Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
3.8.2. Витални индикации за ЕКТ са:
а) вегетативен срив с трескавост и невъзможност за
овладяване с фармакологични средства; и
б) задръжка на тазовите резервоари, параклинич-
на патология и неблагоприятна динамика на симпто-
мите от кататонния регистър при кое да е от описани-
те състояния.
3.8.3. Необходими изследвания:
а) параклиничен минимум;
б) очни дъна;
в) консултация с интернист;
г) консултация с анестезиолог-реаниматор.
3.8.4. Противопоказанията за ЕКТ се преценяват от
психиатричния екип при налични щателни медицински
консултации и изследвания, т.е. окончателното стано-
вище за ЕКТ е психиатрична преценка, а не заключе-
ние на консултанта. Противопоказанията се отчитат
комплексно с отчитането на показанията, ефекта от
лечението и цялостната оценка на случая, при съпос-
тавка на очаквани ползи/рискове. Абсолютни противо-
показания са:
а) пресен коронарен инцидент;
б) пресен мозъчносъдов инцидент;
в) пространствозаемащ процес в черепната кухина;
г) доказана съдова аневризма на магистрален съд.
3.8.5. ЕКТ се провежда:
а) задължително с прилагането на обща анестезия
от квалифициран специалист анестезиолог-реаниматор,
осигурен кислород, техника и условия за обща анесте-
зия, както са описани в “Национален стандарт по ане-
стезия и интензивно лечение”;
б) задължително с прилагането на мускулна релак-
сация;
в) с апарат с възможности за контролиране на па-
раметрите;
г) с билатерално (фронто-темпорално), което е най-
честото, или с унилатерално (при специални показания
и съображения за когнитивно щадене) поставяне на
електродите при добър контакт с тъканта, улеснен от
лубрикатори (при необходимост: предварително изми-
ване или подстригване);
д) с най-ниските ефикасни (водещи до гърч с раз-
гърнати фази и с умерено атенюиране) параметри,
чиито стойности се определят “титриращо”, според
ефекта от предшестващата ЕКТ процедура и според
средните за популацията, пола, възрастта, съпътст-
ващото лечение, отговора на предишно ЕКТ лече-
ние и индвидуалните фактори, имащи отношение към
гърчовия праг.
3.8.6. Мониторираните параметри, чиято най-ниска
ефикасна стойност се “титрира”, са:
а) време на пулса в msec;
б) сила на тока в mA;
в) честота в Hz;
г) време на цялото протичане на стимулацията
в sec;
д) отчитат се още: динамично и статично съпротив-
ление и общото количество енергия, преминала през
черепната кухина на пациента (charge);
е) след провеждането на процедурата пациентът
остава под непрекъснато наблюдение до края на деня,
като се отчитат всички субективни оплаквания и обек-
тивно наблюдавани странични или резидуални ефекти,
като особено внимание се обръща на преходните раз-
стройства на съзнанието и паметта.
3.8.7. Указания за добра практика. Цялостната оцен-
ка на провежданата ЕКТ при конкретен пациент се
опира на изложените показания, противопоказания,
съотношенията между тях и технологията на провеж-
дане на ЕКТ, както и на принципите за прилагане на
ЕКТ, върху които има международно съгласие. Ин-
формираното съгласие за ЕКТ на пациента, негов бли-
зък или законов представител се документира. Обща-
та анестезия и миорелаксацията са задължителни,
както и прилагането на най-ниските ефективни пара-
метри и проследяването на страничните и резидуални
действия, особено на амнестичните нарушения. ЕКТ
не следва да се прилага при липса на ясни показания,
когато единствените съображения са недостатъчна
ефективност от лечението или липса на алтернативна
терапевтична програма.
3.9. Програма за справяне с кризи.
3.9.1. Същност:
а) като “криза” се означава срив на годността за
справяне с непосредствен житейски преципитат; тази
програма се основава на приемането, че преобладава-
щата част от кризите се овладяват в извънболнични
условия; показания за хоспитализация са налице при
изчерпване на ресурсите за справяне в извънболнични
условия, съпътствуващо психично разстройство с вре-
менна загуба на самоконтрола, дължаща се на кризата,
както и при такава социална ситуация, която изисква
временна изолация или убежище; за целите на това опи-
сание в понятието “криза” се включват и “остър стрес”
и “посттравматично стресово разстройство”, когато
отговарят на горните показания за хоспитализиране;
б) като “остър стрес” и “посттравматично стресово
разстройство” се означават състоянията, отговарящи
на критериите на категории F43.0 и F43 от МКБ-10,
както и на други психични разстройства в ремисия, при
които моментното поведение се доминира от описа-
нитe критерии;
в) различават се три основни типа кризи: кризи на
развитието, ситуационни и кризи при бедствие; опреде-
лят се и специфични фази в развитието на кризата;
кризата обикновенно се разрешава за период от четири
до шест седмици;
г) кризисната интервенция или терапия продължа-
ва кратко време, от една до шест седмици, и се фокуси-
ра само или предимно върху актуалнте проблеми; раз-
решаването на кризата може да приеме три форми; ин-
дивидът се връща на предкризисното си ниво на функ-
циониране, на ниво по-високо или по-ниско от него;
д) социалната подкрепа и интервенции повишават
ефективното разрешаване; възприетият подход към ин-
дивид в криза е обикновено активен и относително
директивен; хоспитализацията при криза е къса и има
за цел да преодолее острата фаза с чувството за безиз-
ходица и загуба на самоконтрол и да постави началото
на справяне с кризата;
е) кризисната интервенция може да е полезна за
превенция на самоубийство или агресивно поведение; в
програмите за кризисното лечение се включва:
—фокусиране върху преципитиращите фактори или
стресорите, водещи до събитието;
—изследване с пациента на специфичното или уни-
кално значение и смисъл на неговото суицидално или
агресивно поведение (симптоми);
—развиване на списък на допринасящите или етио-
логичните фактори за периода на последните шест
седмици;
—използване насочено на миналата история на су-
ицидално или агресивно поведение, за да се постигне
по-дълбоко разбиране на актуалните опасни или рис-
кови симптоми;
—оценяване и търсене помощ от подкрепящата
социална мрежа.
ж) индивидът в криза приема активна роля в опре-
деляне на целите и планиране на възможните решения;
з) кризи при пациенти с хронични психични раз-
стройства: пациентите с хронични психични пробле-
ми също преживяват кризи; появата на кризата се
причинява вследствие на природата на психичната
болест; характеристики на пациентите с хронично пси-
хична болест:
—неадекватна способност за решаване на проблеми;
—неадекватни комуникативни умения;
—ниска себеоценка;