Държавен вестник, бр. 38, 2009 г., стр. 13

Б Р О Й  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  13
се отнася и до изменението и допълнението на
приетите от него закони, а такъв е и  законът
за държавния бюджет, което се осъществява
чрез упражняване на законодателното му пра-
вомощие.
Макар и законът за държавния бюджет да
разкрива характеристиката на закон само във
формален, а не в съдържателен смисъл, това не
отменя необходимостта промените в  него да се
извършват по същия ред като този, предвиден
за неговото приемане—от НС при спазване на
процедурата на  чл. 87, ал. 2 и чл. 88, ал. 1 от
Конституцията. По този начин промените, на-
ложени от  влошаване на икономическата ситу-
ация в държавата, ще се осъществяват след
парламентарен  дебат, който би трябвало да
гарантира при актуализацията на бюджета тях-
ната рационалност и прозрачност за избирате-
лите. Последните чрез заплащаните от тях да-
нъци обезпечават финансирането на разходите
на държавата и  имат право чрез обсъждането
и приемането от народното представителство
на  законодателни промени в държавния бюдж-
ет да получават интересуващата ги информа-
ция за състоянието на публичните финанси.
Постигането на този резултат би било осуе-
тено, ако изпълняващият бюджета  МС би мо-
гъл без  законодателна санкция, т. е. без учас-
тието на политическите представители на из-
бирателите,  да променя основните му парамет-
ри. Контролът, който НС упражнява чрез при-
емане отчета на МС за изпълнението на бю-
джета, не може пълноценно да замести дирек-
тната  промяна в неговите параметри, осъщес-
твена по законодателен ред, тъй като  този кон-
трол е последващ изпълнението. Той не може
да предотврати евентуални негативни тенден-
ции в бюджетирането, щом като  МС е този
орган, който съчетава изпълнението на бюдж-
ета с правомощието да внася промени в негова-
та макрорамка.
Тълкуването на оспорената разпоредба в
смисъл, че промените в бюджетното салдо могат
да се извършат само от НС, а не от МС, не е
само неправомерно с оглед развитите по-горе
съждения за неговата неприложимост към
чл. 18, ал. 2 ЗДБ за 2009 г. То не може да прео-
долее неяснотата в тълкуваната разпоредба и
съответно да обоснове нейната конституцио-
носъобразност, като предотврати противокон-
ституционната практика при нейното прилага-
не. Интерпретирана по този начин, разпоред-
бата не може да се вгради в правния ред, като
противоконституционността є се изразява в про-
тиворечието є  с принципа на правовата държа-
ва—чл. 4, ал. 1 от Конституцията, със създаде-
ната от нея при прилагането є правна несигур-
ност и непредвидимост.
2. Конституционосъобразността на оспоре-
ната разпоредба на чл. 18, ал. 2, т. 1 ЗДБ за 2009
г. не може да бъде аргументирана с чл. 106 от
Конституцията и тълкуването му, дадено с Ре-
шение № 6 от 2001 г. по к.д. № 17 от 2000 г. на
КС. То визира различна хипотеза от разглежда-
ната и поради това не може да бъде приложена
към нея—упражняването на правомощията на
МС по изпълнението на бюджета, изразяващи
се във възможността без санкция на НС да се
предоставят допълнителни бюджетни кредити,
не трябва да променя  баланса на бюджета, т. е.
не трябва да засяга бюджетното салдо за разли-
ка от оспорения текст.
Условието за прилагане на това правомо-
щие също се различава от това по чл. 18, ал. 2
ЗДБ за 2009 г., защото според чл. 35, ал. 2
ЗУДБ, която е била предмет на отхвърленото
искане за противоконституционност с цити-
раното решение, допълнителните бюджетни
кредити, които МС може да одобри, трябва да
бъдат покрити от собствени приходи или от
разкриване на нови приходоизточници. По-
ради това тълкуването на чл. 106 от Консти-
туцията по к.д. № 17 от 2000 г. не може да
намери прилагане при преценката за консти-
туционосъобразност на разпоредбата на чл. 18,
ал. 2, т. 1 ЗДБ за 2009 г., нито мотивите, съ-
държащи се в решението по това дело, може
да се ползват като ангажираща КС аргумен-
тация за тази преценка.
3. Общото съдържание на разпоредбата на
чл. 106 от Конституцията, според която на МС
се възлага като висш орган на изпълнителната
власт да ръководи изпълнението на държав-
ния бюджет, предполага конкретизиране на
правната уредба на това негово правомощие
от обикновеното законодателство—ЗУДБ.
Конкретизацията е извършена в съответствие
с чл. 84, т. 1 и 2 от Конституцията, като в чл. 36,
ал. 1 ЗУДБ се предвижда забрана за извършва-
не на разходи или поемането на задължения от
МС, които влошават баланса на бюджета, ос-
вен в случаите, когато по негово предложение
НС е приело съответни промени в годишния
закон за държавния бюджет. В този смисъл е
и разпоредбата на чл. 10, ал. 4 от същия закон,
която предвижда също изменение на държав-
ния бюджет от НС по предложение на МС,
когато  през бюджетната година се очертаят
отклонения с неблагоприятен ефект за прихо-
дите и разходите, увеличаващи бюджетния
дефицит, предвиден с годишния закон за бю-
джета.
Прогнозният характер на приходите и раз-
ходите по бюджета, който като финансов план
може да не бъде изпълнен, не означава,  че
неговите основни параметри не са правно за-
дължителни за МС като орган, на който е въз-
ложено изпълнението му. Ако не са постъпили
приходите, планирани в ЗДБ поради влошава-
не на икономическата конюнктура, МС трябва
да предложи на НС промяната на тези парамет-
ри чрез приемане на закон за изменение на
бюджетния закон за настоящата финансова
година.