Държавен вестник, бр. 31, 2024 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  31
Коефициент  
на рефракция,  
20 °С
Водно  
съдържание, 
%
Коефициент 
на рефракция, 
20 °С
Водно  
съдържание, 
%
Коефициент 
на рефракция, 
20 °С
Водно  
съдържание, 
%
1,5012
14,2
1,4910
18,2
1,4810
22,2
1,5007
14,4
1,4905
18,4
1,4805
22,4
1,5002
14,6
1,4900
18,6
1,4800
22,6
1,4997
14,8
1,4895
18,8
1,4795
22,8
1,4992
15,0
1,4890
19,0
1,4790
23,0
1,4987
15,2
1,4885
19,2
1,4785
23,2
1,4982
15,4
1,4880
19,4
1,4780
23,4
1,4976
15,6
1,4875
19,6
1,4775
23,6
1,4971
15,8
1,4870
19,8
1,4770
23,8
1,4966
16,0
1,4865
20,0
1,4765
24,0
1,4961
16,2
1,4860
20,2
1,4760
24,2
1,4956
16,4
1,4855
20,4
1,4755
24,4
1,4951
16,6
1,4850
20,6
1,4750
24,6
1,4946
16,8
1,4845
20,8
1,4745
24,8
1,4740
25,0
4. Метод за определяне на неразтворими 
примеси във вода 
4.1. Същност на метода
Неразтворимите примеси се събират върху 
стъклен филтър, промиват се, сушат се и се 
претеглят.
4.2. Апаратура
Аналитична везна с точност 0,1 mg, стък-
лени филтри с размери на порите 15 – 40 mm, 
сушилня при температура 135 °С, ексикатор, 
бехерови чаши, епруветки.
4.3. Реактиви
1 % разтвор на флороглуцин в етанол.
4.4. Процедура
Претеглят се около 20 g мед и се разтварят 
в около 200 сm3 вода, при температура 80 °С. 
Стъкленият филтър се суши и претегля. Раз-
творът на мед се филтрува през филтъра и се 
промива с гореща вода за отстраняване на 
захарите. Отсъствието на захари във филтрата 
се установява, като в епруветка към порция 
филтрат се добавя малко еднопроцентен раз-
твор на флороглуцинол в етанол, разбърква 
се и се добавят няколко капки концентрирана 
сярна киселина по стената на епруветката. В 
присъствие на захари се наблюдава оцветяване 
на граничната повърхност.
Филтърът с примесите се суши 1 час при 
температура 135 °С. Охлажда се в ексикатор 
и се претегля. Филтърът отново се суши в 
продължение на 30 min до постоянно тегло.
4.5. Изчисляване на резултатите
Количеството на неразтворимите примеси 
W в g/100 g се изчислява по формулата:
,
където:
m е масата на изсушените неразтворими 
примеси;
m1 – масата на взетата проба мед.
5. Метод за определяне на електропрово-
димостта
5.1. Същност на метода
Определянето на електропроводимостта 
се базира на измерване на електрическото 
съпротивление на воден разтвор на мед. Елек-
тропроводимостта представлява реципрочната 
стойност на електрическото съпротивление.
5.2. Апаратура
Кондуктометър с клетка за електропрово-
димост, термометър с точност 0,1 °С, водна 
баня, мерителни колби с вместимост 100 ml 
и 1000 ml, бехерови чаши с висока форма.
5.3. Реактиви
Прясно дестилирана вода.
0,1 М разтвор на калиев хлорид (КСl) : 
7,4557 g изсушен при температура 130 °С се 
разтварят около 100 ml в прясно дестилира-
на вода, прехвърля се в мерителна колба с 
вместимост 1000 ml и се допълва до мярката 
с дестилирана вода. Разтворът се приготвя в 
деня на използването.
5.4. Процедура
5.4.1. Определяне на константата на клет-
ката – извършва се периодично
В чаша се поставят 40 ml от разтвора 
на калиевия хлорид, клетката се свързва с 
кондуктометъра, изплаква се с разтвора и 
се потопява в разтвора заедно с термометър. 
След темпериране при температура 20 °С се 
измерва електропроводимостта на този раз-
твор в mS. За да се избегнат поляризационни 
ефекти, измерването се извършва колкото е 
възможно по-бързо.