Държавен вестник, бр. 45, 2005 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  45
За да се произнесе по конституционосъоб-
разността на разпоредбите в раздела, Консти-
туционният съд следва да провери съответстви-
ето с Конституцията на:
—образуването на Националната компания
“Пристанища”;
—прехвърлянето на правомощия от страна
на държавната администрация на Национална-
та компания “Пристанища”;
—спазването на изискването за еднакви прав-
ни условия за стопанска дейност по отношение
на всички граждани и юридически лица и пре-
дотвратяване на злоупотребата с монополиз-
ма, изключването на нелоялната конкуренция
и защитата на потребителя.
2. По принцип прехвърлянето на държавни
функции на правни субекти, които не са дър-
жавни органи, не е в противоречие с Конститу-
цията на Република България. Конституцион-
ният съд в две свои решения е приел, че то е
конституционно допустимо в определени слу-
чаи, когато се извършва със закон (Решение
№ 10 от 1994 г. по к.д. № 4 за 1994 г. и Решение
№ 3 от 2000 г. по к.д. № 3 от 2000 г.). Възлага-
нето на държавни функции на недържавни об-
разувания е съвременна тенденция, чрез която
модерната национална държава ограничава
прекомерната етатизация и свръхрегулиране-
то на социалния живот. Трансферът на право-
мощия във вътрешнополитически аспект спо-
собства за развитие на гражданското общест-
во, като в духа на демократичните ценности
утвърждава принципите на автономията и са-
моуправлението. Както изрично посочва Кон-
ституционният съд, чрез този процес държава-
та се “разтоварва” от някои функции, за да може
да концентрира усилията си при решаване на
други държавни задачи. Именно поради тези
съображения Конституционният съд се е про-
изнесъл, че прехвърлянето на функции на ор-
ганизации от неправителствения сектор е кон-
ституционосъобразно.
Внимателният прочит на мотивите разкри-
ва, че Конституционният съд при постановява-
не и на двете решения е взел предвид характера
на правните субекти, на които се възлагат дър-
жавните функции, предназначението на самите
държавни функции, както и в каква степен са-
мото прехвърляне е подчинено, съответства или
противоречи на демократичните ценности и
принципи на Конституцията на Република Бъл-
гария. Преди всичко в мотивите и на двете ре-
шения Конституционният съд изрично е отбе-
лязал, че прехвърлянето на държавни функции
е конституционосъобразно, когато то се осъ-
ществява по отношение на юридически лица с
нестопанска цел.
В това дело правният субект, на който се пре-
хвърлят функции, е държавно предприятие. В
този смисъл следва да се прецени дали е консти-
ти в подкрепа на неконституционността или
доводи, които разкриват противоречие на § 25
ЗИДЗМПВВППРБ с Конституцията. Непреду-
беденият прочит на Основния закон на Репуб-
лика България от 1991 г. показва, че в система-
та на парламентарното управление именно за-
конодателната власт в лицето на Народното
събрание може трайно да урежда въпроси от
важно за цялото общество значение. В Консти-
туцията няма разпоредби, които уреждат изрич-
но правомощието на изпълнителната власт да
определя значението на пристанищата като
национални или регионални. За разлика от дру-
ги конституции, типичен пример за който е
Основният закон на Петата република във Фран-
ция от 1958 г. с неговата разпоредба на чл. 34,
Българската конституция от 1991 г. не предвиж-
да изчерпателен каталог от въпроси, съставля-
ващи изключителна сфера на законодателните
правомощия на Народното събрание. Докол-
кото Основният закон не съдържа норми, кои-
то да забраняват на законодателя да предвиди
подобна разпоредба в ЗМПВВППРБ, Консти-
туционният съд приема, че тя е конституцио-
носъобразна.
II. По § 44, с който раздел IV “Пристанищна
администрация” с чл. 113—115 става раздел V
от ЗМПВВППРБ; § 45, с който се създава раз-
дел VI Национална компания “Пристанища” от
ЗМПВВППРБ; § 46, с който се създава чл. 115а
ЗМПВВППРБ; § 47, с който се създава чл. 115б
ЗМПВВППРБ; § 48, с който се създава чл. 115в
ЗМПВВППРБ; § 49, с който се създава чл. 115г
ЗМПВВППРБ; § 50, с който се създава чл. 115д
ЗМПВВППРБ; § 51, с който се създава чл.115е
ЗМПВВППРБ; § 52, с който се създава чл. 115ж
ЗМПВВППРБ; § 53, с който се създава чл. 115з
ЗМПВВППРБ; § 54, с който се създава чл.115и
ЗМПВВППРБ.
1. Тази част от искането обхваща разпоред-
би от ЗИДЗМПВВППРБ, които съставляват
единен нормативен комплекс, обособен в нов
раздел VI на закона, поради което следва да се
преценяват в тяхното единство.
Създаването на Национална компания
“Пристанища” като държавно предприятие и
възлагането на определени правомощия, които
преди това са били осъществявани от държавен
орган на изпълнителната власт (Изпълнителна
агенция “Пристанища”), е първият основен въп-
рос в раздел VI от ЗМПВВППРБ, на който са
подчинени всички разпоредби в дадения нор-
мативен комплекс. На второ място, поради
предмета на дейност на държавното предприя-
тие произтича и другият въпрос, а именно в
каква степен дейността на Национална компа-
ния “Пристанища” съответства на конституци-
онните изисквания за свободна пазарна иконо-
мика, провъзгласени в Основния закон на Ре-
публика България.