Държавен вестник, бр. 16, 2000 г., стр. 40

С Т Р .  4 0
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 16
b) полагат усилия за осигуряване на незабав-
на защита на мигриращите видове, включени в
приложение I; и
с) се стремят да сключват споразумения за
опазване и управление на мигриращите видове,
включени в приложение II.
Член III
Застрашени мигриращи видове:
приложение I
1. В приложение I са изброени застрашените
мигриращи видове.
2. Определен мигриращ вид може да бъде
включен в приложение I, при условие че същес-
твуват убедителни доказателства, включител-
но най-добрите налични научни данни, които
свидетелстват, че видът е застрашен.
3. Даден мигриращ вид може да бъде отстра-
нен от приложение I, когато Конференцията на
страните установи, че:
а) убедителни доказателства, включително
най-добрите налични научни данни свидетелс-
тват, че видът вече не е застрашен; и
b) няма вероятност видът отново да се превър-
не в застрашен поради липсата на защита в резул-
тат на изключването му от приложение I.
4. Страните, които са държави в региона за
даден мигриращ вид, включен в приложение I,
полагат усилия:
а) да опазват и, където е възможно и подхо-
дящо, да възстановяват онези местообитания
на вида, които са от значение за отстраняване
на опасността от изчезване на този вид;
b) да предотвратяват, отстраняват, компен-
сират или свеждат до минимум, според случая,
неблагоприятните ефекти от дейности или об-
стоятелства, които сериозно затрудняват или
спират миграцията на видовете; и
с) доколкото е възможно и подходящо, да
предотвратяват, намаляват или контролират
факторите, които застрашават или които има
вероятност да застрашат вида, включително
стриктно да контролират въвеждането на екзо-
тични видове, и да контролират или елимини-
рат вече въведени екзотични видове.
5. Страните, които са държави в региона за
даден мигриращ вид, включен в приложение I,
забраняват улова на животни, принадлежащи
към този вид. Изключения при тази забрана
могат да се правят само ако:
а) уловът е за научни цели;
b) уловът е с цел нарастване на размножава-
нето или възможността за оцеляване на засег-
натия вид;
с) уловът е за нуждите на хора, ползващи
съответния вид за традиционно препитание; или
d) когато извънредни обстоятелства нала-
гат това;
при условие че подобни изключения са точ-
но определени по съдържание и ограничени в
пространството и времето. Такъв улов не тряб-
ва да наврежда на дадения вид.
6. Конференцията на страните може да препо-
ръча на страните, които са държави в региона за
мигриращ вид, включен в приложение I, да пред-
приемат по-нататъшни мерки, които смятат за
подходящи за подпомагане на този вид.
7. Страните в най-кратък срок информират
секретариата за всички изключения, направе-
ни по силата на ал. 5 на този член.
Член IV
Мигриращи видове, които трябва да бъдат
предмет на споразумения:
приложение II
1. В приложение II са изброени мигриращи-
те видове с неблагоприятен природозащитен
статус, за чието опазване и управление е необ-
ходимо да се сключат международни споразу-
мения, както и такива с природозащитен ста-
тус, който би се подобрил съществено в резул-
тат на международно сътрудничество, постиг-
нато чрез международни споразумения.
2. Ако обстоятелствата налагат, даден миг-
риращ вид може да бъде включен както в при-
ложение I, така и в приложение II.
3. Страните, които са държави в региона за
мигриращи видове, включени в приложение II,
се стремят да сключват споразумения, когато
те биха подпомогнали видовете, като отдават
приоритет на видовете с неблагоприятен при-
родозащитен статус.
4. Страните се насърчават да предприемат
действия с цел сключване на споразумения за
всяка популация или географски отделена част
от популацията на всеки вид или по-нисш так-
сон диви животни, чиито индивиди периодично
прекосяват една или повече граници на нацио-
нална юрисдикция.
5. Секретариатът получава копие от всяко
споразумение, сключено по силата на разпо-
редбите на този член.
Член V
Основни насоки за сключване на споразуме-
нията
1. Целта на всяко споразумение е възстановя-
ването на благоприятния природозащитен ста-
тус на съответния мигриращ вид или поддържа-
нето на такъв статус. Всяко споразумение трябва
да се занимава с онези аспекти на опазването и
управлението на съответния мигриращ вид, кои-
то служат за постигането на тази цел.
2. Всяко споразумение трябва да обхваща
целия ареал на мигриращия вид и да бъде от-
крито за присъединяване на държавите в реги-
она за този вид, независимо дали са страни по
тази конвенция.
3. Когато е възможно, дадено споразумение
трябва да третира повече от един мигриращ вид.
4. Всяко споразумение трябва да:
а) определя мигриращите видове, обхванати
от споразумението;
b) описва ареала и миграционния път на
мигриращите видове;