Държавен вестник, бр. 50, 2000 г., стр. 27

Б Р О Й  50
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  27
върху ремонтираните средства за измерване се
нанасят датата на ремонта, класът на точност
и наименованието на организацията, която ги е
ремонтирала.
Чл. 324. За всички отчитащи електрическа
енергия средства за измерване трябва да бъде
организиран систематичен контрол, осигуря-
ващ точността на техните показания, изправ-
ността и правилната им употреба в съответст-
вие с действащите правила за организиране и
извършване на проверките на средствата за
измерване и контрола за състоянието на из-
мервателната техника.
Чл. 325. (1) Електромерите за директно
включване трябва да имат точност не по-ниска
от клас 2,5—за отчитане на активна и реактив-
на енергия.
(2) Товарите на вторичните вериги на из-
мервателните трансформатори, към които са
включени електромерите за заплащане на елек-
трическа енергия, не трябва да превишават
номиналните стойности, означени на табелки-
те на трансформаторите. Загубите на напреже-
ние във веригите на напреженовите трансфор-
матори не трябва да превишават 0,5 на сто.
(3) Когато изискването за достатъчна дина-
мична и термична устойчивост на токовите
трансформатори с клас на точност 0,5 води до
увеличаване на техния коефициент на транс-
формация с произтичащото от това намаление
на точността на измерването, допуска се да се
използват токови трансформатори с клас на
точност 1 при следните условия:
1. грешките им при 40 на сто от номиналния
ток да не превишават допустимите грешки на
трансформаторите с клас на точност 0,5 при
номинален ток;
2. токът във вторичната намотка да не е по-
малко от 25 на сто от номиналния ток на елек-
тромера.
Г л а в а  д е с е т а
ЕЛЕКТРОЛИЗНИ УРЕДБИ
Чл. 326. (1) Тази глава се отнася за техни-
ческата експлоатация на промишлени елек-
тролизни устройства с воден разтвор и уредби
за галванизация с постоянен ток с напрежение
на шините на токоизправителната подстанция
или на шините на серията електролитни вани
до 1000 V включително.
(2) Електролизните уредби за разтапяне на
соли се експлоатират по ведомствени ин-
струкции.
Чл. 327. Всяка серия или група серии от елек-
тролитни вани, захранвани с постоянен ток от
общи шини, трябва да има постояннодейства-
що устройство за контрол на изолацията им,
което при изменение на напрежението на вани-
те спрямо земя с повече от 10 на сто да включва
сигнал в помещението за електролиза и в токо-
изправителната станция.
Чл. 328. Когато ваните за галванични покри-
тия в галваничните цехове (участъци) се захран-
ват по блокова схема (токоизправител—вана) с
постоянно напрежение 110 V и повече, корпуси-
те им не трябва да бъдат занулени, а тоководе-
щите части трябва да бъдат защитени срещу
случайно допиране. Корпусите на поставените
във ваните консуматори с променливо напреже-
ние над 42 V (електродвигатели, електронагре-
ватели и др.) трябва да бъдат заземени.
Чл. 329. (1) Захранващото напрежение на
електродвигателите, електронагревателите и
другите консуматори за променлив ток, корпу-
сите на които имат метална връзка с изолира-
ните от земята корпуси на ваните за електроли-
за, не трябва да бъде по-високо от 42 V.
(2) Допуска се използването на променли-
вотокови консуматори за напрежение над 42 V
(но не по-високо от 380 V) при спазване на едно
от следните изисквания:
1. захранването на всеки консуматор или на
групата консуматори, които се отнасят към една
електролитна вана, да се извършва от разде-
лящ трансформатор;
2. консуматорите да са снабдени с апарат за
защитно изключване при еднофазно съедине-
ние с корпуса съгласно изискванията на Наред-
бата за устройство на електрическите уредби.
(3) Допуска се използването на специални
електродвигатели за напрежение над 42 V с
двойна изолация и в устойчиво на химически
въздействия изпълнение.
Чл. 330. (1) В проходите между редовете
електролитни вани (когато ваните не са отде-
лени с прегради една от друга) разстоянието
между тоководещите части трябва да бъде не
по-малко от:
1. 1,2 m—при максимално възможно про-
менливо напрежение на допир между редове-
те вани до 50 V;
2. 1,5 m—при напрежение на допир над 50 V.
(2) Широчината на проходите между надлъж-
ните редове вани и стените и между челните вани
и стените трябва да бъде не по-малка от 2 m.
(3) Допуска се местно намаляване на широ-
чината на прохода между ваните и колоните до
1,2 m, ако колоните бъдат изолирани в прохода
на височина до 2,5 m. Състоянието и целостта
на изолацията се контролират съобразно мест-
ни инструкции.
(4) Разстоянието от шинопроводите, елект-
ролитните вани и другите тоководещи части до
заземените технологични съоръжения, тръбо-
проводи и арматури за осветление трябва да бъде
не по-малко от 1,5 m.
Чл. 331. Когато в проходите между ваните
има площадка, тя трябва да бъде направена от
изолационен материал и поставена на изолато-
ри. Допуска се площадката да бъде дървена.
Чл. 332. (1) В тунелите (галериите) шино-
проводите трябва да бъдат отделени от обслуж-
ващия коридор с метални мрежи. Широчината
на прохода (от стените до оградите) при еднос-
транно разположени шини трябва да бъде не
по-малка от 1 m. Разстоянието между оградите
или двустранно разположени шини трябва да
бъде не по-малко от 1,2 m. При дължина на
коридора над 150 m тези широчини трябва да
бъдат съответно 1,2 m и 1,4 m.
(2) Височината на прохода трябва да бъде не
по-малка от 2 m, а височината на оградите на
шините—1,7 m.