Държавен вестник, бр. 45, 2020 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  45
награждения, издадена от Висшия адвокатски 
съвет (ВАдС), обн., ДВ, бр. 28 от 28.03.2014 г. 
(наредбата). 
Поддържа се в протеста, че оспорената 
наредба като цяло следва да бъде отменена 
като незаконосъобразна поради допуснати 
съществени нарушения на административ­
нопроизводствените правила. Като такива 
са посочени нарушението на чл. 26, ал. 2 от 
Закона за нормативните актове (ЗНА) и на 
чл. 28, ал. 2 и 3 от същия закон, свързани с 
изискването проектът на нормативен акт да 
бъде публикуван на интернет страницата на 
ВАдС заедно с мотивите, съответно доклада, 
преди приемането му, за да се даде възмож­
ност на заинтересованите лица да предоставят 
в 14-дневен срок предложения и становища, 
както и към него да има изготвени мотиви, 
съответно доклад, с изискуемото съдържание 
по чл. 28, ал. 2 ЗНА. Изтъква се, че в случая 
тези императивни изисквания не са изпълнени, 
поради което ВАдС не е следвало да обсъжда 
и приема проекта на оспорената наредба. 
С определение от 9.05.2016 г. на основание 
постъпила молба съдът е допуснал встъпва­
нето на Н. Тодев от София като оспорваща 
страна наред с прокурора от Върховна ад­
министративна прокуратура. В молбата за 
присъединяване на Тодев е направено искане 
за отмяна на оспорената вече наредба като 
незаконосъобразна поради съществено нару­
шение на административнопроизводствените 
правила и нарушение на материалния закон. 
Повторени са процесуалните нарушения 
на чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 2 и 3 ЗНА при 
приемане на наредбата, както и са оспорени 
приетите с нея увеличени минимални раз­
мери на адвокатските възнаграждения като 
нереални и в разрез с принципа на свободна 
стопанска инициатива. 
С определение от 29.05.2018 г. след възобно­
вяване на спряното производство по жалба на 
П. Запрянов от Димитровград чрез пълномощ­
ника му – адв. Бойчев, и на основание чл. 189, 
ал. 2 АПК съдът е допуснал встъпването му 
като оспорваща страна наред с прокурора 
от Върховна административна прокуратура. 
С жалбата е направено искане за отмяна на 
оспорената наредба като незаконосъобразна 
поради съществено нарушение на процедурата 
по чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 2 и 3 ЗНА и на­
рушение на материалния закон – неспазване 
на принципите за откритост, обоснованост 
и съгласуваност по чл. 36, ал. 2 от Закона 
за адвокатурата (ЗА). Поддържа се, че но­
вите размери на минималните адвокатски 
възнаграждения правят невъзможен достъпа 
на гражданите до правна помощ поради за­
вишението им в пъти спрямо действащите. 
Претендира разноски съгласно представен 
списък на разноските.
Ответникът – Висшият адвокатски съвет 
(ВАдС), оспорва протеста и жалбите на физи­
ческите лица като неоснователни. По искане 
на съда е представил цялата административна 
преписка по издаване на оспорената наредба. С 
писмо до съда от 22.03.2016 г. чрез законния му 
представител заявява, че не може да представи 
справка-извлечение от сайта на ВАдС, тъй 
като през 2014 г. съветът е въвел в употреба 
нов сайт, като информацията от стария сайт 
„не е налична“. Посочва се, че процедурата 
е спазена чрез публикуване на наредбата на 
сайта на Адвокатска колегия – Бургас.
Представителят на Върховната админи­
стративна прокуратура взема становище за 
допустимост и основателност на протеста 
и жалбите поради допуснати процесуални 
нарушения и липса на мотиви за критерия 
при определяне размера на минималните 
адвокатски възнаграждения. 
По делото е приета административната 
преписка, както и други писмени доказател­
ства, представени от страните. 
Върховният административен съд, състав 
на второ отделение, след като прецени дока­
зателствата по делото и доводите на страните, 
намира следното: 
Протестът на прокурор от Върховната 
административна прокуратура (ВАП) и жал­
бите на Н. Тодев и П. Запрянов срещу оспо­
рената наредба са процесуално допустими, с 
изключение на протестираните и оспорени 
разпоредби на чл. 7, ал. 2, т. 4 от същата и 
§ 2 от допълнителните є разпоредби. Спрямо 
тези разпоредби са налице влезли в сила съ­
дебни решения на ВАС, с които чл. 7, ал. 2, 
т. 4 от наредбата, изм. с бр. 28 от 2014 г., е 
отменена с Решение № 9273 от 27.07.2016 г. 
по адм.д. № 3002/2015 г. на ВАС (обн., ДВ, 
бр. 41 от 2017 г., в сила от 23.05.2017 г.) и § 2 
от ДР на наредбата, вкл. с изм. и доп. с бр. 28 
от 2014 г., е обявена за нищожна като цяло 
с Решение № 14820 от 10.12.2014 г. по адм.д. 
№ 10395/2014 г. на ВАС (обн., ДВ, бр. 10 от 
2016 г., в сила от 5.02.2016 г.). Поради това 
по отношение на тези разпоредби е налице 
недопустимост на оспорването на основание 
чл. 159, т. 4 и 6 във връзка с чл. 196 АПК. 
Това налага протестът и жалбите срещу тези 
две разпоредби от наредбата да бъдат оставени 
без разглеждане като недопустими, а произ­
водството в тази част да бъде прекратено. 
Оспорената наредба е приета с Решение 
№ 473 по протокол № 16 от 14.02.2014 г. на 
ВАдС на основание чл. 121, ал. 1 във връзка 
с чл. 36, ал. 2 ЗА, т.е. на основание изрична 
законова делегация в рамките на предоста­
вената му компетентност. Тя съдържа адми­
нистративноправни норми, които се отнасят 
до неопределен и неограничен брой адресати, 
и има многократно правно действие, което 
я дефинира като нормативен администрати­