Държавен вестник, бр. 26, 2014 г., стр. 42

СТР.  42	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
документ, подписан от неин упълномощен 
офицер и удостоверяващ кредитното салдо, 
дължимо на военнопленника. Освен това 
задържащата държава изпраща посредством 
държавата-покровителка до държавата, към 
която принадлежат военнопленниците, списъ­
ци, които съдържат всички необходими данни 
относно военнопленниците, чието пленничест­
во е приключило вследствие на репатриране, 
освобождаване, бягство, смърт или по какъвто 
и да е било друг начин, и които удостоверяват 
кредитното салдо по сметките им. Всеки лист 
в тези списъци се заверява от упълномощен 
представител на задържащата държава.
Всяка от предходните разпоредби на този 
член може да бъде изменена по взаимно 
споразумение между всеки две участващи в 
конфликта страни.
Държавата, към която принадлежи военно­
пленникът, носи отговорност за уреждането на 
кредитното салдо, което задържащата държава 
дължи на военнопленника при приключване 
на пленничеството му.
Член 67
Паричните аванси, изплатени на военно­
пленниците съгласно член 60, се считат за 
изплатени от името на държавата, към която 
принадлежат военнопленниците. Тези аванси, 
както и всички плащания, осъществени от 
посочената държава по силата на член 63, 
трета алинея и на член 68, стават предмет на 
споразумения между заинтересованите държави 
след приключването на военните действия.
Член 68
Всеки иск за обезщетение, предявен от 
военнопленник във връзка с нараняване или 
увреждане, възникнали в резултат на из­
вършваната работа, се отправя посредством 
държавата-покровителка към държавата, към 
която той принадлежи. Съгласно разпоредбите 
на член 54 задържащата държава при всички 
случаи издава на заинтересования военноплен­
ник документ, съдържащ информация относно 
естеството на нараняването или увреждането, 
обстоятелствата, при които те са възникнали, 
както и подробности за медицинското или 
болничното лечение, на което той е подложен. 
Този документ се подписва от отговорен офи­
цер на задържащата държава, а сведенията от 
медицински характер се удостоверяват от лекар 
от състава на медицинската служба.
Всеки иск за обезщетение, предявен от военно-
пленник във връзка с лични вещи, парични 
суми или ценности, които са иззети от него 
от задържащата държава съгласно член 18 и 
които не са му върнати при репатрирането му, 
както и всеки иск за обезщетение във връзка 
със загуба, която според военнопленника му 
е причинена по вина на задържащата държа­
ва или на неин представител, се отправя към 
държавата, към която принадлежи военно­
пленникът. Независимо от това всички такива 
лични вещи, от които военнопленникът би 
имал нужда по време на пленничеството му, 
се набавят за сметка на задържащата държава. 
Във всички случаи задържащата държава изда­
ва на военнопленника документ, подписан от 
отговорен офицер и съдържащ цялата налична 
информация за причините, поради които тези 
вещи, суми или ценности не са му възстано­
вени. Дубликат от този документ се изпраща 
до държавата, към която принадлежи военно­
пленникът, посредством Централната агенция 
за военнопленниците, предвидена в член 123.
Р А З Д Е Л  V
ВРЪЗКИ С ВЪНШНИЯ СВЯТ
Член 69
Когато под нейна власт попаднат военно­
пленници, задържащата държава незабавно 
довежда до тяхно знание, както и до знанието 
на държавите, към които те принадлежат, по­
средством държавата-покровителка мерките, 
предприети с оглед изпълнението на разпоред­
бите в този раздел. Тя също така уведомява 
заинтересованите страни за всяко последващо 
изменение на тези мерки.
Член 70
На всеки военнопленник се осигурява 
възможност, веднага щом бъде пленен или не 
по-късно от една седмица след пристигането 
му в лагер, дори това да е транзитен лагер, 
както и в случай на болест или на премест­
ване в болница или в друг лагер, да изпрати 
директно на семейството си, от една страна, и 
до посочената в член 123 Централна агенция за 
военнопленниците, от друга страна, пощенска 
картичка, издадена по възможност съобразно 
приложения към тази Конвенция образец, с 
която да уведоми близките си за своето плен­
ничество, адрес и здравословно състояние. Тези 
пощенски картички се изпращат във възможно 
най-кратък срок и по никакъв начин не могат 
да бъдат забавяни.
Член 71
На военнопленниците е разрешено да из­
пращат и получават писма и пощенски кар­
тички. Ако задържащата държава сметне за 
необходимо да ограничи броя на изпращаните 
от всеки военнопленник писма и картички, 
този брой не може да бъде по-малък от две 
писма и четири пощенски картички месечно, 
съобразени във възможно най-голяма степен 
с приложените към тази Конвенция образци, 
без да се включват предвидените в член 70 
карти за залавяне в плен. Други ограничения 
могат да бъдат налагани само ако държавата-
покровителка е убедена, че те са в интерес 
на самите военнопленници, вземайки под 
внимание затрудненията, които задържащата