Държавен вестник, бр. 30, 2012 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  30
С оглед на изложеното и на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията Консти­
туционният съд 
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционни ал. 4 и 
ал. 5 на чл. 61с от Закона за местните данъци 
и такси (обн., ДВ, бр. 117 от 1997 г.; последно 
изм., бр. 39 от 2011 г.).
Отхвърля искането в останалата му част.
Съдиите Цанка Цанкова и Стефка Стоева 
са подписали решението с особено мнение. 
Съдия Румен Ненков е представил становище 
по делото.
Председател: 
Евгени Танчев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 13 от 2011 г.
на конституционните съдии Цанка Цанкова 
и Стефка Стоева
Не споделяме решението на мнозинството 
от съдиите в частта, с която Конституцион­
ният съд обявява за противоконституционни 
ал. 4 и ал. 5 на чл. 61с от Закона за местните 
данъци и такси.
Не сме съгласни с разбирането, че в прав­
ната регламентация на туристическия данък 
са използвани елементи, присъщи както на 
имуществените, така и на подоходните данъци 
в противоречие с чл. 60, ал. 1 от Конститу­
цията, съгласно който понятията доходи и 
имущество изискват разграничаване между 
подоходните и имуществените данъци и не­
допускане на елементи, присъщи на едната 
категория данъци, в другата.
Основният закон в чл. 60, ал. 1 не прави 
подобно разграничаване на данъците и то не 
произтича от този конституционен текст. Из­
искването на Конституцията е всички данъци 
(подоходни, имуществени, преки, косвени, 
прогресивни и пр.) да се установяват със закон 
при съобразяване на доходите и имуществата 
на гражданите, без да ги противопоставя. 
Конституцията не съдържа изисквания, нито 
забрана да се установява минимално дължим 
размер на данъците. В конкретния случай 
размерът на туристическия данък е опреде­
лен със закон в съответствие с чл. 84, т. 3 от 
Конституцията и е съобразен с икономиче­
ските възможности на данъчно задължените 
лица, поради което оспорените разпоредби 
на чл. 61, ал. 4 и 5 ЗМДТ не противоречат на 
Конституцията, както е прието в решението. 
Установяването на данъците и определя­
нето на техния размер е от изключителната 
компетентност на Народното събрание (чл. 84, 
т. 3 от Конституцията). Поради това при 
съобразяване с конституционните принципи 
законодателят е свободен в преценката си да 
въведе туристически данък на мястото на ту­
ристическата такса и да установи критериите 
за определяне на този данък. Последният, за 
разлика от отменената туристическа такса, не 
зависи от действителното ползване за сред­
ството за подслон и мястото за настаняване 
по смисъла на Закона за туризма. Определя­
нето на туристическия данък не е свързано с 
елемента услуга независимо от възприетия от 
законодателя критерий за определянето му, 
поради което плащането му в минималния 
размер по ал. 4 на чл. 61с ЗМДТ се дължи 
независимо дали обектът се ползва. Подобен 
подход законодателят използва при определя­
нето и на други данъчни задължения.
Туристическият данък е имуществен с 
постоянен размер в границите от 0,20 до 
3,00 лв. и не зависи от цената на нощувката в 
средството за подслон или мястото за наста­
няване, за който доход данъчно задължените 
лица, предлагащи нощувки, заплащат друг 
данък. Чрез използване на капацитета (броя 
на леглата) се определя конкретният обем 
на стопанската дейност, което се признава и 
в мотивите на решението. Това не означава 
противоконституционно смесване на елементи 
на подоходен и имуществен данък, за да се 
позовава Съдът на мотивите на Решение № 9 
от 20 юни 1996 г. по к.д. № 9 от 1996 г. 
Разбирането на мнозинството не съот­
ветства на смисъла на чл. 60, ал. 1 от Кон­
ституцията, която изисква съобразяване на 
данъчните задължения с имуществото и 
доходите на гражданите, без да ги противо­
поставя. С други думи, гражданите са длъж­
ни да плащат данъци, установени със закон, 
съобразно своите доходи и имущество. Що се 
отнася до диференциацията при формиране 
на данъка и използването на тези елементи, 
всеки от тях може да има различна тежест 
в общо определения по основание и размер 
данък. При диференциацията на данъците 
законодателят е, който избира и посочва 
критериите. Той е свободен в това отноше­
ние, като единствено трябва да съобрази 
конституционните принципи, и то в тяхното 
единство. Всъщност в искането за обявяване 
за противоконституционни на чл. 61с, ал. 4 и 
ал. 5 ЗМДТ се атакуват подходът на законода­
теля и избраният от него критерий, които не 
нарушават Конституцията. Дори да се приеме, 
че данъкът, включително туристическият, е 
винаги едно утежнение, то е установено със 
закон, мотивиран с допустимата за законо­
дателя целесъобразност. Конституцията не 
установява критериите, съобразно които ще 
се определя един данък, респ. утежнението, 
и законодателят е свободен да определи тези 
критерии при условието, предвидено в чл. 19, 
ал. 1 и 2 на Конституцията. Изискването за 
еднакви правни условия за осъществяване на 
стопанската дейност (в случая туристическа)