Държавен вестник, бр. 35, 2009 г., стр. 35

Б Р О Й  35
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  35
(2) За вреди, причинени умишлено или в
резултат на престъпление или причинени не при
или по повод изпълнение на служебните задъл-
жения, отговорността се определя в съответст-
вие с гражданския закон.
(3) Имуществената отговорност на военно-
служещите се прилага независимо от дисцип-
линарната, административнонаказателната и
наказателната отговорност за същото деяние.
(4) Военнослужещият не отговаря имущест-
вено за вредите, които са настъпили в резултат
на военна или друга рискова дейност, свързана
с изпълнението на служебните му задължения.
(5) За изплатеното обезщетение за вреди,
причинени на граждани от незаконни актове,
действия или бездействия на военнослужещи,
Министерството на отбраната има право на иск
срещу виновно причинилите вредите военно-
служещи при условията на ал. 1 или 2.
Чл. 254. (1) Военнослужещият отговаря за
претърпените вреди, но не и за пропуснатите
ползи.
(2) Размерът на вредите се определя към деня
на настъпването им, а ако това не може да се
установи—към деня на откриването им.
Чл. 255. (1) За вреди, причинени по непред-
пазливост при или по повод изпълнение на слу-
жебните задължения, военнослужещият отго-
варя в размера на вредите, но не повече от три
брутни месечни възнаграждения, изчислени към
размера на възнаграждението, получено към
датата на установяване на вредата.
(2) Имуществената отговорност по ал. 1 не
може да се търси, когато от деня на причинява-
не на вредите са изтекли повече от три години.
Чл. 256. (1) Военнослужещ, на когото е въз-
ложено като служебно задължение да събира,
съхранява, разходва или отчита парични или
материални ценности, отговаря:
1. в размера на вредите, но не повече от
трикратния размер на брутното месечно въз-
награждение;
2. за липса—в пълен размер заедно със за-
конната лихва от деня на причиняването на
вредата, а ако това не може да се установи—от
деня на откриване на липсата.
(2) Лицата, които са получили нещо без ос-
нование от причинителя на вредите или са се
възползвали от увреждането по ал. 1, т. 1, дъл-
жат солидарно с причинителя на вредите връ-
щане на полученото до размера на обогатява-
нето. Лицата дължат връщане и на полученото
по дарение от причинителя на вредата, когато
дарението е със средства, извлечени от причи-
нената вреда.
(3) Отговорността по ал. 1, т. 2 се погасява с
изтичане на 10-годишна давност от деня на
причиняването на вредата.
Чл. 257. Когато вредите са причинени от
няколко лица, те отговарят:
1. в случаите на ограничена имуществена
отговорност—съобразно участието на всеки в
причиняването на вредата, а когато то не може
да бъде установено—пропорционално на брут-
ното месечно възнаграждение; сборът на дъл-
жимите обезщетения не може да надвишава
размера на вредите;
2. в случаите на пълна имуществена отго-
ворност—солидарно.
Чл. 258. (1) В случаите на ограничена иму-
ществена отговорност командирът или начал-
никът определя със заповед основанието и раз-
мера на отговорността. Когато вредите са при-
чинени от командир или началник, заповедта
се издава от съответния висшестоящ командир
или началник.
(2) Заповедта се издава в едномесечен срок
от откриването на вредите, но не по-късно от
три години от причиняването им, а когато вре-
дите са причинени при изпълнение на ръковод-
ни функции или при извършване на отчетни-
ческа дейност—в тримесечен срок от открива-
нето им, но не по-късно от 5 години от тяхното
причиняване. Тези срокове не текат, ако е обра-
зувано производство за осъществяване на пъл-
на имуществена отговорност, докато производ-
ството е висящо.
(3) Ако военнослужещият в едномесечен срок
от връчването на заповедта писмено оспори
основанието или размера на отговорността,
Министерството на отбраната може да предяви
срещу него иск пред съда.
(4) Дължимата сума се удържа от възнаг-
раждението на военнослужещия и/или от пола-
гащите му се обезщетения при освобождаване
от военна служба в размер, определен в Граж-
данския процесуален кодекс.
(5) Ограничената имуществена отговорност
може да бъде осъществена и от компетентните
органи по Закона за държавната финансова
инспекция, ако вредите са установени по реда
на същия закон.
Чл. 259. (1) Пълната имуществена отговор-
ност се осъществява по съдебен ред. Военно-
служещият може да внесе доброволно сумата
преди съдебното производство.
(2) Исковете за пълна имуществена отго-
ворност по ал. 1 се погасяват с 10-годишен дав-
ностен срок, който започва да тече от деня на
причиняването на вредата. В тези случаи дав-
ността се прекъсва и с акт, съставен от контро-
лен орган, от деня на връчването му на воен-
нослужещия.
Чл. 260. (1) Военнослужещите, освободени
от военна служба на основание чл. 163, 165 и
166 преди изтичането на първоначалния срок
на военната служба по чл. 142, ал. 5, чл. 143, ал. 1
и чл. 144, ал. 3 и на удължения срок по чл. 145,
ал. 1, дължат възстановяване на разходите за
издръжка, обучение, квалификация и/или пре-
квалификация пропорционално на срока на не-
изпълнението.
(2) Курсантите, отстранени от обучение по
реда, определен с правилниците на висшите
военни училища, напуснали по собствено жела-
ние по време на обучението, както и завърши-