Държавен вестник, бр. 18, 2022 г., стр. 119

БРОЙ  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  119  
както и справедливия интерес в рамките на 
конституционния модел, а не на база неясни 
или липса на каквито и да е критерии, да се 
нарушават правата и интересите на правните 
субекти, установени в Конституцията на Репу­
блика България, какъвто е настоящият случай.
Според Българския хелзинкски комитет 
чрез въвеждането на мораториум държавата 
използва най-лесния начин да обезпечи своето 
бездействие по опазване и грижа на имотите, 
частна държавна и общинска собственост, като 
добър стопанин. В становището се посочва, 
че целта на 15-годишния мораториум не е 
защита на обществен интерес, а суспендиране 
на действието на придобивната давност по 
отношение на частни държавни и общински 
имоти без условия и без срок.
В писменото си правно мнение проф. д-р 
Венцислав Стоянов намира, че с наложено­
то продължително спиране на давностния 
срок по отношение на държавни и общински 
имоти – частна собственост, Законът за соб­
ствеността на практика изравнява частната с 
публичната държавна и общинска собственост, 
което е недопустимо според чл. 17, ал. 2 от 
Конституцията. По отношение на § 2 ЗР на 
ЗИЗС сочи, че разпоредбата противоречи на 
принципа на правова държава, прокламиран 
в чл. 4, ал. 1 от Конституцията. 
Проф. д-р Люба Панайотова застъпва виж­
дането, че гражданите и юридическите лица 
не могат да се намесват в правомощията на 
държавните и общинските органи да опазват 
и съхраняват своите имоти, поради което и 
не може да се говори за непропорционално 
ограничаване на правото на останалите титу­
ляри на частна собственост чрез разпоредбата 
на § 1, ал. 1 ЗДЗС. Същевременно отчита, че 
мораториумът е наложен като временна мярка, 
като временно състояние, но действа много 
продължително във времето и с това внася 
несигурност и непредвидимост у правните су­
бекти, което поражда известно противоречие 
с принципа на правовата държава. 
Позицията на проф. д-р Павел Сарафов е, 
че разпоредбата на § 1, ал. 1 ЗДЗС осигурява 
защита на държавата и общините срещу за­
губване на тяхното право, в случай че друго 
лице го придобие по специфичен първичен 
начин. Тази защита е в ущърб на владелеца 
на чуждата вещ, но това не означава, че е 
накърнено негово защитено от Конституция­
та право. Владелецът разполага само с едно 
правно очакване, според което може да стане 
собственик, но това не е нито сигурно, нито 
е ценност, която се ползва с конституционна 
защита. По отношение на § 2 ЗР на ЗИЗС 
посочва, че с тази разпоредба се придава об­
ратно действие на забраната за придобиване 
по давност на имоти – държавна и общинска 
собственост, в периода от 31.12.2017 г. до 
19.01.2018 г. На практика това означава, че за 
краткия период между двете дати, ако едно 
лице е придобило право на собственост, то ще 
следва да му се отнеме. Според проф. Сарафов 
подобно отнемане няма конституционна опора 
и по същество представлява противоконсти­
туционно отнемане на вече възникнало право 
на собственост.
Проф. д-р Таня Йосифова застъпва тезата, 
че въвеждането на мораториум за придобиване 
по давност на посочените в § 1, ал. 1 ЗДЗС 
обекти следва да се разглежда като израз на 
грижата на държавата, респ. общината, да 
запазят тези обекти в техния патримониум, 
докато се намери по-добро разрешение, вклю­
чително възможността те да бъдат евентуално 
трансформирани в публична собственост. Въз­
приемането на противното разрешение, а 
именно – че посочените обекти биха могли да 
бъдат придобивани от други субекти, би могло 
да доведе до упреци, че държавата неглижира 
обществения интерес, който е призвана да 
защитава.
В писменото си правно мнение доц. д.ю.н. 
Красен Стойчев поддържа, че Конституцията 
не въвежда забрана да се установява различен 
режим по отношение на частната държавна 
собственост в сравнение с общия режим на 
правото на собственост, поради което забраната 
да се придобива частна държавна собственост 
чрез давностно владение би могло да се пред­
стави като специфика в режима на частната 
държавна собственост. Отбелязва също, че с 
§ 1, ал. 1 ЗДЗС по същество законодателят 
суспендира текста на чл. 7, ал. 3 от Закона 
за държавната собственост, като според доц. 
Стойчев подобен начин на регулиране на от­
ношенията не е в синхрон с механизмите, по 
които функционира правовата държава.
Доц. д-р Венцислав Петров обосновава раз­
бирането, че с разпоредбата на § 1, ал. 1 ЗДЗС 
законодателят поставя държавата и общината, 
в качеството на субекти на гражданското 
право, в неравнопоставена позиция спрямо 
останалите субекти на гражданското право, 
което според него е лишено от оправдание. В 
правното мнение са изложени и съображения 
в подкрепа на извода за противоконституци­
онност на § 2 ЗР на ЗИЗС.
Според доц. д-р Захари Торманов налагане­
то и продължаването на мораториума върху 
придобивната давност за имоти – частна дър­
жавна или  общинска собственост, за период 
повече от 16 години създава привилегировано 
положение за държавата и общините като 
титуляри на имоти – частна държавна или 
общинска собственост, което е неоправдано 
от конституционноправна гледна точка. Доц. 
Торманов намира и че придаденото с § 2 ЗР 
на ЗИЗС обратно действие на удължаването 
на мораториума върху давността върху имо­
ти – частна държавна или общинска собстве­
ност, противоречи на чл. 4, ал. 1 и на чл. 17, 
ал. 3 и 5 от Конституцията.
Доц. д-р Златимир Орсов намира искането 
за неоснователно, като излага подробно съ­
ображения за противоконституционност на 
института на придобивната давност.