Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 37

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  37  
решението на Конституционния съд, става 
когато бруталната агресия се е превърнала 
в част от нашето ежедневие в домовете, по 
улиците, в обществения транспорт, на стади­
оните, в училищата, в парковете и т.н.
Конституционни съдии:
Румен Ненков
Георги Ангелов
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдията Филип Димитров
по конституционно дело № 3 от 2018 г.
Не съм съгласен с решението по консти­
туционно дело № 3/2018 г., с изводите на 
мнозинството, както и с подхода към тях, по 
следните съображения:
Конституционният съд би следвало да 
разгледа искането за обявяване на противо­
конституционност в следните насоки:
1. Съществува ли текст или принцип в бъл­
гарската Конституция, който да се намира в 
противоречие с целите, обсега или конкретни 
разпоредби на Конвенцията?
2. Съществуват ли вече като част от българ­
ската правна система други актове, които съ­
ответстват на съдържанието на Конвенцията? 
и
3. До какво се свежда отговорността, поета 
от правителството, респ. от парламента, за да 
се установи има ли и какви рискове от бъде­
щи действия, които биха могли да застрашат 
конституционния ред?
Разглеждайки искането, без да разграни­
чи отчетливо тези елементи, мнозинството 
попадна в объркване и в контекста на осо­
бено шумна политическа кампания (която 
Конституционният съд, разбира се, не може 
да пренебрегва, но трябва да оценява с по­
добаващата му прецизност) стигна до поста­
новеното решение.
Конвенцията определя целите и обхвата 
си в чл. 1 и 2 изключително в рамките на 
насилието над жени и домашното насилие. 
Обстоятелството, че тази проблематика е 
третирана в други законодателни и ратифи­
цирани от България международни актове 
(подробно изброени в решението) ни най-
малко не отменя правото на правителството 
да подпише нов международен акт, който 
създава допълнителни гаранции за между­
народно сътрудничество при спазването на 
тези норми. (Тъкмо това е и новото в Кон­
венцията – ангажимент за по-разгърнати 
мерки за защита срещу насилието над жени и 
домашното насилие. Дали обаче България не 
трябва поради бедност да откаже закрила на 
пребивани жени, не е конституционен въпрос, 
а въпрос на изпълнителната и донякъде на 
законодателната власт.)
Мнозинството избра като основен аргумент 
за мотивиране на решението си приемането, 
че с позоваването на пола в неговото соци­
ално измерение (употребата на термините 
„gender“ или „genre“) се изразявала „идеята, 
че социалното измерение на пола е независимо 
от биологичното“.
Така мнозинството, макар и формално 
да посочва неразривната връзка между био­
логичната и социалната характеристика на 
пола, всъщност имплицитно е възприело 
тезата, развита в становището на президента, 
че полът (и като даденост, и като поведение) 
по българската Конституция бил само био­
логично определен. Тази теза е съвършено 
несъстоятелна. Цитирайки чл. 47, ал. 2 от 
Конституцията, мнозинството изтъква, че е 
употребен „терминът жени, който е несъм­
нено основан върху биологичното разбиране 
за пола“. По силата именно на чл. 47, ал. 2 
защитата на жената е свързана с нейната 
социална роля точно толкова, колкото и с 
биологичната. (При това майчинството съв­
сем не е задължително да е „биологично“.) 
Тъкмо това има предвид и Конвенцията, а не 
измисляне на някакъв „небиологичен“ пол. 
Такова разбиране съвпада с поддържаното в 
края на мотивите към настоящото решение 
и е удивително, че мнозинството не е успяло 
да долови това съвпадане.
Мнозинството е отделило твърде много 
внимание на преводаческите усилия във връз­
ка с понятието „gender“ или „genre“ – усилия 
напълно излишни, защото преводът е въпрос 
само на улеснение и изясняване за ратифици­
ращите страни. Единствените меродавни за 
приложението на Конвенцията (включително 
и като част от националното законодателство) 
са текстовете на двата езика – английски и 
френски, така че всеки термин може да бъде 
превеждан и описателно, стига това да изясня­
ва смисъла му. В езиците, в които типичната 
дума за пол „sex“ има двойствено звучене, 
терминът „gender“ или „genre“ освобождава 
понятието от еротичното му звучене, което 
на български думата „пол“ постига успешно, 
но в никой език на тези думи не се придава 
„небиологично“ значение.
В мотивите към решението са изброени 
изчерпателно всички случаи, в които е упо­
требено понятието за пол, натоварено със 
социалните му характеристики („gender“ или 
„genre“), и в нито един от тези случаи не се 
говори за трети пол или за нещо друго освен 
жени и мъже. Напротив, отхвърляйки насили­
ето над жени, изрично се споменава, че има 
нестереотипни полови роли, т.е. има хора, 
чието социално полово поведение е „особено“ 
(т.е. отклонява се от типичното за съответните 
полове, „gender“ или „genre“, които си остават 
два). Да се мисли, че е противоконституционна 
забраната да се упражнява по тази причина 
насилие върху тях, е абсурдно. Създава се 
обаче едва ли не впечатлението, че тезата на 
мнозинството по същество обявява за проти­
воконституционна например забраната да се 
пребиват трансвестити – нещо, което проти­