Държавен вестник, бр. 40, 2017 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  40
която да отговаря на рязкото спадане на ин-
вестиционните разходи. Съдът не намира да 
е налице от страна на стопанските субекти, 
обхванати от разпоредбата в § 18, ал. 1 ПЗР 
ЗИДЗЕ, такъв конституционнорелевантен ин-
терес в запазване действието на предходната 
законодателна уредба, който да има превес 
пред публичния интерес от намаляване на 
тези цени и развитието на конкурентен пазар 
на електроенергия в страната. Средствата, 
избрани от законодателя за постигането на 
целта на закона, са разумни и подходящи, 
доколкото преференциалните цени не отпадат 
с ретроактивен ефект stricto sensu, а само се 
намаляват при гарантиран срок на договорите 
и изкупуването така, че да се осигури въз-
връщане на инвестициите и разумна печалба 
в срока на договора. 
Относно твърдяното в искането противо-
речие с чл. 19, ал. 2 и 3 от Конституцията:
Конституционният съд обсъжда също така и 
доколко оспорената разпоредба дискриминира 
(поставя в неравностойно положение) стопан-
ските субекти в обхвата на § 18, ал. 1 ПЗР 
ЗИДЗЕ. Най-общо в искането се поддържа, 
че тази група производители/инвеститори, 
чиито легитимни очаквания се твърди да са 
пренебрегнати, е дефинирана, без да е налице 
имащ превес публичен интерес и по начин, 
който нарушава принципа на еднаква закрила 
от закона, конкретизиран в чл. 19, ал. 2 и 3 
от Конституцията като принцип на създава-
не и гарантиране еднакви правни условия за 
всички стопански субекти и еднаква закрила 
на инвестициите и стопанската дейност както 
на българските, така и на чуждестранните 
граждани и юридически лица. Конститу-
ционният съд изяснява съдържанието на 
принципите, установени в чл. 19, ал. 2 и 3 от 
Конституцията, в редица свои решения и не 
вижда основателна причина да се отклони от 
установената практика по настоящото дело. 
Икономиката, основана на свободната сто-
панска инициатива, не изключва държавната 
интервенция, но тя се свежда до създаване на 
регулаторната рамка и контрола за нейното 
спазване, гарантираща еднакво подходящи 
условия за работа на стопанските субекти, 
като се отчита крайното удовлетворяване 
на обществените потребности. Въвеждането, 
както и изменението на специален режим за 
определена група икономически субекти, не 
е противоконституционно, ако законодателят 
по този начин гарантира всички субекти в 
съответната група да бъдат третирани еднак-
во (Решение № 5 от 2002 г.; Решение № 3 от 
2012 г.). Конституционният принцип на равен-
ството пред закона не изключва диференци-
ация, когато признакът за разграничаване е 
недискриминационен – т.е. Основният закон 
изисква да бъде отстранена необоснованата 
диференциация, без да изключва диферен-
циран подход на законодателя. В своята 
практика Конституционният съд приема, че 
следва да се предоставят „еднакви гаранции 
и условия за стопанска дейност за всички 
субекти в дадена група“ (Решение № 13 от 
2014 г.). Всички инвеститори в обхвата на 
§ 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ са обединени в една и 
съща група – производители на електроенер-
гия от ВИ, и в оспорената разпоредба не се 
прави разграничаване между тях по някакъв 
признак, в т.ч. и с оглед собствениците на 
капитала в съответните енергийни дружества. 
Самото изграждане на енергийните обекти 
чрез национална или европейска схема за 
подпомагане е своеобразен привилегирован 
режим, създаващ икономическо предимство 
за тези, които са се възползвали от него. Той 
е преценен като поносим за обществото и е 
допуснат от законодателя с оглед постигане 
на определени цели и резултати за определен 
период от време, които цели и резултати са от 
общ интерес за европейския интеграционен 
процес – постигане на напълно функциониращ 
електроенергиен пазар. 
Конституционният съд последователно се 
придържа към схващането за равенството 
пред закона като относителна, а не абсолютна 
равнопоставеност, както се разбира в съвре-
менната конституционноправна доктрина и 
практика. В настоящия случай стопанските 
субекти в обхвата на § 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ 
са обособени в група по критерий – изключ-
ване от прилагането на чл. 31, ал. 8 ЗЕВИ 
към момента на неговото влизане в сила на 
3.05.2011 г. (тогава чл. 31, ал. 7, т. 2 и ал. 8). 
Това са производители на енергия от ВИ, 
които са имали с оглед на определяните и 
заплащаните преференциални цени без тях-
ното пропорционално намаляване с размера 
на финансиране от национални и европейски 
фондове значителни възможности не само да 
възвърнат техните инвестиции, но и да реа-
лизират неочаквано висока печалба. В този 
смисъл е и заключението на ЕК при одита 
във връзка с подпомагането по мерки 311 
„Разнообразяване към неземеделски дейности“ 
и 312 „Подкрепа за създаване и развитие на 
микропредприятия“ от Програмата за развитие 
на селските райони за периода 2007 – 2013 г. 
(ПРСР 2007 – 2013), по които се получават в 
различен размер инвестиции за изграждане на 
инсталации за енергия от ВИ. Европейската 
комисия счита, че едновременното финанси-
ране на един проект чрез ПРСР 2007 – 2013 
и високото ниво на преференциалните цени 
за изкупуване на енергията води до двойно 
финансиране в противоречие с разпоредби от 
Регламент № 65/2011 (ЕС) за определяне на 
подробни правила за прилагане на Регламент 
(ЕО) № 1698/2005г. относно прилагането на 
процедури за контрол на мерките за подпо-
магане на развитието на селските райони. По