Държавен вестник, бр. 107, 2003 г., стр. 64

С Т Р .  64
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  107
ние за вписване в регистъра на осиновяващи за
пълно осиновяване до дирекция “Социално
подпомагане” по постоянния си адрес.
(2) В случай, че желаещите да осиновят са
съпрузи с различни постоянни адреси, заявле-
нието се подава в дирекцията по постоянния
адрес на единия от тях.
(3) Дирекция “Социално подпомагане” из-
вършва социално проучване и на български
гражданин, желаещ да осинови дете—чужд
гражданин, което е с постоянно местопребива-
ване в чужбина.
(4) Когато осиновяващият български граж-
данин живее постоянно в чужбина, дирекция
“Социално подпомагане” изготвя доклада за
годността му да осинови дете въз основа на
представен доклад от съответния компетен-
тен орган в държавата по постоянното мес-
топребиваване и допълнителни проучвания
относно лицето.
(5) Дирекция “Социално подпомагане” про-
учва и чужди граждани с постоянно местопреби-
ваване в страната, които желаят да осиновят дете.
(6) Заявлението съдържа:
1. лични данни—имена, единен граждански
номер (ЕГН), съответно личен номер на чужде-
нец, дата и място на раждане, номер на доку-
мента за самоличност и органът, който го е
издал, постоянен и настоящ адрес, гражданст-
во, държава по местопребиваване;
2. кратка история на семейството на осино-
вяващия;
3. информация за икономическото и социал-
ното положение на осиновяващия;
4. изброяване на регионалните дирекции за
социално подпомагане, в чиито регистри лице-
то желае да бъде вписано;
5. мотиви за осиновяването;
6. други обстоятелства от значение за осино-
вяването;
7. подпис на заявителя.
(7) В случаите на осиновяване от съпрузи
заявлението съдържа информация и за двамата.
Чл. 15. (1) Към заявлението се прилагат след-
ните документи:
1. документ, удостоверяващ, че лицето не е
лишавано от родителски права, който се издава
от общината по постоянния му адрес след про-
верка в другите общини, в които той е имал
постоянен адрес;
2. медицинско свидетелство за физическото
и психическото здраве, както и медицинско
удостоверение за липса на тежки хронични,
заразни венерически болести, СПИН, туберку-
лоза и други, застрашаващи живота на осино-
вяващия, в което са посочени резултатите от
проведените изследвания;
3. свидетелство за съдимост;
4. документ, удостоверяващ, че срещу лице-
то не е образувано наказателно производство
за умишлено престъпление от общ характер;
5. документи за доходи и имотно състояние
(декларация, удостоверение и др.);
6. препоръки за лицето, което желае да оси-
нови, както и за лицата, които живеят с него.
(2) Към заявление, подадено от съпрузи, се
прилагат документи за всеки един от тях и удос-
товерение за сключен граждански брак.
(3) В случаите по чл. 14, ал. 4 към заявлени-
ето се прилага и доклад за годността на осино-
вяващия да осинови дете, изготвен от съответ-
ния компетентен орган в държавата по посто-
янното му местопребиваване.
(4) В случай на пропуски, фактически греш-
ки или несъответствия в приложените докумен-
ти директорът на дирекция “Социално подпо-
магане” определя срок и дава указания за от-
страняването им, а при необходимост—изиск-
ва уточняване на наличната и предоставяне на
допълнителна информация.
 (5) Заедно с документите по ал. 1 лицето,
което желае да осинови дете, подава и деклара-
ция за готовност за сътрудничество с дирекция
“Социално подпомагане” при наблюдението на
отглеждането на детето и спазването на него-
вите права и законни интереси, включително
да предоставя информация за развитието на
детето на всеки шест месеца през първите две
години от осиновяването.
(6) Към заявлението се прилага и фотоко-
пие на описаните документи.
Чл. 16. (1) В срок до три месеца от подаване
на заявлението дирекция “Социално подпома-
гане” извършва социално проучване на лицето
относно годността му да осинови дете.
(2) Социалното проучване се извършва от
определен от директора на дирекция “Социал-
но подпомагане” социален работник. При не-
обходимост в извършването на социалното про-
учване директорът включва и други специалис-
ти от дирекцията.
(3) Проучването включва:
1. най-малко три срещи с лицето, което же-
лае да осинови;
2. най-малко едно посещение в дома на ли-
цето, което желае да осинови;
3. най-малко една среща с членовете на се-
мейството на лицето, което желае да осинови,
и с лицата, живеещи с него;
4. най-малко една среща с лицата, дали пре-
поръки.
Чл. 17. (1) За резултатите от проучването
социалният работник изготвя доклад относно
годността на лицето да осинови дете при усло-
вията на пълно осиновяване, който задължи-
телно съдържа информацията по чл. 57а, ал. 3,
т. 1—6 СК, както и информация за: