Държавен вестник, бр. 58, 2004 г., стр. 37

Б Р О Й  58
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  37
(2) Изследвания на единиците взета кръв или
кръвна съставка се извършват в центрове за
трансфузионна хематология.
Чл. 4. (1) Контейнерът с кръвната проба на
взета единица кръв се етикетира от медицин-
ския специалист, извършил кръвовземането.
(2) Контейнерът с кръвната проба от взета
единица кръв се етикетира с идентификацион-
ния номер на единицата.
(3) Окончателна диагностика на кръвни
проби се извършва не по-късно от 5 дни след
вземането на кръвта.
Чл. 5. (1) В присъствие на донора на всяка
кръвна проба се извършва ориентировъчно
определяне на кръвните групи от системата АВ0.
(2) Ориентировъчно изследване на кръвни
групи от системата АВ0 се извършва само с тест-
реагенти анти-А, анти-В и анти-АВ.
(3) Лекарят, контролиращ кръвовземане-
то, отчита, нанася, вписва трите си имена и
подписва резултата от ориентировъчното из-
следване на АВ0 кръвната група в картата на
донора.
Чл. 6. Контейнерите с кръвните проби и прид-
ружаващата документация се изпращат в лабо-
раторията не по-късно от 48 часа след вземане-
то на кръвта.
Чл. 7. Контейнерите с кръвните проби се
съхраняват при температура от +2° до +8 °С.
Чл. 8. (1) Контейнерите с кръвните проби се
приемат от лекар или лаборант, който сверява
данните от етикета на контейнера и придружа-
ващата документация.
(2) Контейнерите с кръвни проби се преда-
ват в лабораторията с приемно-предавателен
протокол, съдържащ следната информация:
1. № на приемно-предавателния протокол;
2. заведение, взело кръвта или съставките;
3. уникален идентификационен номер на
единиците (баркод);
4. име и подпис на лицето, извършило про-
верка на контейнерите;
5. име и подпис на лицето, приело контей-
нерите.
(3) Не се приемат за изследване контейнери
с кръвни проби, при които не са спазени изис-
кванията, посочени в чл. 4, 5, 6 и 7.
(4) Не се изследват контейнери с кръвни
проби с видими данни за хемолиза. Контейне-
рите се унищожават от лабораторията, приела
кръвните проби.
Чл. 9. Диагностиката на кръвните проби се
извършва с реагенти, разрешени за употреба в
страната и отговарящи на изискванията по при-
ложение № 1.
Чл. 10. Всички резултати от извършената
диагностика се нанасят в придружаващата кон-
тейнера с кръвна проба документация в съот-
ветните нива на регистъра по чл. 36 от Закона
за кръвта, кръводаряването и кръвопреливане-
то (ДВ, бр. 102 от 2003 г.) (ЗККК) и се съхраня-
ват на хартиен носител в лабораторията, извър-
шила изследването.
Чл. 11. (1) Окончателното определяне на
кръвните групи от системата АВ0 се извършва
по кръстосания метод, който включва:
1. изследване на антигените от системата АВ0
с тест-реагенти анти-А, анти-В, анти-А+В или
анти-АВ;
2. изследване на анти-А и анти-В антителата
с тест-еритроцити А1, А2, В и 0.
(2) При първите две последователни взема-
ния на кръв от един донор кръвните групи от
системата АВ0 се определят успоредно с два
различни комплекта тест-реагенти и тест-ерит-
роцити, както следва:
1. тест-реагенти (анти-А, анти-В и анти-АВ),
получени от два различни източника;
2. тест-еритроцити А1, А2, В и 0—по два ком-
плекта от два различни източника.
(3) При следващи вземания на кръв кръв-
ните групи се изследват с един комплект тест-
реагенти и тест-еритроцити. Получените ре-
зултати се сравняват с тези от предишни взе-
мания на кръв, съхранени в регистъра по чл. 36
ЗККК, воден на първо и второ ниво. При не-
съвпадение на резултатите се изисква нова
кръвна проба от съответната единица взета
кръв. Повторното изследване на кръвни групи
се извършва с друг комплект тест-реагенти и
тест-еритроцити.
(4) Подгрупите на А антигена (А1 и А2) се
определят в случаите, когато се налага подбор
на кръв за пациент, в чийто серум са установе-
ни клинично значими анти-А1 антитела.
(5) Титър на анти-А и анти-В антитела се
изследва само в случаите, когато определената
единица кръв или кръвни компоненти няма да
се прелива изогрупово по системата АВ0. Ре-
зултатите са валидни само за съответната еди-
ница и не могат да се използват при последва-
що вземане на кръв от същия донор.
Чл. 12. (1) Rh (D) антиген се изследва на всяка
единица взета кръв.
(2) При първите две последователни взема-
ния на кръв изследването се извършва успоред-
но с анти-D тест-реагенти, получени от два раз-
лични източника.
(3) При следващи вземания на кръв из-
следването се извършва с анти-D тест-реагент
от един източник. Резултатът се сравнява с
резултатите, получени от предишни вземания
на кръв.
(4) При несъвпадение на резултатите се
изисква нова кръвна проба от съответната еди-
ница взета кръв. Изследването на Rh (D) ан-
тигена се извършва с тест-реагенти от друг
източник.
(5) Всяка единица кръв, определена като Rh
(D) отрицателна, се изследва допълнително за
наличие на слаб Rh (D) антиген (Du).
Чл. 13. (1) Всяка Rh (D) отрицателна еди-
ница взета кръв при първите две последова-
телни вземания на кръв се изследва за С и Е
антигените от системата Rhesus. Изследване-
то се осъществява с моноспецифични анти-С