Държавен вестник, бр. 67, 2024 г., стр. 175

БРОЙ  67	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  175  
на прокурора и следователно не представлява 
навлизане във или изземване на обвинителни 
функции.
1. По отношение на образуването на досъ­
дебно производство и монопола на прокура­
турата да обвинява
Съгласно чл. 207, ал. 1 НПК досъдебно 
производство се образува, когато са налице 
законен повод и достатъчно данни за извър­
шено престъпление. Законните поводи са из­
рично уредени в закона (чл. 208 НПК), докато 
„достатъчно данни“ не са и не биха могли да 
бъдат посочени. Тях законодателят е дефини­
рал в процесуалния кодекс чрез опи­сание на 
„достатъчността“ им – когато въз основа на 
тях може да се направи основателно предпо­
ложение, че е извършено престъпление. Тези 
данни може да се съдържат в самия законен 
повод, с който е сезиран прокурорът, но може 
да не се съдържат или да са толкова оскъдни, 
че да не позволяват да се направи основателно 
предположение по чл. 211 НПК, че е извър­
шено престъпление. В тези случаи възниква 
необходимост от извършване на предварителна 
проверка. В сега действащия НПК (обн., ДВ, 
бр. 86 от 28.10.2005 г.; посл. изм. и доп. ДВ, бр. 39 
от 1.05.2024 г.), за разлика от отменения НПК 
(обн., ДВ, бр. 89 от 15.11.1974 г.; отм., бр. 86 от 
28.10.2005 г.), липсва уредба на предварителната 
проверка, тъй като тя, като предпроцесуална 
дейност, е изведена извън процесуалния кодекс 
и е уредена в ЗСВ (чл. 145, ал. 1). Чрез нея се 
урежда една специфична дейност, от чиито 
резултати зависи започването на наказателно 
производство. В хода на тази дейност се очаква 
да бъдат установени конкретни обстоятелства 
във връзка с престъплението или да се уста­
нови, че такива липсват. След приключването 
на предварителната проверка при условията 
на чл. 145, ал. 2 – 5 ЗСВ прокурорът следва 
да упражни едното от двете правомощия – да 
образува наказателно производство (ако дан­
ните са достатъчни – чл. 207, ал. 1 НПК) или 
да откаже да образува такова (ако данните не 
са достатъчни – чл. 213, ал. 1 НПК). Факти­
ческите данни са достатъчно според чл. 211, 
ал. 1 НПК, когато въз основа на тях има 
възможност за изграждане на основателно 
предположение, че е извършено престъпление. 
Това е позитивният критерий. Той включва 
като необходима предпоставка фактическите 
данни като количество (достатъчност) и като 
качество (по естеството си да позволяват, т.е. 
да послужат като реално фактическо осно­
вание за предположението, че е извършено 
престъпление). 
Когато при наличието на законен повод 
фактическите данни съставляват достатъчна 
количествена и качествена основа за пред­
положението за извършено престъпление, 
прокурорът следва да образува досъдебно 
производство – чл. 207 във връзка с чл. 208 
и чл. 211 НПК.
Ако такова предположение не може да се 
направи основателно, това означава, че факти­
ческите данни – както като количество, така 
и по естеството си – не са достатъчни. Това 
е пречка за образуване на досъдебно произ­
водство, поради което прокурорът трябва да 
упражни правомощието си по чл. 213, ал. 1 
НПК – да откаже образуването на досъдеб­
но производство поради наличие на някое 
от основанията по чл. 24 НПК. Прокурорът 
уведомява пострадалия или неговите наслед­
ници, ощетеното юридическо лице и лицето, 
направило съобщението. Това постановление 
подлежи на обжалване пред по-горестоящата 
прокуратура. 
С оспорената разпоредба на чл. 213, ал. 4 
НПК се предвижда, че потвърденото поста­
новление за отказ да се образува досъдебно 
производство за тежко престъпление по сми­
съла на чл. 93, т. 7 от Наказателния кодекс 
(НК), както и за престъпления по чл. 119 – 122, 
чл. 124, ал. 1, 2 и 4, чл. 126, ал. 1, чл. 127, ал. 4, 
чл. 131, 132, 133, 134 – 141, чл. 151, ал. 3 и 4, 
чл. 153, чл. 154а, чл. 155, ал. 1, чл. 159, ал. 3, 6 
и 7, чл. 162 – 165, чл. 167, ал. 1, чл. 169, чл. 169а, 
чл. 184 – 187, чл. 188, ал. 1 и 2, чл. 225в, чл. 282, 
чл. 283, чл. 304б, ал. 2, чл. 305а, чл. 307, чл. 331, 
ал. 3, чл. 335, чл. 343, 343а, чл. 349а, чл. 352, 
ал. 1, 2 и 4, чл. 353б, ал. 4, чл. 353в, ал. 1, 4 
и 5, чл. 353д, ал. 1, 2, 3 и 5, чл. 379, чл. 387 и 
чл. 419а НК подлежи на обжалване от лицата 
по ал. 1 пред съответния първоинстанционен 
съд в 7-дневен срок от получаване на преписа.
Въвеждането на съдебен контрол върху 
постановлението на прокурора за отказ да се 
образува досъдебно производство не е проти­
воконституционно, доколкото това правомощие 
на съда не е в конфликт с конституционно 
установената компетентност на прокуратурата 
по чл. 127, т. 3 от Конституцията. Обхватът на 
правомощията на прокурора по т. 3 „да привли­
ча към отговорност лицата, които са извършили 
престъпления“ и „да поддържа обвинението 
по наказателни дела от общ характер“, които 
са съществената част от характеристиката на 
т.нар. „обвинителен монопол“, описан в иска­
нето, е недвусмислено очертан в практиката 
на Конституционния съд и не включва обра­
зуване или отказ от образуване на досъдебно 
производство. С оглед факта, че атакуваната 
разпоредба систематично принадлежи към 
част трета „Досъдебно производство“ на НПК, 
правомощието на прокурора да поддържа об­
винението в съдебна фаза няма как да бъде 
засегнато. Що се отнася до правомощието за 
привличане към отговорност на лицата, които 
са извършили престъпление, то вече е било 
обект на анализ в Решение № 1 от 1999 г. по 
к.д. № 34/1998 г. В него Конституционният съд 
се е произнесъл по проблемите на образуване­
то на досъдебно производство (предварително 
производство) и повдигането на обвинение по 
НПК (отменен). Пояснил е що се отнася до