Държавен вестник, бр. 14, 2010 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  14
певтите в Република България и публикувани от 
нея методични указания за най-разпространените 
онкологични заболявания. За редките нозологии 
може да се ползват националният и международ-
ният опит. 
6.3.8. Преди започване на лъчелечението лекарят 
трябва да получи от пациента в писмена форма 
информирано съгласие за предстоящото лечение, 
което да се съхранява в историята на заболяването. 
6.4. Позициониране и имобилизация на па-
циента:
6.4.1. Планирането на лъчелечебните процедури 
трябва да съобрази най-подходящото и удобно 
положение на пациента, приспособленията за 
обездвижване, начините за маркиране на облъч-
ваните полета. 
6.4.2. Позиционирането и имобилизацията на 
пациента трябва да са лесно изпълними и пов-
торими.
6.5. Анатомотопографско планиране на лъче-
лечението:
6.5.1. Стандартът приема изискванията на 
Международната комисия ICRU, отразени в до-
клади № 50 от 1993 г. и № 60 от 1999 г., като се 
определят поне три нива за описване на дозата, 
свързани с линейно, равнинно (двуизмерно) и 
обемно планиране съгласно табл. № 1.
6.5.2. За някои случаи процесът на планиране 
може да изисква дефиниране на допълнителни 
по-сложни нива на планиране. За определяне на 
обемите за планиране и пространствено локали-
зиране на лъчечувствителните органи и структури 
във и около планирания обем се изискват геомет-
рични и други данни. 
6.5.3. При дозно разпределение в две равнини 
данните за пациента могат да бъдат получени от 
един или повече КТ среза през облъчвания обем, 
направени при позициониране на пациента в 
положението за облъчване. Обичайно е използва-
нето на две рентгенови графии във фас и профил, 
направени на симулатор, и клинично направен 
трансверзален срез на пациента. 
6.5.4. За обемно планиране данните за паци-
ента се получават от КТ изследване. Необходи-
ми са достатъчен брой подходящо разположени 
КТ образи на пациента в позиция за облъчване 
заедно с външни репери за разположението на 
сканираната област. 
6.5.5. Всички данни за планиране на пациента 
трябва да се вземат в положението му за облъчване.
6.5.6. Лъчетерапевтът, който планира ЛЛ, е 
отговорен за определянето и изобразяваването 
на същинския туморен обем (СТО) и клиничния 
мишенен обем (КМО). Тези процеси изискват 
съобразяване с всички налични клинични данни 
и данни от образната диагностика. 
6.5.7. Допълнителни зони на сигурност се из-
искват за определянето на планирания мишенен 
обем (ПМО), след като е дефиниран КМО. Зоните 
на сигурност около КМО се определят съобразно 
геометричните параметри (свързани с апаратура-
та) и движенията на пациента и неговите органи 
(свързани с прилаганата техника – фиг. 1 и табл. 
№ 2 (по ICRU 50).
6.5.8. Отговорност за определянето и изобра-
зяването на ПМО поема лекарят, който изготвя 
лъчелечебния план.
6.5.9. Допълнителна информация за ПМО се 
генерира чрез наслагването на образи, получени и 
чрез MRI, PET и др. към КТ данни за планиране. 
Използването на множество срезове на плани-
ращия КТ визуализира движенията на органите 
(като дишане и гълтане) и може да прецизира 
дефинирането на обемите. 
6.5.10. Извършващият планирането лъчетера-
певт предоставя на медицинския радиологичен 
физик т.нар. анатомотопографски план, който 
включва: клиничния мишенен обем(и); органи и 
структури, които ограничават предписанието на 
дозата; изискваната доза в тумора (мишената) и 
допустимата доза за изобразените рискови органи 
и структури; дали лечението ще се състои от един 
или няколко етапа – позиция относно етапно нама-
ляване или за разделяне на КМО; изискване към 
определен вид техника или качество на лъчението 
или това се оставя на решението на физика.
6.5.11. Определянето на СТО и КМО е задъл-
жение на лекаря, извършващ планиране на ЛЛ.
6.6. Дозиметрично планиране на ЛЛ:
6.6.1. Планираният мишенен обем се задава 
от лекаря и се решава от медицинския радиоло-
гичен физик, следвайки приет локален протокол 
за дозиметричното планиране. 
6.6.2. Дозиметричният план при двуизмерно 
планиране е графично представяне на дозното 
разпределение най-често през равнина, разполо-
жена в центъра на лъчевите полета. Очертанията 
на мишената са обозначени върху този единичен 
централен план. 
6.6.3. При сложни геометрични обеми (глава и 
шия, шия и медиастинум) междинно положение 
заема дозиметричното планиране в два допълни-
телни двуизмерни среза с изобразен КМО. 
6.6.4. При триизмерно (обемно) планиране 
клиничните данни и разпределението на дозата 
се представят като обеми. Графичният дисплей на 
планиращия компютър представя множество данни 
в различни формати (триизмерно представяне, 
хистограми доза – обем за тумора, различните 
органи и тъкани и др.). Получената hard-copy до-
кументация (компютърна информация, която може 
да се напечата на хартия или да се представи на 
дисплея) e обикновено сбор от тези данни. 
6.6.5. Лъчелечебният план трябва да бъде 
нормиран спрямо предписаната доза, като се 
изчислява дозата в предложените от ICRU 50 и 
ICRU 60 референтни точки съгласно табл. № 1. 
6.6.6. Във всяко лъчелечебно звено трябва да 
се изготвят протоколи, описващи принципите за 
определяне на дозата в мишенния обем. Допусти-
мите граници на толерантните дози за критичните 
нормални органи и тъкани се определят съобразно 
световния опит, съобразени с клиничния опит на 
съответната клиника (отделение) по ЛЛ. 
6.6.7. Физикът изработва начален дозиметричен 
план. При необходимост и при поискване от лекаря 
физикът сменя данните за оптимизиране на плана. 
6.6.8. Всяко отделение трябва да изработи 
правила за приемливост на лъчелечебния план. 
6.7. Утвърждаване на плана за ЛЛ:
6.7.1. Процесът на планиране завършва, когато 
дозиметричният план се утвърди от планиращия 
лекар и той вземе решение за използването му в 
процеса на ЛЛ.