Държавен вестник, бр. 112, 2025 г., стр. 53

БРОЙ  112	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  53   
на рехабилитационния екип организира осъ­
ществяването на консултации и от специалисти 
от други медицински специалности.
1.3.1.2. Поддържаща и продължителна ре­
хабилитация – осъществява се в подострия и 
хроничен стадий на заболяванията:
1.3.1.2.1. при стабилизирано хронично със­
тояние; хронични системни заболявания, 
прогресиращи с инвалидизация, в т.ч. и хора 
с увреждания; състояния в късния възстано­
вителен стадий след политравма, оперативно 
лечение, съдови инциденти или при патология 
с преобладаващо дегенеративен характер;
1.3.1.2.2. при ко- или полиморбидитет, изис­
кващ активно наблюдение на общото състояние, 
както и при комплицирани болни.
1.3.2. Дейности, определяни като „нев­
рорехабилитация“, „кардиорехабилитация“, 
„пулморехабилитация“, „онкорехабилитация“ 
и подобни, съдържащи в себе си принципите 
и методите на ФРМ, се приемат за нейни раз­
дели, касаещи рехабилитационното лечение 
на неврологични, кардиологични, белодробни, 
онкологични и други заболявания, и се про­
веждат от рехабилитационен екип, ръководен 
от лекар – специалист по ФРМ. В ранния реха­
билитационен период се осъществяват в тясна 
колаборация с лекуващия лекар – специалист 
по съответната нозология, след което продъл­
жават по утвърдени алгоритми за медицинска 
рехабилитация – в болничен и извънболничен 
порядък, като последният може да включва ам­
булаторен или домашен режим. При преценка 
за промяна в рехабилитационния потенциал 
по време на рехабилитационното лечение па­
циентът се насочва за актуална консултация 
със съответния лекар специалист, съобразно 
с която при необходимост се адаптира и реха­
билитационната програма.
1.3.3. Дейности, провеждани извън лечеб­
но заведение, при здрави лица, за трениране 
и подобряване на физическата кондиция на 
организма и за изграждане на двигателна 
култура във връзка с промоция на здравето; 
не се окачествяват като медицински и не се 
регулират от този стандарт.
2. Изисквания към лицата, осъществяващи 
професионална дейност по специалността ФРМ 
в лечебни заведения.
Провеждането на медицинска рехабилита­
ция, съответно лечебни и медицински дейности 
по ФРМ, се осъществява от рехабилитационен 
екип, ръководен от лекар – специалист по ФРМ. 
2.1. Изисквания към дейността на лека­
ря – специалист по ФРМ.
2.1.1. Специалистът, притежаващ призната 
медицинска специалност ФРМ, извършва са­
мостоятелно медицинските дейности в обем, 
съответстващ на придобитите при специа­
лизацията и допълнителната квалификация 
компетентности. Отговаря за съставянето и 
провеждането на индивидуална лечебно-реха­
билитационна програма в правилна последова­
телност, съчетание и дозировка на физикалните 
фактори. Определя комплексния лечебно-реха­
билитационен режим (в т.ч. хигиенно-диетичен и 
двигателен, съпътстваща лекарствена терапия), 
както и средствата и поведението за времето 
извън процедурния прием, препоръки и/или 
организиране на допълнителни консултативни 
или диагностични/лабораторни изследвания. 
Ръководи рехабилитационния екип.
2.1.2. Приема болните и осъществява:
2.1.2.1. рутинни първичен и вторични прег­
леди, включващи традиционните медицински 
средства – анамнеза, статус, обстоен физикален 
преглед, хемодинамични показатели, опреде­
ляне на доминиращата патологична находка, 
съпътстващи заболявания, диагнос­тика, дифе­
ренциална диагностика;
2.1.2.2. специфични диагностични дейности:
2.1.2.2.1. соматоскопия, антропометрия и 
специфични функционални тестове, мануал­
но-мускулно тестуване, ъглометрия, планто­
графия, педобарометрия (при необходимост), 
динамометрия и други, които може да възлага за 
провеждане и на членове на рехабилитационния 
екип, с последваща преценка на стойностите 
от измерването/ията;
2.1.2.2.2. патокинезиологичен анализ с из­
следване подвижността на гръбначния стълб и 
периферните стави и на дейностите от ежеднев­
ния живот, тестуване на периферен и центра­
лен двигателен неврон, анализ на походката и 
патологични схеми на движение, телодържане, 
нарушение в координацията и равновесието, 
оценка на захвата, необходимостта от ползва­
не на бандажи, ортезни средст­ва, сплинтове, 
брейсове, протези и други; 
2.1.2.2.3. оценка необходимостта от и уме­
нието на пациента за използване на помощно 
средство;
2.1.2.2.4. определяне на рехабилитационния 
потенциал;
2.1.2.3. съставя назначение за персонална 
лечебно-рехабилитационна програма в после­
дователност, обем и дозировка според рехаби­
литационния потенциал и диагностицираната 
патологична находка; съобразява всички показа­
ния, противопоказания и възможни странични 
ефекти; включва съчетано или самостоятелно 
приложение на физикалните фактори и други 
интервенции; дава препоръки за подходящ 
двигателен и хранителен режим в ежедневието 
и медикаментозна терапия;
2.1.2.3.1. указва провеждането на назначената 
рехабилитационна програма – комплексно, от 
един специалист – член на рехабилитационния 
екип, или по методики, от повече членове.
2.1.3. Контролира изпълнението на лечеб­
но-рехабилитационната програма и оказва 
методична помощ и контрол при прилагане­
то на лечебните методики. При пациенти и 
заболявания с риск, както и при методики с 
висока сложност, ги провежда лично – за це­
лия рехабилитационен курс или за определен 
период от него.
2.1.4. Проследява състоянието на болния в 
динамика.