Държавен вестник, бр. 18, 2015 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  18
Основните предизвикателства, свързани с 
качеството и съвместимостта на българското 
висше образование, са:
2.2.1. Изоставане на методите на препода­
ване, демотивация на младите преподаватели 
и изследователи, застаряване на академичния 
състав.
2.2.2. Ниска мотивация на студентите за 
занимания с наука и изследователска кариера, 
както и за придобиване на фундаментални 
знания (особено в природните науки) и при­
лагането им в практиката.
2.2.3. Неактуални учебни програми.
2.2.4. Ниско ниво на научните резултати 
в някои ВУ.
2.2.5. Наличие на несвойствени специал­
ности в някои ВУ.
2.2.6. Слабости при прилагането на вътреш­
ните системи за управление на качеството.
2.2.7. Усложнени и неефективни процеду­
ри за акредитация и наличие на субективни 
критерии.
2.2.8. Недостатъчна изходяща и слаба вхо­
дяща мобилност на студенти и преподаватели 
и формално прилагане на Системата за нат­
рупване и трансфер на кредити.
2.3. Липса на връзка между висшето об-
разование и потребностите на бизнеса и на 
публичните институции
Основна слабост на системата за ВО е, че 
не беше изграден ефективен механизъм за 
връзка между висшите училища като място 
за подготовка и източник за набиране на 
квалифицирани специалисти, от една страна, 
и бизнеса и публичните институции като по­
требители на високообразовани, проактивни 
и мотивирани кадри, адаптивни към струк­
турните и квалификационните изменения в 
системата на заетостта, от друга.
Налице е сериозно разминаване между 
структурата и профила на завършващите 
студенти на образователно-квалификационни­
те степени „бакалавър“ и „магистър“ и ОНС 
„доктор“ и динамиката на пазара на труда 
в България и ЕС. Неотложният характер на 
реформите в това направление се засилва и 
от вътрешните диспропорции в националния и 
регионалните пазари на труда в България. Като 
основни проблеми за решаване се очертават:
· сериозен/растящ недостиг на кадри в 
областта на инженерно-техническите, 
природните и педагогическите науки;
· изоставане в обучението по нови профе­
сии, необходими за зелената икономика, 
високотехнологичните и иновативни 
дейности;
· технологично изоставане в сферата на 
услугите и производството, като голя­
ма част от МСП работят главно като 
подизпълнители на крупни европейски 
и транснационални компании (домини­
ращото търсене на персонал е за ниско­
квалифицирани и рутинни дейности);
· несъответствие между очакваните ком­
петентности и реално проявените в 
практиката.
От спешни решения се нуждае и проблемът 
с практическата подготовка на студентите в 
реална работна среда. На младите специа­
листи липсват както адекватни практически 
приложими познания, така и умения и навици.
Наред с потребностите на бизнеса важна 
е ролята на държавния и публичния сектор 
при определяне на политиките във ВО и не­
обходимостта от кадри. Освен бизнеса (сто­
панския сектор) има много потребители на 
кадри от секторите, свързани с нематериалните 
блага – държавни и общински институции 
и неправителственият сектор в областите 
държавно управление, регионално развитие, 
съдебна система, медицина, образование, 
здравеопазване, сигурност, спорт, култура 
(музейна и галерийна мрежа, театър, кино, 
музикална индустрия, културен туризъм и др.).
Основните предизвикателства, свързани 
с връзката между висшето образование и 
потребностите на пазара на труда, са:
2.3.1. Разминаване между компетентностите 
на завършилите и потребностите на пазара 
на труда.
2.3.2. Недостиг на кадри в областта на 
инженерно-техническите, природните, педа­
гогическите и други сфери.
2.3.3. Липса на връзка между съдържанието 
на обучението (учебни планове и програми), 
пазара на труда и практиката.
2.3.4. Необходимост от практическа подго­
товка на студентите в реална работна среда.
2.3.5. Недостатъчно кариерно ориентиране 
на завършващите студенти.
2.4. Недостатъчна връзка между обучението 
и научните изследвания.
Висшите училища са призвани да бъдат 
основни центрове за развитие на науката, раз­
бирана като създаване на ново научно знание. 
Става въпрос не само за знания, които имат 
непосредствено практическо приложение, 
но преди всичко за фундаментални знания, 
които се отнасят до разбирането за света и 
човека, както и за знания, чието практическо 
прилагане е отложено във времето. Фунда­
менталните изследвания са необходима база 
за развитие на приложните изследвания и 
създават най-високо квалифицираните кадри 
за развитието и прилагането на новите тех­
нологии. Единството на обучение и научни 
изследвания, т.е. базирането на обучението 
върху актуални научни проекти и активното 
въвличане на студентите в изследователска 
работа, е водещ принцип във всички прес­
тижни ВУ в света.
През последните години не беше трансфор­
мирана и модернизирана връзката между обу­
чението и научните изследвания – дейности, 
които по традиция са институционално раз­