Държавен вестник, бр. 4, 2016 г., стр. 51

БРОЙ  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  51  
Раздел II
Относими определения
1. „Спешно състояние“ е всяка остра или вне-
запно възникнала промяна в здравето на човека, 
изразяваща се в нововъзникнало или в промяна 
на съществуващо заболяване, увреждане или 
друго състояние или обстоятелство, а също и 
усложнение при родилка, застрашаващо здравето 
и живота на майката и плода, с достатъчна по 
сила тежест, което може да доведе до смърт или 
до тежки или необратими морфологични или 
функционални увреждания на жизнено значими 
органи и системи, в т. ч. критични нарушения 
в жизненоважните функции, загуба на функция 
на орган или на част от тялото, временна или 
постоянна инвалидизация, ако не се предпри-
емат незабавни медицински действия, целящи 
физиологична стабилност и/или ефективно 
дефинитивно лечение на пациента.
2. „Спешен пациент“ е всеки, при който е 
налице спешно състояние и поради това нужда 
от провеждане на спешни диагностично-лечеб-
ни действия или транспорт, които ако не бъдат 
предприети незабавно, биха довели до тежки или 
необратими морфологични или функционални 
увреждания на жизнено значими органи и сис-
теми или до смърт.
3. „Степен на спешност“ или „степен на 
спешното състояние“ е необходимата, предвид 
клиничното състояние на пациента, бързина, с 
която се предприема съответното медицинско 
действие в обхвата на медицинската специал-
ност „Спешна медицина“, с цел постигане на 
оптимален и най-благоприятен клиничен изход 
от спешното състояние на пациента. 
Г л а в а  в т о р а
ЕЛЕМЕНТИ НА ДИАГНОСТИЧНО-ЛЕЧЕБ-
НИЯ ПРОЦЕС В ОБХВАТА НА МЕДИЦИНСКА-
ТА СПЕЦИАЛНОСТ „СПЕШНА МЕДИЦИНА“
Раздел I
Основни елементи на диагностично-лечебния 
процес
1. Практикуването на медицинската специ-
алност „Спешна медицина“ включва следните 
основни елементи:
1.1. Медицински триаж.
1.2. Медицински контрол.
1.3. Прилагане на методите на кардиопулмо-
нална и церебрална ресусцитация и постресус-
цитационни грижи при спешен пациент.
1.4. Начална (първична) преценка, стабили-
зация и животоспасяващи действия при спешен 
пациент.
1.5. Фокусирана анамнеза и физикален преглед.
1.6. Вторична преценка и диагностично-ле-
чебни стъпки при спешен пациент.
1.7. Клинично разрешаване на спешния случай.
1.8. Мениджмънт на спешния пациент и 
разпореждане със спешния случай в спешно 
отделение:
1.8.1. приложение на методи за мониториране 
на жизнените функции с постоянно наблюдение 
и нова оценка на спешния пациент;
1.8.2. непрекъснато оказване на интердис-
циплинарна консултативна помощ по време на 
всеки един от основните елементи в лечебно-
диагностичния процес. 
1.9. Приоритетна организация и действия при 
нужда от преценка, грижи и лечение на повече 
от един спешен пациент с цел предоставяне на 
оптимално лечение.
1.10. Клинично документиране на спешния 
случай.
1.11. Транспорт на спешния пациент.
1.12. Дейности по комуникация.
2. Практикуването на специалността „Спешна 
медицина“ се основава на модел на клиничната 
практика, определен в глава пета, раздел IV на 
този стандарт.
Раздел II
Медицински триаж
1. Медицинският триаж е основен елемент и 
практически инструмент на диагностично-лечеб-
ния процес в обхвата на специалността „Спешна 
медицина“, с приложението на който всички 
спешни пациенти се групират в категории (гру-
пи) чрез използване на стандартна медицинска 
триажна система.
2. Медицинският триаж е процес на разпре-
деление (сортировка) на пациентите чрез опре-
деляне на медицински приоритет в зависимост 
от степента на спешност и необходимите на 
пациента диагностика, лечение или транспорт в 
обхвата на специалността „Спешна медицина“, 
в т. ч. и в случаите на бедствия.
3. Приложението на медицинския триаж 
цели постигане на равнопоставеност на достъпа 
до системата на спешна медицинска помощ и 
предоставяните от нея диагностика и лечение в 
зависимост от степента на спешност на пациента 
и наличните апаратурни и кадрови ресурси с цел 
постигане на оптимална ефикасност, ефектив-
ност и сигурност на медицинското обслужване в 
обхвата на специалността „Спешна медицина“ и 
осигуряване на качествено диагностично-лечебно 
поведение, основано на субективни и обективни 
клинични критерии.
4. Медицинският триаж се базира на преценка 
на входящи субективни оплаквания и обективни 
клинични критерии при пациент с осъществен 
достъп до системата за спешна медицинска по-
мощ – витални параметри, ключови симптоми и 
признаци, с цел категоризиране и определяне на 
медицинския приоритет на спешния пациент в 
зависимост от тежестта на спешното състояние 
(степента на спешност), нуждата от ресусцитация 
и приложение на незабавни животоспасяващи 
мерки, прогнозата на заболяването и наличните 
човешки и инструментални ресурси.
5. С приложението на медицинския триаж в 
обхвата на специалността „Спешна медицина“ се 
постига клинична справедливост и се осигурява 
подходящо и навременно лечение на спешни 
пациенти в зависимост от техните нужди и 
наличния ресурс в определена времева рамка.
6. Медицинският триаж включва оценка на 
степента на спешност на всеки спешен пациент 
посредством дефиниране на триажна категория.