de pacienți au fost excluși .
Criteriile de excludere au fost : afecțiuni neuromusculoscheletale preexistente ; istoric în sfera psihiatrică .
Pacienții reprezintă un grup heterogen , având mai multe variabile ale prognosticului : date demografice , caracteristici medicale generale , caracteristici ale afectării cerebrale , variabile psihosociale .
Astfel , rezultatele studiului trebuie interpretate în lumina acestor criterii care exclud indivizii cu scoruri posibile de calitate a vieții mai mici sau mai mari decât media celorlalți pacienți incluși în studiu .
După evaluarea clinică generală a pacientului și apoi evaluarea cognitivă și a complianței la tratament , dacă acesta a corespuns criteriilor de includere în studiu a urmat aplicarea testelor care vizează variabilele dependente și care vor oferi o imagine de ansamblu asupra statusului clinico-funcțional și a calității vieții lui înainte de începerea tratamentului de recuperare .
Acestea au fost evaluate folosind testul FIM ( pentru independență funcțional ) și SF-36 ( pentru calitatea vieții ) .
După selectarea celor 120 de pacienți care au fost incluși în studiu prin aplicarea criteriilor de includere și excludere , a urmat conturarea programului specific adaptat .
Există numeroase abordări ale programului de recuperare post AVC , dintre care unele sunt încă în stadii incipiente de dezvoltare .
Performanțele comportamentale în toate domeniile , cum ar fi cel senzitivo-motor sau cognitiv , se vor îmbunătăți probabil atunci când activitatea motorie este intenționată , repetitivă și cuprinde sarcini specifice .
La sfârșitul internării , cei 120 de pacienți incluși în studiu au fost evaluați cu ajutorul aceleiași baterii de teste , notându- se valorile obținute .
Atât prin intermediul scrisorii medicale , cât și prin dialog direct , pacienții au fost informați asupra statusului lor clinco-funcțional și indicațiilor de urmat la domiciliu : regim igieno-dietetic , medicamentos și program kinetic și s- a stabilit de comun acord data vizitei de control .
Bolnavii au fost rechemați la o consultație de control peste 6 luni în timpul căreia , pe lângă anamneză și examinare clinico-funcțională și biologică , li s- a aplicat din nou bateria de teste , colectându- se ultimele date .
La această consultație , s- au prezentat 105 din cei 120 de pacienți incluși în studiu și evaluați la primele două momente de timp .
Obiectivele au vizat măsurarea și apoi urmărirea asocierii între itemi provenind din instrumente diferite , dar care măsurau parametrii similari , pentru a analiza concordanța în nivelul de variație al itemilor respectivi .
În acest sens s- au utilizat corelații bivariate pentru variabile cantitative ( Pearson ) sau calitative ( Spearman ) .
Reperele temporale au fost reprezentate de cele trei momente de timp utilizate în analiza primară .
S- au corelat scorurile de evaluare a funcționalității fizice obținute cu FIM și SF-36 la cele trei momente de timp analizate ( T0 , T1 și T2 ) , precum și variațiile acestora între momentele de timp analizate .
A rezultat existența unei corelații puternice , directe și semnificative statistic între valorile pe care le oferă FIM motor , respectiv cele ale dimensiunii PCS din chestionarul SF-36 ( r între 0.786 și 870 ) .
S- au corelat scorurile de evaluare a funcționalității mentale obținute cu FIM și SF-36 la cele trei momente de timp analizate ( T0 , T1 și T2 ) , precum și variațiile acestora între momentele de timp analizate ( T1 versus T0 , T2 versus T1 , T2 versus T0 ) .
A rezultat existența unei corelații moderate , directe și semnificative statistic ( p < 0.05 ) între valorile pe care le oferă FIM cognitiv , respectiv cele ale dimensiunii MH din chestionarul SF-36 ( r între 0.588 și 0.741 ) .
În urma analizei de corelație între componenta fizică a FIM și cea a SF-36 , precum și între componenta cognitivă a FIM și cea a SF-36 , se constată o corelație moderată sau puternică , directă și semnificativă statistic .
Corelația este mai puternică la analiza momentelor față de analiza modificărilor survenite de la un moment la altul , mai ales dacă perioada de timp scursă între evaluări este mai redusă .