xd-br0/SiMoNERo huggingface dataset:
O metaanaliză din 2005 a mai multor studii la toate categoriile de vârstă a publicat o incidență de 0.01 a ulcerelor venoase cronice ( C5 C6 ) , 5-10% a modificărilor cutanate ( C4 ) , 30_50% a varicelor hidrostatice ( C2 ) și 0.8 a telangiectaziilor ( C1 ) ( 70 ) .
Presiunea venoasă de repaus este în jur de 90 mmHg ( cu variații în funcție de înălțime ) , scade la 30 mmHg postambulator în cazul unui pacient sănătos și revine la 0.9 din valoarea normală după aproximativ 30 de secunde .
TVP , cu incidență crescută la vârstnici comparativ cu alte categorii de vârstă ( 7 ) , determină creșterea presiunii venoase postambulatorii , în loc de scăderea sa ( 71 ) .
Din experiența Clinicii de Chirurgie Vasculară , aceste cazuri se întâlnesc cel mai adesea la vârstnicii ce asociază insuficiența cardiacă ( IC ) dreaptă și insuficiență tricuspidiană severă .
În cazul tromboflebitei superficiale se va palpa ușor cordonul venos trombozat pe toată lungimea sa în cazul suspiciunii de comunicare cu sistemul venos profund ( extinderea unui tromb al venei safene interne în vena femurală comună sau , mai rar , al unui tromb al venei safene externe în vena poplitee ) .
Deși în cazuri particulare poate fi utilă venografia clasică sau venografia RM , examenul Duplex este universal acceptat ca fiind cel mai util în toate tipurile de patologie venoasă ( 1 , 7 ) , inclusiv în boala varicoasă recurentă și suspiciunea de reflux a venei poplitee în vena safenă externă .
Un consens internațional din 2005 a decis că medicamentele venoactive sunt utile în tratamentul insuficienței venoase cronice ( 82 ) .
O analiză similară făcută de grupul Cochrane pe 55 de studii clinice randomizate nu a ajuns la aceeași concluzie și consideră că nu există dovezi pentru a folosi medicamente venotonice pentru tratamentul insuficienței venoase cronice ( 83 ) .
De asemenea , are efecte antiinflamatoare , antialergenice , anticancerigene ( chelator al radicalilor liberi de oxigen ) și vasoprotectoare ( 86 ) .
Sulodexid ( Vessel Due ) , o mixtură orală activă de glicozaminoglicani ( GAG ) cu proprietăți antitrombotice și antifibrinolitice , are un număr tot mai mare de evidențe asupra rolului său antiinflamator , protector endotelial și al matricei extracelulare , efecte benefice în tratamentul insuficienței venoase cronice .
În insuficiența venoasă cronică secundară bolii varicoase sau unui episod trombotic , doza de 50_100 mg / zi , cel puțin 60 de zile , ameliorează semnificativ presiunea venoasă în venele safenă și tibiale , prin efectul asupra factorilor trombotici și vâscozității plasmatice ( 95 ) .
Pentoxifilina , un medicament cu efecte principale hemorheologice , aparent reduce adezivitatea leucocitelor , inhibă activarea neutrofilelor și scade eliberarea de radicali liberi de oxigen ( 97 ) .
Același efect benefic îl are și prostaglandina E1 , prin reducerea activării leucocitare și inhibare plachetară ( 101 , 102 ) .
Tratamentul tromboflebitei superficiale include medicație anfiinflamatoare sistemică și / sau orală , precum și antalgice .
Reprezintă tratamentul primar al insuficienței venoase cronice ( 1 , 7 ) .
Cele inelastice oferă o compresie susținută mai bună decât cele elastice , deoarece nu oferă posibilitatea de a acomoda variații de volum , însă necesită o cunoaștere temeinică a tehnicii de aplicare fiindcă pierd 0.25 din presiunea exercitată în prima oră după aplicare , prin reducerea imediată a volumului membrului inferior respectiv ( 7 ) .
Prin contrast , bandajele elastice sunt ușor de aplicat , însă nu oferă aceeași presiune susținută în timpul mersului , comparativ cu cea de repaus , ca un bandaj inelastic .
Pe de altă parte , pacienții cu comorbidități importante și o speranță de viață scăzută sunt candidați preferați pentru tratamentul non chirurgical , deși acesta nu elimină cauza bolii de bază , ci doar ajută la îmbunătățirea simptomelor și profilaxia evoluției bolii către un stadiu mai avansat .
De la prima ligatură a venei safene interne , ce a fost realizată acum aproximativ 120 de ani , și până în ziua de azi , tehnicile chirurgicale pentru tratamentul insuficienței venoase cronice au evoluat considerabil .
Tehnica chirurgicală deschisă constă în ligatura înaltă a venei safene interne ( aproape de confluența cu vena femurală comună ) , ligatura tuturor colateralelor joncțiunii safeno-femurale , stripping venei safene interne și excizia individuală a tributarelor .
Tehnicile endovasculare apelează la diferite metode de ablație endovasculară ( scleroterapie cu sau fără ghidare ecografică , laser , radiofrecvență ) care reușesc ocluzia venelor fie prin procese chimice , fie fizice ( termice ) .
Anestezia locală în combinație cu cea tumescentă pe traseul venei safene interne este preferată la pacienții cu multiple comorbidități , intervenții limitate deschise și la cei ce beneficiază de tehnici endovasculare .
Tehnica clasică de tratament a refluxului safeno femural constă în ligatura înaltă a venei safene interne în apropierea joncțiunii cu vena femurală comună , preferabil distal de ultima tributară de la acest nivel , dacă permite anatomia ( fără stenozarea venei femurale ) , ligatura și dividerea tuturor tributarelor de la nivelul joncțiunii safeno femurale , stripping-ul venei safene interne la nivelul coapsei și flebectomiile individuale ale tributarelor importante de la nivelul gambei și coapsei .
La aceasta se poate adăuga stripping-ul unei accesorii anterioare de la nivelul coapsei , ligatura venei safene externe dacă există reflux safeno-popliteu și ligatura perforantelor incompetente .
O tehnică chirurgicală corectă , împreună cu profilaxia antibiotică preoperatorie în doză unică și pansamentul compresiv postoperator ( până la 43295 zile ) minimalizează riscul acestor complicații .
Pentru realizarea acestor scopuri , metodele endovenoase includ scleroterapia ( cu sau fără ghidaj ecografic ) , ablația endovenoasă laser sau cu radiofrecvență și laserele cutanate sau lumină pulsatilă .
În mod incontestabil , ligatura și stripping-ul venei safene interne , împreună cu flebectomiile individuale oferă o îmbunătățire semnificativă a calității vieții , comparativ cu tratamentul non chirurgical ( 115 , 116 ) .
Nu există diferențe între cele trei metode în ce privește analiza calitatății vieții după prima lună postoperator ( 117_123 ) .
Agonistul parțial al receptorului acetilcolinic nicotinic numit vareniclină este dovedit a fi cel mai util ( 11 , 12 ) .
Conform studiilor , numeroși vârstnici sunt de părere că renunțatul la fumat nu are un efect benefic asupra stării lor de sănătate ( 13 ) , în ciuda dovezilor științifice contrarii ( 14 ) .
Recomandarea Asociației Americane de Diabet ( ADA ) este de a menține nivelul hemoglobinei glicozilate sub 0.07 în cazul majorității adulților relativ sănătoși și sub valoarea de 0.08 în cazul celor vârstnici sau cu o speranță de viață mai mică de 5 ani ( 17 ) .
Tratamentul medicamentos antihipertensiv trebuie ajustat fiecărui pacient în funcție de comorbidități și medicația asociată , începându- se cu cea mai mică doză terapeutică a unui singur medicament , sub monitorizarea efectelor adverse ( 19 ) .
Deși nu există studii care să abordeze în mod particular beneficiile tratamentului dislipidemiei în cazul vârstnicilor cu boală vasculară periferică , este demonstrată scăderea riscului de AVC și afecțiuni cardiace în cazul pacienților tratați cu statine ( 22 , 23 ) .
Se recomandă menținerea colesterolului sub valoarea de 2,6 mmol / l ( 24 ) , mortalitatea fiind cu atât mai scăzută cu cât doza de statine este mai mare – de exemplu , atorvastatin 80 mg / zi , în loc de 10 mg / zi , prin reducerea evenimentelor coronariene ( 3 ) .
Recomandările principale ale Organizației Mondiale a Sănătății ( OMS ) sunt înlocuirea grăsimilor saturate cu cele nesaturate , întâlnite mai ales în carnea de pește , și consumul preferențial de vegetale care să asigure o cantitate optimă de antioxidanți , fibre , niacină , folați și vitamine B , C și E ( 3 ) .
Palparea pulsurilor ( carotidian , brahial , radial , ulnar , femural , popliteal , tibial posterior și pedios ) , inclusiv a aortei abdominale pentru detectarea unui eventual anevrism ce are incidență crescută la vârstnici , este obligatorie .
Examenul Doppler cu aparatul portabil cu sondă de 8 MHz trebuie să fie parte integrantă a tuturor examenelor vasculare de rutină ( 27 ) , fiind util mai ales în cazul pacienților diabetici cu ulcere considerate neuropate ( 3 ) .
Măsurarea indicelui gleznă - braț ( IGB ) este o procedură neinvazivă ce poate fi de mare ajutor în confirmarea diagnosticului de BAP la vârstnici .
Caracterul neinvaziv al ecografiei Duplex asistată color , precum și sensibilitatea de 84 - 87 % și specificitatea de 92-98 % , comparativ cu angiografia în cazul arterelor infrainghinale până la nivelul arterei poplitee distale ( 30-32 ) , au făcut ca această metodă să fie recomandată ca primă investigație imagistică vasculară , atât pentru diagnostic și planificare preoperatorie , cât și pentru supravegherea postoperatorie a bypass infrainghinale realizate cu grefon autolog ( 33 ) .
Având în vedere că în ultimii 43388 ani tratamentul endovascular a luat o amploare considerabilă , un argument important în favoarea angiografiei este posibilitatea de a diagnostica și trata într- o singură ședință .
Ghidul ESC din 2011 susține ideea că angiografia este rezervată cazurilor care vor fi revascularizate , mai ales când se aplică proceduri hibride ( 39 ) .
Utilizarea CT multidetector oferă o imagistică de înaltă rezoluție , cu sensibilitate și specificitate de 0.95 , repectiv 94-98 % ( mai înaltă pentru leziunile aorto-iliace ) ( 39 ) .
În schimb , la femei , valorile acestor parametri ai profilului lipidic cresc rapid după menopauză și se mențin la valori superioare celor existente la bărbații cu vârstă similară .
Prevalența micro - și macroangiopatiei , precum și a mortalității este mai mare la vârstnicii cu DZ tip 2 , comparativ cu adulții tineri ( 61 ) .
Astfel , un amplu studiu populațional , realizat de Stevens și colaboratorii săi , a arătat că obezitatea și supraponderea determină creșterea mortalității globale ( 64 ) .
Diagnosticul infarctului miocardic acut poate fi dificil la vârstnici , deoarece simptomele anginoase tipice lipsesc adesea , pacientul putând fi asimptomatic , dezvoltând așa - numitul sindrom coronarian silențios .
În plus , vârstnicul cu boală coronariană prezintă adesea simptome atipice , vagi , nespecifice , durerea anginoasă are frecvență mai mică comparativ cu adultul tânăr și prezintă mult mai adesea simptome de insuficiență cardiacă .
În plus , având în vedere faptul că boala arterială periferică , boala coronariană și boala cerebrovasculară prezintă factori de risc comuni , mulți pacienți vârstnici prezintă adesea afectare vasculară în multiple teritorii .
În ceea ce privește detorsiunea VS , s- a demonstrat că la vârste mici aceasta se produce simultan cu alungirea VS în sens longitudinal și circumferențial , în timp ce mai târziu în copilărie detorsiunea se produce mai precoce în timpul perioadei de relaxare izovolumică și această tendință continuă spre vârsta mijlocie , când detorsiunea este aproape completă înaintea deschiderii valvei mitrale ( 9 ) .
Degenerarea mixomatoasă , cu prolaps al valvei mitrale , este de asemenea întâlnită la pacientul vârstnic și reprezintă o cauză frecventă a regurgitării mitrale .
Modificările anatomice toracice și patologia extracardiacă frecvent asociată ( pahipleurita , emfizem , deformări toracice , ascita ) explică de ce examinarea ecocardiografică se face adesea în condițiile unor ferestre ecografice deficitare .
Este notată de asemenea o cantitate crescută de lipofuscină intramiocitar , iar intermiocitar crește cantitatea de țesut adipos ( 10 ) .
Aceste modificări explică apariția suflurilor sistolice ejecționale de la baza cordului .
Reducerea complianței și creșterea rezistenței peretelui ventricular au impact asupra presarcinii .
Frecvența cardiacă maximă este inferioară celei a adulților , deoarece , pe de o parte , funcția nodului sinusal scade prin fibroza degenerativă , iar pe de altă parte , intervine răspunsul diminuat la stimularea beta-adrenergică .
Interacțiunea anormală a monocitelor și a trombocitelor cu peretele vascular conduce la acumularea în intimă a celulelor , lipidelor și detritusurilor responsabile de dezvoltarea plăcii aterosclerotice .
Când suprafața luminală este redusă cu peste 0.8 , fluxul vascular este redus și în repaus ( 12 ) .
Mai multe studii au demonstrat că pacienții cu BCI care se prezintă cu edem pulmonar acut sunt , în general , mai vârstnici decât cei cu manifestări tipic anginoase ( 29 ) .
Într- un alt studiu , care a analizat 940 de subiecți bărbați cu vârsta medie de 71 de ani instituționalizați , determinarea nediscriminativă a troponinei înalt sensibile a indicat valori pozitive la 872 de subiecți ( 92,8% ) , ceea ce confirmă lipsa de specificitate la această categorie de pacienți ( 21 ) .
În concluzie , o valoare pozitivă a troponinelor înalt sensibile la camera de gardă , la pacienții vârstnici , trebuie întotdeauna judecată în contextul clinic particular în care se găsește pacientul și interpretată cu prudență , mai ales dacă valorile nu sunt crescute în mod semnificativ .
Scorul GRACE calculat a variat între 181 și 325 , iar decesul sau reinfarctizarea la 6 luni au fost de 49,2% .
Este interesant de remarcat că , deși scorul CRUSADE este cel mai exact cu privire la predicția evenimentelor hemoragice , vârsta nu este un factor independent , fiind inclusă în calcularea clearence creatininei .
Terapia antitrombotică , atât cea antiagregantă , cât și cea anticoagulantă , sunt în centrul managementului medical în NSTE-ACS .
Tot un prodrog ca și clopidogrelul , necesită însă o singură etapă de metabolizare hepatică , realizând astfel o inhibiție a activității plachetare mai rapide și mai intense .
Dispneea și aritmia ventriculară au fost mai frecvente în grupul tratat cu ticagrelor față de cel tratat cu clopidogrel , fără însă a exista vreo dovadă cu privire la interacțiunea vârstă - tratament .
Inhibitorii de glicoproteină IIb / IIIa sunt droguri care acționează la nivelul căii finale a agregării plachetare , sunt administrate intravenos și se asociează cu risc hemoragic crescut .
Practica a arătat că APTL în cadrul SCA asociat cu utilizarea GPIs la pacienții vârstnici octagenari și nonagenari are o rată mare de succes , cu un risc de sângerare acceptabil ( 31 ) .
Conform așa- zisului paradox al raportului tratament - risc foarte înalt , pacienții vârstnici sunt frecvent subtratați , atât în cazul patologiei acute , cât și în cazul patologiei cronice .
Dislipidemia ( 0.37 ) , obezitatea ( 0.27 ) , antecedentele heredocolaterale ( 0.2 ) , fumatul ( 0.2 ) sunt mai puțin frecvente la vârstnici ( 11 , 12 ) .
Examenul clinic la pacientul vârstnic prezintă un grad de variabilitate mai înalt din cauza prezenței mult mai frecvente a comorbidităților .
Biomarkerii serici fac parte din protocolul standard de diagnostic al infarctului de miocard de acut , însă trebuie interpretați în context clinico-paraclinic .
Marker sensibil al necrozei miocardice , independent de vârstă , este nivelul seric al CK-MB , a cărui dinamică este aceeași ca și în cazul tânărului .
Având în vedere frecvența ridicată a comorbidităților la vârstnici , radiografia cord - plămân are rol important în diagnosticul diferențial ( pericardită lichidiană , disecție de aortă , tromboembolism pulmonar ) ( 13 , 14 ) .
Asocierea inhibitorilor GP IIb / IIIa și fibrinoliticelor a determinat îmbunătățirea rezultatelor angiografice și electrocardiografice la pacienții cu vârste peste 70 de ani , dar fără beneficii clinice și cu o creștere a evenimentelor hemoragice majore , comparativ cu terapia fibirinolitică singulară .
În studiu s- au folosit diferiți agenți fibirinolitici , pacienții fiind randomizați în funcție de administrarea enoxaparinei sau a heparinei nefracționate .
Bivalirudina reprezintă o alternativă la UFH asociată inhibitorilor de GP IIb / IIIa , la pacienții cu angioplastie coronariană determinând o reducere similară a evenimentelor ischemice și o reducere a ratei complicațiilor hemoragice , cu un cost mai redus și o modalitate de administrare mai simplă .
Severitatea tabloului este influențată de mărimea zonei de necroză , iar unele complicații mecanice , cum ar fi ruptura de sept interventricular sau insuficiența mitrală acută prin ruptură de pilier , determină caracterul acut al manifestărilor clinice – edemul pulmonar acut și șocul cardiogen ( 32 ) .
Complicațiile aritmice , insuficiența cardiacă congestivă , șocul cardiogen , reinfarctizarea , AVC și decesul se întâlnesc mai frecvent la vârstnici în primele 7 zile de spitalizare ( 18 ) .
Diagnosticul clinic poate fi frecvent dificil , din cauza absenței marii crize anginoase tipice care este înlocuită cu manifestări nespecifice , polimorfe , cauzate în principal de comorbiditățile asociate .
Astfel , medicația antitrombotică , de facilitare a reperfuziei miocardice , vasodilatatoare , de stabilizare a plăcii de aterom , trebuie administrată în conformitate cu recomandările ghidurilor actuale , dar ținând cont de particularitățile fiecărui pacient cu STEMI , particularități determinate în mare măsură de comorbiditățile asociate .
În ceea ce privește ticagrelorul , acesta este mai eficient decât clopidogrelul în prevenția evenimentelor ischemice ( deces de cauză vasculară , infarct miocardic , AVC ) , fără a crește rata totală a reacțiilor hemoragice , dar asociind , ce- i drept , o frecvență mai mare a sângerărilor nelegate de chirurgia de bypass aortocoronarian ( BAC ) , mai ales a sângerărilor intracraniene - fatale ( 9 ) .
Pe de altă parte , aceste scoruri nu au întotdeauna capacitatea de a indica sau contraindica anticoagularea orală ( riscul hemoragic cel mai mare îl comportă pacienții cu scor CHADSVASC > 3 ) ( 11 ) .
Statinele îmbunătățesc prognosticul pacienților cu boală coronariană stabilă sau instabilă prin mecanisme ce nu țin doar de scăderea colesterolului seric , ci și prin așa- numitele efecte pleiotrope , o importanță crucială având efectul stabilizator al plăcii de aterom și efectul antiinflamator .
Este de menționat că în acest studiu au fost incluși pacienți cu toate tipurile de SCA ( angină instabilă , IMA cu supradenivelare sau fără supradenivelare de segment ST ) , revascularizați sau nu intervențional .
Studiile cu betablocante în IMA din anii 80 au inclus pacienți cu vârsta peste 65 de ani în proporție de 35-40 % ( 38 ) .
La vârstnicii cu disfuncție sistolică , cu fracție de ejecție < 0.4 post-IMA , în clinica noastră se preferă utilizarea carvedilolului , pentru efectele sale dovedite în această instanță .
Odată cu înaintarea - în vârstă se distruge echilibrul producere - reparare , apar deteriorarea celulelor și malfuncția .
Procesul este reparat de telomerază , o enzimă tip revers-transcriptază care restabilește lungimea normală a telomerului .
Practic , o activitate normală a telomerazei asigură imortalitatea celulară .
Ipoteza este controversată la om , deoarece activitatea telomerazei și lungimea telomerelor sunt foarte variabile în funcție de tipul de celule și țesuturi , iar lungimea telomerelor variază de la individ la individ .
Adaptarea celulară se reflectă în modificări - biochimice similare , de exemplu creșterea duratei de pasaj a Ca 2 + citosolic , scăderea ratei de pompare a Ca2 + din reticul , modificarea activității miozinice prin creșterea proporției de izoenzimă V3 versus V1 ( mecanism codificat genetic ) care duce la reducerea velocității de scurtare a fibrei miocardice și alungirea duratei de contracție ( 12 , 13 ) .
Antrenamentul fizic are capacitatea de a stimula eliberarea Ca2 + sarcoplasmic sechestrat și astfel ameliorează performanța cardiacă .
Datele cu privire la afectarea controlului baroreflex a SN simpatic sunt variabile , cel mai probabil din cauza activității diferite între teritorii .
Astfel , afectarea cu vârsta a controlului vascular renal poate fi responsabilă de declinul structural și de reducerea ratei de filtrare glomerulară , apariția microambuminuriei ( 13 , 55 ) .
Prevenția este o pârghie terapeutică larg dezbătută , susținută , așa cum s- a menționat , de faptul că anumite modificări morfo-funcționale pot fi influențate de exercițiul fizic , între - ruperea fumatului și dieta sănătoasă ( 64 ) .
Un alt aspect la fel de important ce trebuie menționat se referă la starea clinică a acestor pacienți , cunoscut fiind faptul că vârstnicii se prezintă în mod caracteristic cu un număr mai mare de comorbidități .
Ateroscleroza aortei și a vaselor periferice , creșterea gradului de rigiditate și tortuozitate a arterelor periferice fac abordul procedural dificil și cu risc de complicații vasculare și hemoragice majore mai ridicat ( 3 ) ( figura 20.1 ) .
EuroSCORE additive cuantifică 17 variabile clinice și a fost inițial dezvoltat în vederea estimării mortalității intraspitalicesti și pe termen lung la pacienții revascularizați miocardic chirurgical ( tabelul 20.1 ) .
Un aspect important este că în total au fost 174 de pacienți revascularizați ( 0.66 prin PCI și 0.34 prin BAC ) .
În fine , observația finală a trialului a fost aceea că pacienții revascularizați au avut o îmbunătățire netă în ceea ce privește ameliorarea anginei și o calitate a vieții net superioară .
Datele existente până acum tind să susțină concluziile trialului TIME , care afirmă că revascularizarea în angina stabilă la pacientul vârstnic este o procedură cu risc mai ridicat comparativ cu pacienții mai tineri , însă aduce aceleași beneficii ca și la aceștia în ceea ce privește ameliorarea simptomatologiei .
Rezultatele însă evidențiază o reducere a mortalității pe toate segmentele de vârstă la pacienții revascularizați .
Concluziile generale din datele pe care le avem până acum din studiile ce s- au referit la acest subgrup relevă că revascularizarea prin PCI pentru diversele forme de boală cardiacă ischemică poate aduce beneficii importante atât în ceea ce privește calitatea vieții , cât și a prognosticului atunci când acest tratament este aplicat după o analiză atentă a riscurilor și beneficiilor .
În esență , schimbările demografice semnificative ce se constituie în cazuri cu profil de risc ridicat pentru pacienții ce au indicație de revascularizare miocardică prin tehnici percutane au devenit o realitate în practica medicală curentă .
În peste 0.6 dintre cazuri , intima aortei prezintă calcificări , ceea ce poate determina ruperea și embolizarea în timpul clampării aortei ascendente sau manipulării în cursul bypass aortocoronarian ( 3 ) .
Ruptura plăcii de aterom cu tromboză supraiacentă determină majoritatea sindroamelor coronariene acute ( SCA ) ce includ clasic angina instabilă , infarct miocardic fără supradenivelare de segment ST ( NSTEMI ) , infarct miocardic cu supradenivelare de segment ST ( STEMI ) în special în segmentele coronariene fără stenoze severe , la care se adaugă disfuncția endotelială și sindromul de răspuns inflamator sistemic ( SIRS ) .
BAC are eficiență crescută nu doar în termeni de rate de supraviețuire , ci și în angina pectorală , prin îmbunătățirea semnificativă a calității vieții și diminuarea simptomatologiei pe perioada menținerii patenței grefei .
În cazul leziunilor coronariene complexe , multiple , cu fracție de ejecție redusă a ventriculului stâng ( FEVS ) din cauza cardiomiopatiei ischemice , infarctele miocardice repetate sau formare de anevrisme ventriculare , abordarea terapeutică este strict chirurgicală , posibilitățile de revascularizare intervențională fiind depășite .
Analiza leziunilor coronariene și a contextului clinic general al pacientului permit stabilirea oportunității abordului chirurgical , elaborarea planului operator și alegerea tehnicii optime , intervenția practicându- se electiv sau în urgență .
Principiul operator constă în aducerea de sânge distal de stenoză sau obstrucție ( bypass , pontage , punte ) .
Riscul operator de deces depinde de starea preexistentă a cordului și comorbiditățile asociate , în operațiile elective ( FEVS > 0.4 ) fiind de 43102 % ( 16 ) .
BAC pe cord bătându se practică prin sternotomie mediană în cazurile în care se tentează revascularizarea pe toate axele coronare , sau prin toracotomii minime , în leziuni monovasculare .