Държавен вестник, бр. 100, 2025 г., стр. 13

БРОЙ  100	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13   
Вносителят излага мотиви, с които обос­
новава, че ако мнозинството е било постиг­
нато с решаващото участие на лица, чийто 
избор впоследствие е признат за незаконен, 
обективно такова мнозинство никога не е съ­
ществувало и не е налице валидно формирана 
воля на Народното събрание.
Посочва, че съгласно практиката на Съда 
обявените за противоконституционни ненор­
мативни актове на Народното събрание са 
невалидни още от момента на приемането им.
Вносителят прави искане и за обявяване 
на противоконституционност и „невалидност“ 
на решенията на Народното събрание от 
16 януари 2025 г. за избор на министър-пред­
седател, структура и състав на Министерския 
съвет, тъй като същите са приети с „решаващо 
участие на лица, чийто избор впоследствие е 
признат за незаконен“. Посочва, че по този 
начин държавната власт е упражнена в проти­
воречие с чл. 1, ал. 2 от Конституцията, „тъй 
като не е реализирана чрез законно избрани 
представители на народа, а от лица без ва­
лидно учреден мандат“. Според вносителя е 
нарушен и чл. 67, ал. 1 от Конституцията, за­
щото „правомощията на народен представител 
могат да се упражняват единствено въз основа 
на законен избор, а глас, даден от лице без 
такъв избор, е правно невалиден и не може 
да се зачете при формирането на волята на 
парламента“. Посочва, че е „засегнат и чл. 84, 
т. 8 от Конституцията, тъй като без тези гла­
сове липсва необходимото конституционно 
мнозинство за избора на Министерски съвет“.
Конституционният съд, за да се произнесе 
по искането, съобрази следното:
I. По искането за даване на задължително 
тълкуване на чл. 1, ал. 2, чл. 67, ал. 1 и чл. 84, 
т. 8 от Конституцията.
Искането е направено от субект на ини­
циатива, оправомощен да сезира Съда по 
смисъла на чл. 150, ал. 1 от Конституцията, 
и е съобразено с изискванията на чл. 17, ал. 1 
ЗКС и чл. 18, ал. 1 и 2 от Правилника за орга­
низацията на дейността на Конституционния 
съд (ПОДКС).
Предмет на искането е даване на задъл­
жително тълкуване на разпоредбите на чл. 1, 
ал. 2, чл. 67, ал. 1 и чл. 84, т. 8 от Конститу­
цията във връзка с поставените в искането 
въпроси, което е в компетентността на Кон­
ституционния съд по чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията при наличие на предпоставките 
за допустимост на искането.
Конституционният съд не се е произнасял 
с решение или с определение за недопусти­
мост по предходно искане със същия предмет, 
поради което не е налице отрицателната про­
цесуална предпоставка по чл. 21, ал. 6 ЗКС.
Искане за задължително тълкуване може 
да бъде допуснато за разглеждане по същество 
само при определени условия – в искането 
да се изложат подробни съображения за 
необходимостта, която го поражда – неяс­
ноти относно смисъла и съдържанието на 
конституционната разпоредба и наличието 
на данни за противоречивото є и нееднакво 
прилагане (Определение № 8 от 2024 г. по к.д. 
№ 17/2024 г.; Определение № 8 от 2016 г. по 
к.д. № 17/2016 г.).
В отправеното искане вносителят не 
привежда аргументи за съмнения относно 
смисъла на разпоредбата на чл. 1, ал. 2 от 
Конституцията, чийто текст гласи: „Цялата 
държавна власт произтича от народа. Тя се 
осъществява от него непосредствено и чрез 
органите, предвидени в тази Конституция“. В 
искането липсват и доводи за необходимостта 
от тълкуване на разпоредбата на чл. 67, ал. 1 
от Конституцията, според която „[н]ародните 
представители представляват не само своите 
избиратели, а и целия народ. Обвързването 
със задължителен мандат е недействително“. 
Липсват и аргументи по отношение на необ­
ходимостта от тълкуване на разпоредбата на 
чл. 84, т. 8 от Конституцията със следното 
съдържание: „избира и освобождава ръково­
дителите на Българската народна банка и на 
другите институции, определени със закон“.
В отправеното искане вносителят сочи, 
че „Конституционният съд е длъжен да се 
произнесе с тълкуване: да потвърди, че до­
като статутът на народните представители 
се стабилизира до момента на решението за 
тяхната незаконност, ненормативните актове, 
приети с тяхно решаващо участие и при липса 
на изискуемо конституционно мнозинство, са 
невалидни от момента на тяхното приемане“. 
С оглед на това в искането не се изразява 
съмнение по отношение на действителния 
смисъл на разпоредбите, а вместо това се 
посочва единственият възможен според вно­
сителя начин за тълкуването им.
Основна функция на тълкувателното пра­
вомощие, възложено на Конституционния 
съд с разпоредбата на чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията, е изграждането на „ясна и 
безпротиворечива система от норми“ (Решение 
№ 8 от 2005 г. по к.д. № 7/2005 г.). Конститу­
ционният съд е последователен в разбирането 
си, че не следва да упражни правомощието 
си по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията, 
когато не е налице неяснота (Определение 
№ 4 от 2007 г. по к.д. № 9/2007 г.).
В искането се поддържа, че решенията от 
16.01.2025 г. на 51-вото Народно събрание за 
избор на министър-председател, структура и 
състав на Министерския съвет са „взети с 
решаващото участие“ на 8 народни предста­