Държавен вестник, бр. 100, 2015 г., стр. 115

БРОЙ  100	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  115  
таксата не се определя. Изразява се несъгласие 
с извода на съда, че в срока за доброволно из-
пълнение изпълнителни действия по смисъла 
на чл. 78 ЗЧСИ не се извършват и погасяване 
на задължението в този срок не представлява 
част от предвидените основания за събиране 
на такси по изпълнението. Съдът е подходил 
формално и не е отчел допуснатите наруше-
ния на чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 2 от Закона 
за нормативните актове (ЗНА) във връзка с 
чл. 80 АПК, на чл. 20 във връзка с чл. 13 от 
Указ № 883 от 24.04.1974 г. за прилагане на 
ЗНА, както и на чл. 78, ал. 2 ЗЧСИ, не е съ-
образил, че предвидената в специалния закон 
процедура е по съгласуване, а не по даване 
на мнение и е направил необосновани изво-
ди. По тези причини е постановил решение, 
което се явява в противоречие на закона и 
цитираната в касационните жалби съдебна 
практика на Върховния административен съд. 
По така изложените съображения се иска 
отмяната на решението, предмет на касаци-
онна проверка, и постановяване на друго, с 
което да бъде обявена нищожността или да 
бъде отменен оспореният акт. При условията 
на евентуалност се иска връщане на делото 
за разглеждане от друг тричленен състав на 
Върховния административен съд.
Пред касационната инстанция жалбите 
се поддържат от жалбоподателите чрез про-
цесуалния им представител. По същество се 
иска отмяната на обжалваното съдебно ре-
шение и постановяване на решение, с което 
да бъде обявена нищожността на оспорения 
нормативен административен акт, а при 
условията на евентуалност да бъде отменен 
като унищожаем.
Ответникът – Министерски съвет, чрез 
упълномощен юрисконсулт оспорва касаци-
онните жалби. По същество иска оставяне 
в сила на първоинстанционното решение по 
аргументи, изложени в съдебното заседание 
и в представени по делото писмени бележки. 
Претендира присъждане на юрисконсултско 
възнаграждение.
Заинтересованата страна – министър на 
правосъдието, чрез упълномощени юрискон-
султи оспорва касационните жалби в пред-
ставен по делото писмен отговор и в съдебно 
заседание. По същество иска обжалваното 
решение да остане в сила. Претендира юрис-
консултско възнаграждение.
Заинтересованата страна – фондация „Цен-
тър за европейска интеграция на България и 
за защита правата на човека“, не представя 
отговор на касационните жалби и не изпраща 
представител за участие в производството.
Заинтересованата страна – сдружение 
„Граждански контрол“, не представя отго-
вор на касационните жалби и не изпраща 
представител за участие в производството.
Заинтересованата страна – сдружение 
„Движение за пълна заетост и ценова ста-
билност“, се представлява от председателя, 
който от негово име оспорва касационните 
жалби. По същество иска първоинстанцион-
ното съдебно решение да остане в сила.
От последните три заинтересовани страни 
по делото е постъпила писмена защита, в 
която по подробно изложени аргументи се 
обосновава неоснователност на предявените 
касационни жалби.
Заинтересованата страна – Георги Весели-
нов Найденов, оспорва касационните жалби. 
Иска произнасяне от настоящия съд по отно-
шение съществуването на КЧСИ и отхвърляне 
на всички такси, събирани от частните съдебни 
изпълнители. В постъпило след съдебното 
заседание на 17.09.2015 г. искане моли за „… 
произнасяне по правото на съществуване на 
частните съдия-изпълнители…“ и за отмяна 
на всички такси на частните съдебни из-
пълнители от съществуването им, като при 
трудност иска изпращането на преюдициал-
но запитване до Съда на Европейския съюз. 
Представя писмени бележки.
Представителят на Върховната админист­
ративна прокуратура дава подробно моти-
вирано заключение за неоснователност на 
касационните жалби.
Върховният административен съд, петчле-
нен състав на Първа колегия, за да се про-
изнесе по допустимостта и основателността 
на касационните жалби, съобрази следното:
Касационните жалби са подадени в устано-
вения четиринадесетдневен срок и от надлежни 
страни, имащи право и интерес от отмяната 
на обжалваното решение, поради което и по 
аргумент от разпоредбите на чл. 210, ал. 1 и 
чл. 211, ал. 1 АПК са процесуално допустими.
Разгледани по същество с оглед правилата 
на чл. 218, ал. 1 и 2 АПК, касационните жалби 
са основателни.
В производство по чл. 185 и сл. АПК три­
членен състав на Върховния административен 
съд е разгледал жалба на КЧСИ и частен 
съдебен изпълнител Петко Илиев, с която е 
оспорена валидността и законосъобразността 
на Постановление № 215 от 24.07.2014 г. на 
Министерския съвет (Постановление № 215 
от 24.07.2014 г.) за допълнение на Тарифата за 
таксите и разноските към Закона за частните 
съдебни изпълнители, приета с Постановление 
№ 92 на Министерския съвет от 2006 г. (обн., 
ДВ, бр. 35 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 24 от 
2013 г.). С решението, предмет на касационна 
проверка, е направен извод за допустимост 
на оспорването, а по същество – за неговата 
неоснователност. 
Постановление № 215 от 24.07.2014 г. съдър-
жа следните разпоредби: „§ 1. В т. 26 „Забе-
лежки“ се създава т. 6: „6. Върху сумата, която 
длъжникът е погасил в срока за доброволно 
изпълнение, такса не се събира.“ и заклю-