Държавен вестник, бр. 14, 2010 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  14
промени ще настъпят в персоналния състав 
на Народното събрание. Поради това в тази 
хипотеза петитумът на искането по чл. 149, 
ал. 1, т. 7 от Конституцията, който лимитира 
предмета на конституционното производство 
по настоящото дело, трябва да се разбира като 
относим само към установяване на законона-
рушения при провеждане на гласуването в 123 
избирателни секции, образувани в Република 
Турция. Той не обвързва обаче съда с устано-
вяване незаконността на избора на конкретно 
посочените в него народни представители. 
Според чл. 149, ал. 1, т. 7 от Конституцията 
произнасяне се дължи от него и по въпроса, 
кои от народните представители ще отпаднат 
поради промяната на изборните резултати. Ако 
искането бъде уважено, при констатация на за-
кононарушения в изборния процес с решението 
си Конституционният съд ще касира избора на 
конкретни народни представители, макар че те 
може персонално да не съвпадат с оспорените в 
искането лица. С решението си той ще укаже на 
ЦИК в качеството му на орган, който обявява 
изборните резултати, да определи съобразно 
приетата от нея методика, с кои кандидати за 
народни представители да бъдат заменени тези, 
чийто избор е обявен за незаконен.
За да се осъществи контролът на Кон-
ституционния съд с посочените последици, е 
необходимо да се установи не само наличието 
на изборни нарушения, но и тяхната връзка с 
получените мандати, оспорени като незаконни 
от вносителя на искането. Това означава не 
само констатацията за опорочаване вота на 
избирателите, засегнат от тези нарушения и 
съответно изключването на техните гласове от 
общия брой подадени действителни гласове, а и 
установяване на разпределението на останалите 
такива по партии и коалиции, за да може да се 
извърши преизчисляване на мандатите на пар-
ламентарно представените политически сили.
При действащата пропорционална избира-
телна система касиране на оспорен избор на 
народен представител може да се осъществи, 
ако се констатира погрешно преброяване или 
отчитане на действителните гласове, подадени за 
политическата партия или коалиция, която го е 
издигнала. В резултат на извършената корекция 
се определя точното число на тези гласове, с 
което се променя съотношението с подадените 
действителни гласове за останалите политически 
субекти, участници в изборния процес, база за 
преизчисляване и преразпределение на манда-
тите на избраните народни представители на 
национално равнище. 
Съобразно посочените по-горе методологи-
чески предпоставки следва да се подходи и при 
разрешаването на настоящия казус, при който 
оспорването на избора на народни представители 
се свързва с допуснати при гласуването в Репуб­
лика Турция закононарушения. При преценката 
на основателността на искането за касиране на 
този избор е необходимо да се установи, от една 
страна, наличието на връзка между изборни 
нарушения и опорочаване на вота на избирате-
лите, а от друга, как последното се отразява на 
подадените за всяка парламентарно представена 
партия или коалиция действителни гласове, т.е. 
как те се разпределят по нов начин между по-
литическите субекти, като съответно обуславят 
ново разпределение на мандати между тях. В 
тази връзка при обсъждане на първоначалното 
заключение на експертизата се налага общата 
констатация, че ако за първото, с изключение на 
данните за двойно гласуване, съществува само 
хипотетична, но не и доказана връзка между 
нарушения и опорочаване на вота, то за второто 
изобщо липсват данни, тъй като не може да се 
установи за коя политическа сила са подадени 
невалидните гласове поради тайната на вота, 
т.е. коя от тях се е възползвала от изборните 
нарушения и съответно какъв е броят на дейст-
вителните гласове, получени от всяка една от тях.
Установеното от експертизата по първата от 
поставените є задачи не подкрепя твърдението 
на вносителя на искането за опорочаване на 
изборния резултат, тъй като чл. 41, ал. 8, т. 3 
ЗИНП дава право на свободна преценка на 
ръководителите на дипломатическите и консул-
ските представителства на Република България 
да решават по целесъобразност образуването 
на избирателни секции в отделните населени 
места в чужбина.
Проверката на валидността на документите 
за самоличност от МВР, която бе възложена с 
втората задача на експертизата, не е изпълнена 
поради изтъкнатите по-горе причини – обема на 
проверката и ограничената възможност да се 
извърши в разумен срок. Независимо от това 
с оглед отбелязването на ЕГН в избирателния 
списък при гласуването, както и документа за 
самоличност на избирателя – лична карта или 
задграничен паспорт, макар и без посочването 
на техния номер, такава проверка според вещите 
лица е възможна, но е ирелевантна за изхода 
на делото. При положение, че личните карти 
към момента на гласуването с оглед неизтеклия 
десетгодишен срок от тяхното издаване следва 
да се приемат за валидни документи за самолич-
ност, проверка, която евентуално би засегнала 
други документи, използвани за легитимиране на 
избирателя, не би могла дори при констатация 
за невалидност да бъде основание за касиране 
на изборите, тъй като по този начин не може 
да се установи промяната в разпределението 
на действителните гласове, подадени за пар-
ламентарно представените партии и коалиции.
При съпоставката между избирателните спи-
съци и протоколите на СИК в изпълнение на 
третата от поставените є задачи експертизата 
е констатирала, че в 17 секции избиратели от 
основния списък изобщо не са гласували, а са 
гласували само тези от допълнително вписаните 
в изборния ден, като в много други секции са 
били подадени няколко гласа от основния спи-
сък, а големият брой гласували избиратели са 
от дописаните. Другата съществена констатация 
е, че при преброяване подписите на последните