Държавен вестник, бр. 101, 2015 г., стр. 68

СТР.  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  101
в извънболничната помощ, психиатрични 
стационари към многопрофилни болници 
или като част от мултифункционални еки-
пи в психиатрични структури, осигуряващи 
комплексно обслужване на хората с психични 
разстройства. Усилията трябва да са насоче-
ни към максимално задържане на пациента 
в контакт с психичноздравната служба в 
общността, предотвратяване и овладяване 
на кризи, изискващи хоспитализация чрез 
мобилни екипи за кризисни интервенции и 
при необходимост – краткосрочно лечение в 
стационарни условия. 
Съществуващата мрежа от държавни психи-
атрични болници следва да бъде оптимизирана 
и постепенно да намалява своя капацитет за 
осигуряване на продължително специализира-
но лечение на болни с тежки психични болести. 
Тя трябва да е насочена към стабилизиране 
на състоянието на болните и продължаване 
на грижите в общността, без това да е свър-
зано с предоставяне на резидентни грижи и 
институционализация на болните. 
Едновременно с това следва да се ускори 
процесът на разкриване на подходящи услуги 
за осигуряването на психосоциална рехабили-
тация в общността – дневни центрове, защи-
тени жилища за хора с психични разстройства 
и други. Развитието на услугите, насочени 
към психосоциална рехабилитация, трябва да 
осигуряват възможности за пълно възстановя-
ване на социалните функции на пациента, а 
в тежките случаи на болестта – да изграждат 
ограничени способности за самообслужване. 
Услугите следва да бъдат предлагани 
комплексно и психичната болест да се раз-
глежда като проблем на индивида и неговата 
общност. За целта в процеса трябва да бъдат 
мобилизирани общите и специализирани 
медицински ресурси, както и социалните и 
човешки ресурси в общността. На тази база 
следва да бъдат изградени мултидисципли-
нарни екипи за психично-здравни услуги с 
участието на немедицински и парамедицински 
специалисти, които да бъдат обучавани за 
водене на психиатричен случай и управление 
на психичната болест. 
Процесът на изграждане на капацитет за 
грижи в общността трябва да се планира на 
база на установените потребности и визия 
за деинституционализация и ресоциализация 
на болните с психични разстройства. Де-
институционализацията и насочването към 
психично-здравни услуги в общността следва 
да е основано на спазването на правата на 
пациентите, оценка на техните индивидуални 
нужди и осигуряване правото им на избор. С 
особено внимание трябва да се подходи към 
процеса на подготовка и прехвърляне на бо-
лните, трайно пребиваващи в институциите 
за обслужване в общността. Необходимо е 
изграждане на капацитет за управление на 
този процес, в който да бъдат ангажирани 
всички заинтерсовани страни. 
Наред с това е необходимо да се пред-
приемат мерки за промяна в нагласите на 
цялото общество към психично болните, 
което продължава да бъде стигматизиращо 
и дискриминационно, както и за осигуряване 
на възможности за сдружаване на психично 
болните и техните представители в органи-
зации, защитаващи техните права. 
Необходими са кампании и действия срещу 
стигматизацията в училищата и на работното 
място с цел да се благоприятства интегри-
рането на лицата, страдащи от психични 
разстройства, позволявайки им да имат по-
лесен достъп до обучения, в т.ч. до адаптирани 
програми за обучение и до работни места. 
МЕРКИ:
1.5.1. Тематични проучвания на епидемио-
логията, причините, факторите и последиците 
при психичното здраве, както и върху възмож-
ностите за интервенция и добрите практики; 
1.5.2. Осигуряване на стратегическа рамка 
и финансови механизми за планиране и ре-
ализация на политиката за психично здраве; 
1.5.3. Прилагане на програми за промо-
ция на психичното здраве и благоденствие 
за всички обществено-икономически групи 
чрез намеси, съобразени с индивидуалните 
особености;
1.5.4. Продължаване на процеса на деинсти-
туционализация, интегриране на психиатрич-
ната помощ в общата система на медицинско 
обслужване, преформулиране и оптимизиране 
на функциите на големите психиатрични 
болници от резидентен тип; 
1.5.5. Развитие на комплексното обслужване 
на психично болните в близост до тяхната 
естествена жизнена среда; 
1.5.6. Обучение на кадри в умения и знания, 
необходими за прилагане на нови подходи и 
дейности за осигуряване на психично здраве;
1.5.7. Изграждане на ефективни механизми 
за партньорството между системите на здра-
веопазването, правосъдието, образованието и 
социалната система, както и организациите 
на гражданското общество; 
1.5.8. Осигуряване на обществена подкрепа 
за преодоляване на психиатричната стигма.
ПОЛИТИКА 1.6. ВЪЗМОЖНО НАЙ-ДОБ- 
РО ЗДРАВЕ ЗА ХОРАТА С УВРЕЖДАНИЯ
Ключови предизвикателства:
– Затруднен достъп на хората с увреждания 
до обществени, в т.ч. здравни услуги;
– Изключваща и лишена от индивидуализа-
ция система на медицинска експертиза.
Създаването на условия за постигане на 
възможно най-доброто здраве на хората с ув-
реждания има ключова роля за подобряването 
на качеството им на живот и гарантиране на 
техните права, в т.ч. недопускането на дис-
криминация по признак „увреждане“.