Държавен вестник, бр. 23, 2000 г., стр. 3

Б Р О Й 23
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
заплаща основното месечно възнаграждение за
отработеното време, изчислено чрез броя на
работните дни през съответния месец, и допъл-
нително увеличение от 100 на сто.
Чл. 20. (1) За времето на разположение из-
вън местоработата и извън установеното работ-
но време се заплаща добавка за всеки час или за
част от него в размер 0,10 лв.
(2) Мястото на разположение се определя от
органа по назначаване и от държавния служител.
(3) Времето, през което държавният служи-
тел се намира на разположение, не се включва
и не се отчита като работно време.
(4) Когато през времето на разположение
държавният служител е повикан на работа, това
време се отчита и заплаща като извънреден труд
с увеличение от 100 на сто.
(5) Максималната продължителност на вре-
мето на задължение за разположение не може
да превишава:
1. общо за един календарен месец—50 часа;
2. за едно денонощие през работни дни—6 часа;
3. през почивни дни—24 часа.
(6) На държавния служител не може да се
възлага да бъде на разположение:
1. в два последователни работни дни;
2. в повече от два почивни дни в един кален-
дарен месец.
Чл. 21. (1) За научна степен по дисертацио-
нен труд, който е свързан с изпълняваната ра-
бота, на държавен служител се заплаща добав-
ка в размер на:
а) девет лева—за доктор;
б) петнадесет лева—за доктор на науките.
(2) При наличие на повече от едно от посо-
чените в ал. 1 основания държавният служител
получава по-благоприятната добавка.
Чл. 22. За всеки отработен нощен час или за
част от него между 22,00 и 6,00 часа се заплаща
добавка за нощен труд в размер 0,10 лв.
Чл. 23. (1) За работа при вредни или при други
специфични условия на труд се заплаща допъл-
нително възнаграждение въз основа на комп-
лексна оценка на условията на труд, извършена
съгласно наредбата по чл. 1 от Постановление
№ 169 на Министерския съвет от 1991 г. (обн.,
ДВ, бр. 73 от 1991 г.; изм., бр. 67 от 1993 г.).
(2) Месечният размер на допълнителното
възнаграждение по ал. 1 се определя с норма-
тив за една точка от комплексната оценка на
условията на труд, определени по наредбата, в
размер 0,05 лв.
Чл. 24. За изпълнение на други допълнител-
ни и специфични задължения, определени с
нормативен акт и възложени от органа по наз-
начаването, се заплаща добавка, определена в
съответния акт.
Раздел V
Допълнителен платен отпуск
Чл. 25. (1) Държавните служители имат пра-
во на допълнителен отпуск съгласно разпоред-
бите на чл. 56, ал. 2 от Закона за държавния
служител в зависимост от заеманата длъжност,
присъдения ранг и служебния стаж.
(2) Размерът на допълнителния отпуск в
зависимост от заеманата длъжност се определя
съгласно приложение № 7.
(3) Размерът на допълнителния отпуск в
зависимост от ранга и служебния стаж се опре-
деля съгласно приложение № 8.
(4) Общият размер на допълнителния отпуск
се определя като сбор от дните на допълнител-
ния отпуск по ал. 2 и 3.
Чл. 26. При преместване или заместване в
длъжност по разпоредбите на чл. 83 и 84 от
Закона за държавния служител държавният
служител получава размерите на допълнител-
ния отпуск, определени за основната длъжност.
Раздел VI
Представително и униформено облекло
Чл. 27. (1) Държавният служител има право
на представително работно облекло за всяка
календарна година.
(2) При постъпване на държавна служба през
календарната година държавният служител има
право на представително работно облекло, про-
порционално на оставащите до края є месеци.
(3) Когато държавният служител напусне, той
възстановява получената сума за представител-
но работно облекло, установена пропорционал-
но на неотработените месеци за годината.
(4) Изборът и видът на представителното
работно облекло се осигуряват от всеки държа-
вен служител, като изразходването на получе-
ните суми се удостоверява с фактура или с касо-
ва бележка.
Чл. 28. (1) Стойността за една календарна
година на представителното работно облекло
на държавните служители е, както следва:
1. за ръководни длъжности—до 300 лв.;
2. за експертни длъжности—до 150 лв.
(2) Конкретната стойност на представител-
ното работно облекло се определя от органа по
назначаването за всяка календарна година.
Чл. 29. (1) Право на униформено облекло
имат държавни служители, за които с нормати-
вен акт е предвидено носенето му при изпълне-
нието на служебните задължения.
(2) Видът, стойността и сроковете за износ-
ване на униформеното облекло за отделните
категории държавни служители се определят
от органа по назначението съгласувано с ми-
нистъра на финансите.
Чл. 30. Държавните служители, които имат
право на униформено облекло, нямат право на
представително работно облекло.
Чл. 31. Средствата за представителното ра-
ботно и за униформеното работно облекло на
държавните служители се осигуряват от съот-
ветните бюджети.
Раздел VII
Командироване
Чл. 32. За времето на командировка в стра-
ната или в чужбина държавният служител по-
лучава пътни, дневни и квартирни пари при