Държавен вестник, бр. 28, 2004 г., стр. 118

С Т Р .  118
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  28
Отработил газ
За подробности
виж фиг.15
отвеждане
По избор към Р (PSS)
Фиг. 11. Система за разреждане на част от потока с
регулиране на дебита и взимане на цялостна проба
От изпускателната тръба ЕР през сондата за взима-
не на проби SP и свързващия тръбопровод ТТ се под-
веждат неразредени газове към тунела за разреждане
DT. Общият дебит през тунела се регулира с регулатора
на дебит FC3 и помпата за взимане на проби Р на сис-
темата за взимане на проби от частици (виж фиг. 16).
Дебитът на разреждащия въздух се регулира с дебит-
ния регулатор FC2, който може да ползва като управля-
ващи сигнали GEXH, GAIR или GFUEL за постигане на
желаното разделяне на отработилите газове. Дебитът
на пробата в DT е разликата от общия дебит и дебита
на разреждащия въздух. Дебитът на разреждащия въз-
дух се измерва с разходомера FM1, а общият дебит—с
разходомера FM3 на системата за взимане на проби от
частици (виж фиг. 14). Степента на разреждане се из-
числява на базата на стойностите от тези два дебита.
Отработил газ
отвеждане
Виж фиг. 14
 
Към системата за
взимане на проби
от частици в
 
 
иж
фиг. 14
Към РВ или
SB
Въздух
Фиг. 12. Система за разреждане на част от потока с
регулиране на дебита и взимане на частична проба
От изпускателната тръба ЕР през сондата за взима-
не на проби SP и свързващата тръба ТТ се подвеждат
неразредени газове към тунела за разреждане DT. Раз-
делянето на отработилите газове и дебитът в DT се
регулират с дебитния регулатор FC2, който съответно
настройва дебитите или скоростите на нагнетателния
вентилатор РВ и на всмукателния вентилатор SB. Това
е възможно, тъй като взетата проба със системата за
взимане на проби от частици се връща в DT. GEXH, GAIR
или GFUEL могат да се ползват като управляващи сигна-
ли за FC2. Дебитът на разреждащия въздух се измерва
с разходомера FM1, а общият дебит—с разходомера FM2.
Съотношението на разреждане се изчислява на базата
на стойностите от тези два дебита.
Описание—фигури 4 до 12
—EP: изпускателна тръба
Изпускателната тръба може да е изолирана. За на-
маляване на топлинната инертност на изпускателната
тръба се препоръчва отношението на дебелината към
диаметъра є да е по-малко или равно на 0,015. Изпол-
зването на гъвкави участъци трябва да се ограничи до
отношение на дължината към диаметъра им да е по-
малко или равно на 12. Огъванията трябва да се огра-
ничат до минимум, за да се намалят натрупванията от
инертност. Ако системата включва стендов шумозаг-
лушител, той също може да се изолира.
При изокинетична система изпускателната тръба
трябва да няма ъглови щуцери (колена), огъвания и
внезапни изменения на диаметъра на разстояние, рав-
но на най-малко на шест диаметъра на тръбата от вър-
ха на сондата в посока срещу потока и три диаметъра на
тръбата по посока на протичането на потока. Скорост-
та на газовете в областта на вземането на проба трябва
да е по-висока от 10 m/s в случаите, когато двигателят
не работи на празен ход. Средноаритметичната стой-
ност на колебанията в налягането на отработилите га-
зове не трябва да превишават ± 500 Ра включително.
Всеки опит за намаляване на колебанията на налягане-
то, чрез използването на изпускателна система на пре-
возно средство (включваща шумозаглушител и устройс-
тво за последващо обработване на отработилите газо-
ве), не бива да променя мощността на двигателя и не
бива да води до отлагане на частици.
При системи без изокинетична сонда се препоръчва
права тръба, която трябва има дължина, равна на шест
нейни диаметър от върха на сондата в посока срещу
потока и три нейни диаметъра по посока на протичане-
то на потока.
—SP: сонда за взимане на проби (фиг. 6 до 12)
Вътрешният диаметър трябва да е минимум 4 mm.
Минималното отношение на диаметрите на изпуска-
телната тръба към този на сондата трябва да е чети-
ри. Сондата трябва да е отворена тръба, която да е
насочена в посоката на протичане на потока и да е
монтирана по осевата линия на изпускателната тръ-
ба или трябва да е сонда с много отвори—както е
описано за SP1 в т. 1.1.1.
—ISP: изокинетична сонда за взимане на проби
(фиг. 4 и 5)
Изокинетичната сонда за взимане на проби трябва
да се монтира срещу потока от отработили газове по
осевата линия на изпускателната тръба в точка, в която
са изпълнени условията на протичане, описани в раздел
ЕР. Тя трябва да е така проектирана, че да осигурява
пропорционално взимане на проба от неразредени от-
работили газове. Вътрешният диаметър трябва да е ми-
нимум 12 mm.
Необходима е система на регулиране, за да се пос-
тигне изокинетично разделяне на отработилите газове
чрез поддържане на разлика в налягането нула между
ЕР и ESP. При тези условия скоростите на отработили-
те газове в ЕР и в ISP са еднакви, а масовият дебит през
ISP е константна, малка част от потока на отработили
газове. ISP би трябвало да е включена към преобразу-
вател за разлика в налягането. Контролът за осигурява-
не на разлика в налягането, равно на нула, между ЕР и
ISP се извършва чрез честотата на въртене на вентила-
тора или чрез регулатора на дебита.
—FD1, FD2: разпределител на потока (фиг. 9)
Набор от тръби на Вентури или бленди се монтират
в изпускателната тръба ЕР, респективно в свързващия
тръбопровод ТТ, за да се осигури пропорционално взи-
мане на проби от неразредени отработили газове. Не-
обходима е регулираща система, състояща се от двата
вентила РСV1 и РСV2 за регулиране на налягането, за
да може да се осъществи пропорционално разделяне
посредством регулиране на наляганията в ЕР и DT.