Държавен вестник, бр. 57, 2022 г., стр. 40

СТР.  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  57
7 
ИЗИСКВАНИЯ НА НЗОК ПРИ ЛЕЧЕНИЕ НА ХРОНИЧЕН ВИРУСЕН С ХЕПАТИТ НАД 18 ГОДИШНА ВЪЗРАСТ В 
ИЗВЪНБОЛНИЧНАТА ПОМОЩ – в сила от 1 януари 2020 година 
Пациенти с декомпенсирана цироза и контраиндикации за използване на Ribavirin (хемоглобин ≤ 85 g/l) трябва да 
получат 24 седмици лечение със Sofosbuvir / Ledipasvir или Sofosbuvir / Velpatasvir без RBV. 
Пациентите с декомпенсирана цироза и индикации за чернодробна трансплантация с MELD скоре ≥ 18-20 трябват 
първо да бъдат трасплантирани и след това лекувани. Ако времето за чакане на донор е повече от 6 месеца, тези 
пациенти могат да бъдат лекувани преди трасплантацията по описаната по-горе схема. 
 
 
4.  Лечение на пациенти, неотговорили на предишно антивирусно лечение с DAAs. 
Схемите на лечение при пациенти с хронична HCV инфекция, лекувани преди с един или няколко DAAs, 
без постигане на SVR са: 
 
Пациенти с декомпенсирана чернодробна цироза (Child-Pugh B или C), ), които не са отговорили на предишна 
терапия с DAAs, съдържаща протеазен инхибитор и/или NS5A инхибитор, трябва да се лекуват с с Sofosbuvir / Velpatasvir 
за всички HCV генотипове заедно с Ribavirin, дозиран спрямо теглото  за 24 седмици. 
 
Пациентите без цироза или с компенсирана цироза (Child-Pugh А), които не са отговорили на предишна терапия с 
DAAs, съдържаща протеазен инхибитор и/или NS5A инхибитор, се включват на терапия със Sofosbuvir / Velpatasvir / 
Voxilaprevir  за 12 седмици. 
 
 
При пациентите, лекувани с NS5А инхибиторни режими повторно лечение се провежда след поне 12 
месечен период на проследяване след края на предходната терапия. 
 
 
5.  Лечение на пациенти с посттрансплантационен рецидив на НСV инфекцията    
Всички пациенти с посттрансплантационен рецидив на HCV инфекция трябва да се имат предвид за терапия.  
Остър холестатичен хепатит или наличието на умерена до обширна фиброза или портална хипертония една 
година след трансплантацията предсказва бърза прогресия на заболяването и загуба на присадката, и изисква спешно 
антивирусно лечение.  
Пациентите с посттрансплантационен рецидив на HCV генотип 1, 4, 5 или 6 инфекция без цироза (F0-F3) или с 
компенсирана цироза (Child-Pugh A), трябва да бъдат лекувани с комбинацията с фиксирана доза Sofosbuvir/ Ledipasvir или 
с комбинацията с фиксирана доза Sofosbuvir/Velpatasvir за 12 седмици без да е необходимо имуносупресивнo адаптиране 
на лекарствената доза. 
Пациентите с посттрансплантационен рецидив на HCV генотип 2 или 3 инфекция без цироза (F0-F3) или с 
компенсирана цироза (Child-Pugh A), трябва да бъдат лекувани с комбинацията с фиксирана доза Sofosbuvir/ Velpatasvir за 
12 седмици без да е необходимо имуносупресивнo адаптиране на лекарствената доза. 
Пациентите с посттрансплантационен рецидив на HCV генотип 1, 2, 3, 4, 5 или 6 инфекция без цироза или с 
компенсирана цироза (Child-Pugh A), с eGFR < 30 ml/min/1,73 m² трябва да бъдат лекувани с комбинацията с фиксирана 
доза Glekaprevir/Pibrentasvir за 12 седмици. Следене и адаптиране на имуносупресията е необходимо по време и след 
края на лечението. 
Пациенти с посттрансплантационен рецидив на HCV и с декомпенсирана цироза (Child-Pugh B или C), 
инфектирани с HCV генотипове 1, 4, 5 и 6 трябва да бъдат лекувани със Sofosbuvir/ Ledipasvir  или с Sofosbuvir/ Velpatasvir 
за всички HCV генотипове заедно с Ribavirin (1000 или 1200 mg при пациенти с тегло съответно <75 kg или ≥75 kg) за 12 
седмици. Началната доза на Ribavirin в тези случаи е 600 mg дневно с последващо напасване в зависимост от 
поносимостта. 
Пациенти с посттрансплантационен рецидив на HCV и с декомпенсирана цироза, контраиндикации за използване 
на Ribavirin трябва да получат 24 седмици лечение със Sofosbuvir/Ledipasvir (генотипове 1, 4, 5 и 6) и Sofosbuvir/ Velpatasvir 
(всички генотипове) без RBV. 
 
 
6. Лечение с ДДАС при специални групи от пациенти. 
 
 
Пациентите с HCV и HBV коинфекция трябва да се лекуват със същите DAAs режими за ерадикация на HCV, 
следвайки същите правила, както при пациентите с HCV моноинфекция. Съществува потенциален риск от реактивация на 
HBV инфекцията по време и след успешна ерадикация на HCV, което прави задължителна съпътваща нуклеозидна/ 
нуклеотидна терапия при HCV и HBV коинфекция. Тази нуклеозидна/ нуклеотидна терапия трябва да продължи поне 12 
седмици след края на anti-HCV лечението и да се следи ежемесечно АЛАТ ако лечението за HBV е спряно.  
Пациентите с хронична HCV инфекция и провеждащи DAAs терапия, които са HBsAg (-)негативни и anti-HBc total 
(+)положителни, трябва да се проследяват ежемесечно за АЛАТ и да се тестуват на HBsAg и HBV DNA във всеки случай 
на покачване на АЛАТ. При установяване на HBsAg и/или HBV DNA е задължителна нуклеозидна терапия за HBV, 
съпътваща тази с DAAs. 
Пациентите със значително увредена бъбречна функция (eGFR < 30 ml/min/1,73²) или в краен стадий на бъбречно 
заболяване на хемодиализа, инфектирани с всички HCV генотипове се лекуват с Glecaprevir/ Pibrentasvir за 8 или 12 
седмици.  
Пациентите със значително увредена бъбречна функция (eGFR < 30 ml/min/1,73²) или в краен стадий на бъбречно 
заболяване на хемодиализа, нелекувани, инфектирани с HCV генотип 1а или 4 , с нива на HCV RNA ≤800 000 IU/ml, се 
лекуват с Grazoprevir/ Elbasvir за 12 седмици.