Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 41

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  41   
28.07.2023 г.), си поставя за цел „[у]крепване 
на независимостта на съда чрез структур­
на реформа на Висшия съдебен съвет“ и 
„[р]еформа на прокуратурата, гарантираща 
нейната отчетност пред обществото“.
2. Състав на органите на съдебната 
власт – промени в чл. 117, ал. 2 и чл. 128, както 
са въведени с § 10 и 13 ЗИД на Конституцията
Създателите на Конституцията, устано­
вявайки в чл. 117, ал. 2, изр. първо незави­
симостта на съдебната власт, в следващото 
изречение недвусмислено определят нейния 
състав. От разпоредбата на чл. 117, ал. 2 пре­
ди настоящото є изменение е безспорно, че 
съдебната власт включва три самостоятелни 
дейности – правораздавателна, обвинителна 
и разследваща, осъществявани от съдии, 
прокурори и следователи, които при тяхното 
изпълнение се подчиняват само на закона 
(за смисъла на понятията „правораздаване“ 
и „правосъдие“ и използването им в Консти­
туцията – Решение № 22 от 1998 г. по к.д. 
№ 18/1998 г., Решение № 7 от 2020 г. по к.д. 
№ 11/2019 г.).
Както сочи Конституционният съд в Тъл­
кувателно решение № 8 от 2005 г. по к.д. 
№ 7/2005 г., единствено за глава шеста „Съ­
дебна власт“ конституционният законодател 
използва в наименованието една от трите 
основни функции на държавата (чл. 8 от 
Основния закон), а не наименованието на 
конкретен орган, чиято организация и дейност 
се уреждат, защото по волята на Великото 
Народно събрание в „осъществяването на съ­
дебната власт, макар и с различна степен на 
интензивност на правната защита, служейки 
си с различни методи и постигайки в край­
на сметка различен правен ефект, участват 
три категории органи“ – съдии, прокурори и 
следователи (следствени органи). Изходното 
начало, посочено от Конституционния съд, 
е, че тези органи „не са и не могат да бъдат 
равнопоставени. Конституционната рамка 
определя за всеки от тях различна функция 
и всеки от тях с различен интензитет и с 
различни средства осигурява реализацията 
на съдебната власт“, но тяхното участие в 
съдебната власт е установено.
Относими към състава на съдебната власт 
са измененията на чл. 117, ал. 2 и на чл. 128 
от Конституцията, въведени с § 10 и 13 ЗИД 
на Конституцията. Измененията в чл. 117, 
ал. 2 са две: в първото изречение след израза 
„Съдебната власт е независима“ е добавено 
„и неин основен носител е съдът“. Добавено е 
второ изречение: „Прокуратурата и следстве­
ните органи са в съдебната власт.“ В чл. 128 
първото изречение „Следствените органи са 
в системата на съдебната власт.“ е отменено, 
а второто изречение добива следната редак­
ция: „Следствените органи осъществяват 
разследване по наказателни дела в случаите, 
предвидени в закон.“, като местоимението 
„Те“ е заменено със „Следствените органи“.
От мотивите на предложението за из­
менения и допълнения в Законопроекта за 
изменение и допълнение на Конституцията 
(вх. № 49-354-04-315 от 14.12.2023 г.), направено 
след „второто“ първо гласуване на проекта на 
Закона за изменение и допълнение на Консти­
туцията, и обсъжданията в пленарното засе­
дание преди второто гласуване (стенографски 
протокол от 16-ото извънредно заседание на 
49-ото Народно събрание от 19.12.2023 г.) е 
видно, че то е направено, за да се съобразят 
предложения, постъпили в хода на проведените 
в Комисията по конституционни въпроси об­
ществени обсъждания (Доклад на Комисията 
по конституционни въпроси от проведените 
обществени обсъждания, вх. № 49-353-37-4 от 
6.12.2023 г.), за да се прекрати „веднъж завинаги 
дебатът от последните години къде е мястото 
на прокуратурата и следствието“, за да няма 
„никакви основания за погрешно тълкуване 
каква е позицията на съда в системата на 
съдебната власт“, както и чрез него да се 
обоснове „различният подход при структури­
рането на кадровите органи“ (стенографски 
протокол от 16-ото извънредно заседание на 
49-ото Народно събрание от 19.12.2023 г.).
По своя смисъл и съдържание направе­
ното изменение е съответно на разбиране 
за „позицията на съда в системата на съдеб­
ната власт“ и за „мястото на прокуратурата 
и следствието в съдебната власт“, което е 
установено в действащата преди настоящото 
изменение редакция на Конституцията. В 
Тълкувателно решение № 8 от 2005 г. по к.д. 
№ 7/2005 г. Конституционният съд приема, че 
„[в] организационен аспект съдилищата са в 
основата на съдебната власт, а във функцио­
нален – тяхната дейност е най-същественото 
и решаващо нейно проявление. Чрез право­
раздавателния акт на съдилищата се решава 
правен спор, с което спорното става безспор­
но и по този начин чрез тяхната дейност се 
осигурява най-интензивната и категорична 
правна защита на гражданите, юридическите 
лица и държавата. Няма система, основана на 
разделението на властите и върховенството на 
правото, в която изтъкнатото да не е вярно. 
Във всички конституционни модели съди­
лищата са основен (в някои – и единствен) 
носител на съдебната власт. В действащата 
Конституция на Република България това ка­
чество на съдилищата, без да е провъзгласено 
изрично, е неоспоримо […], това следва и от 
сега съществуващата конституционна уредба 
на правомощията, функциите и задачите на 
съдилищата в Република България.“