Държавен вестник, бр. 48, 2007 г., стр. 35

Б Р О Й  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  35
съгласието на собственика, ако поведението е
несъвместимо с морала и уронващо престижа
на службата и действията нямат връзка с из-
пълнение на служебни задължения. Преценка-
та за всеки случай ще бъде конкретна.
 4. Вторият кумулативно свързан елемент
на фактическия състав на чл. 239, ал. 1, т. 5
ЗМВР (отм.) е “действието да е уронващо прес-
тижа на службата”. Под “престиж на служба-
та” следва да се разбира авторитетът на поли-
цията пред обществото, на което тя служи, за
да защитава живота, здравето и имуществото
на гражданите, да опазва обществения ред, да
противодейства на престъпността при стрик-
тно спазване на закона, зачитане на основни
права и свободи на гражданите и утвърждава-
не принципите на правовата държава. Неспаз-
ването на служебната етика, незачитането на
установения обществен ред може да има за
последица намаляване или загуба на общест-
веното доверие в полицията, да доведе до лип-
са на обществена подкрепа за цялостната по-
лицейска дейност. Затова чл. 239, ал. 1, т. 5
ЗМВР (отм.) изисква деянието да е “уронващо
престижа”, т. е. не е задължително престижът
вече да е уронен. Достатъчно е поведението да
е от такова естество, че реално да застрашава
с намаляване или загубване на доверие от стра-
на на обществото в полицейската институция.
Не е необходимо деянието да е извършено на
публично място. Но е задължително действи-
ята да са станали или да е възможно да станат
достояние и на други лица, което би се отрази-
ло негативно върху авторитета на Министер-
ството на вътрешните работи.
С оглед на изложеното и на основание
чл. 266, ал. 2 АПК общото събрание на съдии-
те във ВАС
П О С Т А Н О В И :
1. Дисциплинарно уволнение по чл. 239, ал. 1,
т. 5 ЗМВР (отм.) се налага за поведение, несъв-
местимо с морала, което уронва престижа на
службата.
2. Случаите, в които се нарушава установени-
ят обществен ред, деянието няма връзка с из-
пълнение на служебните задължения, ако пове-
дението е несъвместимо с морала и е уронващо
престижа на службата, е налице основание за
уволнение по чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.).
3. Наказанието се налага и в случаите, в ко-
ито при изпълнение и спазване на задълже-
ния, свързани със заеманата длъжност, кон-
кретно регламентирани със ЗМВР, с издадени
въз основа на него подзаконови нормативни
актове или със заповеди на ръководството на
МВР и началниците на служби, поведението се
явява несъвместимо с морала и уронващо прес-
тижа на службата.
Председател: Константин Пeнчев
29227
ТЪЛКУВАТЕЛНО
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 4
от 7 юни 2007 г.
Върховният административен съд на Репуб-
лика България—Общо събрание на съдиите, в
съдебно заседание на 16.IV.2007 г. разгледа тъл-
кувателно дело № 5/2007 г., докладвано от съ-
дията Георги Ангелов.
Председателят на Върховния администрати-
вен съд е направил искане общото събрание на
съдиите от Върховния административен съд да
се произнесе с тълкувателно постановление по
въпроса: От кой момент тече срокът за обжал-
ване на заповедта на министъра на отбраната
за освобождаване на военнослужещ от кадрова
военна служба. С определение от 21.II.2007 г.
искането е допуснато за разглеждане.
За да се произнесе по искането, общото съб-
рание на съдиите от Върховния администрати-
вен съд взе предвид следното.
1. Съгласно чл. 188, ал. 6, 7 и 10 от Правил-
ника за кадрова военна служба (ПКВС) воен-
нослужещият се запознава срещу подпис със
съдържанието на заповедта за прекратяване на
договора за кадрова военна служба и със срока
за сдаване на длъжността, срокът за сдаване
тече от този момент, а след сдаването на воен-
нослужещия се връчва копие от заповедта, от
която дата договорът се счита за прекратен.
Според чл. 131 от Закона за отбраната и
въоръжените сили (ЗОВС) в редакцията до из-
менението му от ДВ, бр. 40 от 2002 г. срокът за
обжалване от военнослужещия на заповедта за
освобождаване е едномесечен и тече от момен-
та на връчването є. След това изменение на
разпоредбата военнослужещият може да обжал-
ва заповедта по административен ред в 7-дне-
вен срок по реда на Закона за административ-
ното производство (ЗАП), а след изменението
є от ДВ, бр. 30 от 2006 г.—в същия срок по реда
на Административнопроцесуалния кодекс.
2. Устното уведомяване за съдържанието
на административния акт срещу подпис на за-
интересуваното лице е посочено в чл. 17, ал. 2
ЗАП (отм.) като способ за съобщаването на
акта. Връчването на копие от документа на
административния акт, макар да не е изрично
посочено, също е такъв способ, понеже осигу-
рява на заинтересуваното лице същата или по-
пълна информация за акта от способите, пред-
видени в разпоредбата. Всеки от двата спосо-
ба е годен сам по себе си да постави начало на
срока за обжалване на акта по администрати-
вен ред—чл. 22, ал. 1 във вр. чл. 17, ал. 2 ЗАП
(отм.). Срокът обаче тече от датата на първо-
то редовно съобщаване. Последващи съобща-
вания не могат да служат като начало на нови
срокове за обжалване.