Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 13

Б Р О Й  109
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  13
Предполагаемо
Разтворимост
Аликвотна част
съдържание на
от разтвора в ml
натрий в пробата
(% N)
до 0.1
-
50
от 0.1  до 0.5
-
10
от 0.5 до 1.0
-
5
от 1.0 до 5.0
1:10
10
от 5.0 до 10.0
1:10
5
от 10.0 до 20.0
1:20
5
5.2. Калибрираща крива
Поставят се 10 ml от стандартния разтвор
(3.6) в 250 ml мерителна колба, напълва се до
марката с вода и се хомогенизира. В 100 ml
мерителни колби се поставят 5, 10, 15, 20 и 25 ml
от този разтвор, отговарящи съответно на ко-
личества натрий 0,2; 0,4; 0,6; 0,8 и 1,0 mg. Сери-
ята се завършва с празна проба, несъдържаща
стандартен разтвор. Към всяка колба се доба-
вят по 10 ml пълнител (3.5), допълва се до мар-
ката с вода и се хомогенизира. Измерванията се
извършват както е посочено в 5.1. Калибрира-
щата крива е обикновено линейна до концент-
рации натрий 1 mg в 100 ml разтвор.
6. Изчисляване на резултатите
Резултатът се изразява като процент за
пробата.
7. Наблюдения:
7.1.За продукти, съдържащи повече от 4%
натрий, е за предпочитане да се опепели субстан-
цията за 2 h в тигел с капак. След охлаждане се
добавя вода, пепелта се превръща в суспензия с
помощта на платиново телче, изсушава се и се
опепелява отново за 2 h в тигела с капак.
7.2. Ако пробата се състои само от минерал-
ни субстанции, тя се разтваря без предварител-
но опепеляване.
ХI. Метод за определяне на захар
1. Цел и обхват
Този метод позволява определянето на съ-
държанието на редуциращи захари и общи заха-
ри след инверсия, изразени като глюкоза или,
когато е подходящо, като захараза, преобра-
зувано с коефициент 0,95. Той е приложим към
съставни храни за животни. За другите храни за
животни са предвидени специални методи.
Когато се налага, лактозата трябва да се измер-
ва отделно и да се отчита при изчисляването на
резултатите.
2. Принцип
Захарите се екстрахират в разреден етанол;
разтворът се избистря с разтвори на Карез I и II.
След отстраняване на етанола количествата
преди и след инверсията се определят по мето-
да на Луф-Шорл.
3. Реактиви:
3.1. 40% етанол (v/v) d: 0,948 при 20°С, неут-
рализиран спрямо фенолфталейн;
3.2. Карез разтвор I—във вода се разтварят
21,9 g цинков ацетат Zn(CH3COO)2.2H2O и 3 g
ледена оцетна киселина, допълва се до 100 ml
с вода;
3.3. разтвор Карез II - във вода се разтварят
10,6 g калиев фероцианид K4Fe(CN6).3H2O, до-
пълва се до 100 ml с вода;
3.4. 0,1% разтвор (w/v) метилоранж;
3.5. 4N солна киселина;
3.6. 0,1N солна киселина;
3.7. 0,1N разтвор на натриев хлорид;
3.8. реагент на Луф-Шорл—при внимателно
разбъркване се изсипва разтворът на лимоне-
ната киселина (3.8.2) в разтвора на натриевия
карбонат  (3.8.3); добавя се разтворът на меден
сулфат (3.8.1) и се допълва до 1 l с вода; оставя
се да престои една нощ и се филтрува; прове-
рява се нормалността на така получения реак-
тив ( Cu 0,1N; Na2CО3 2N). рН на разтвора би
трябвало да има стойност приблизително 9,4;
3.8.1. разтвор на меден сулфат—в 100 ml вода
се разтварят 25 g меден сулфат А. R. CuSO4.5H2O,
несъдържащ желязо;
3.8.2. разтвор на лимонена киселина—в 50 ml
вода се разтварят 50 g лимонена киселина A.R.
C6H8O7.H2O;
3.8.3. разтвор на натриев карбонат—в около
300 ml гореща вода се разтварят 143,8 g безводен
натриев карбонат A.R.; оставя се да се охлади;
3.9. 0,1N разтвор на натриев тиосулфат;
3.10. нишестен разтвор—смес от 5 g разтво-
римо нишесте в 30 ml вода се прибавя към 1 l
кипяща вода; кипи се 3 min, оставя се да се ох-
лади и ако е необходимо, се добавят 10 mg жива-
чен йодид като консервант;
3.11. 6N сярна киселина;
3.12. 30% разтвор (w/v) калиев йодид;
3.13. гранулирана пемза на късове, кипната
в солна киселина, промита с вода и изсушена;
3.14. 3-метилбутан-L-ол.
4. Апаратура:
Миксер (барабан)—приблизително 35 до 40
оборота в min.
5. Процедура
5.1. Екстрахиране на пробата
Претеглят се 2,5 g от пробата с точност до
mg и се поставят в 250 ml мерителна колба.
Добавят се 200 ml етанол (3.1) и се смесват в
барабана за 1 h. Добавят се 5 ml разтвор на Карез
I (3.2) и се разбърква 1 min. Добавя се разтвор
на Карез II (3.3) и отново се разбърква 1 min.
Допълва се до марката с етанол (3.1), хомоге-
низира се и се филтрува. Отделят се 200 ml от
филтрата и се изпарява до почти половината
обем, за да се отстрани по-голямата част от
етанола. Остатъкът се прехвърля след изпаря-
ването количествено в 200 ml мерителна колба
с помощта на гореща вода, охлажда се, допълва
се до марката с вода, хомогенизира се и се фил-
трува, ако се налага. Този разтвор ще се изпол-
зва за определянето на количеството редукторни
захари и след инверсия, на общите захари.
5.2. Определяне на редукторни захари
С помощта на пипета се вземат не повече от
25 ml от разтвора, съдържащ по-малко от 60 mg
редукторни захари, изразени като глюкоза. Ако
се налага, се допъла до 25 ml с дестилирана вода