Държавен вестник, бр. 38, 2024 г., стр. 140

СТР.  140	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  38
и непреките значителни въздействия върху 
околната среда на даден проект, включител-
но и въздействието му върху населението и 
човешкото здраве.
В този смисъл съкращаването на сроковете 
по отношение на процедурите по ЗООС и подза-
коновите нормативни актове при реализацията 
на приоритетни инвестиционни проекти, които 
са съпроводени от голям обем информация и 
обхващат значителни територии, застрашава 
постигането и гарантирането на стандартите 
при опазване на околната среда и човешкото 
здраве. Подобно рязко свиване на сроковете 
за произнасяне, извършено без задълбочено 
изследване и без мерки за укрепване на ка-
пацитета на администрацията, представлява 
риск за качеството на извършваните оценки, 
а оттам и за цялостната ефективност на пре-
вантивните процедури.
Друг нежелан ефект от въведената промяна 
би бил компетентните органи да се окажат в 
обективна невъзможност да се произнесат в 
новия съкратен срок. Това, съчетано с въвеж-
дането на принципа за мълчаливо съгласие, 
напълно ще отстрани ключови органи от 
процеса на вземане на решение.
Въвеждането на законова презумпция за 
мълчаливо съгласие при непроизнасяне на 
органа в срок е в разрез с духа и принципите 
на екологичното законодателство, според които 
анализът дали определена дейност уврежда 
компоненти на околната среда следва да е 
винаги мотивиран с оглед въздействието на 
инвестиционното намерение върху почвите, 
въздуха, водите, защитените територии, за-
щитените зони и други.
Именно характерът на определени обекти 
като стратегически важни или такива от на-
ционално значение предполага провеждането 
на предварително и задълбочено проучване на 
въпросите, които са от компетентността на 
администрацията, както и отчитане на гледна-
та точка на възможно най-широк кръг трети 
лица, чиито права и законни интереси може 
потенциално да бъдат засегнати. Осъществя-
ването на такива проекти предполага на всеки 
етап от тяхното планиране и изпълнение да 
има ясно становище или решение от страна 
на всеки компетентен орган на изпълнител-
ната или местната власт. Само така може 
да бъде гарантиран основният принцип на 
демократичното управление – отговорността.
Специално във връзка със защитата на 
околната среда Правото на ЕС предполага 
държавите членки да приемат всички необ-
ходими мерки, за да гарантират, че преди да 
бъдат одобрени, проектите, които биха мог-
ли да окажат значително въздействие върху 
околната среда, са предмет на изискване за 
получаване на разрешение за осъществяване и 
на оценка относно тяхното въздействие (чл. 2, 
пар. 1 от Директива 2011/92/ЕС от 13 декемв­
ри 2011 г. относно оценката на въздействието 
на някои публични и частни проекти върху 
околната среда).
3. Относно ограничаването на достъпа 
до съд
С § 19 от ЗИД ЗНИ е предвидено изменение 
на чл. 88, ал. 4, на чл. 93, ал. 10, на чл. 99, 
ал. 9 от ЗООС, което предвижда при обекти 
с национално значение и от стратегическа 
важност определени категории съдебни спо-
рове да се разрешават само в една съдебна 
инстанция.
В Указ № 175 от 2017 г. вече съм имал случай 
да отбележа, че грижата за околната среда е 
посочена сред основните начала на нашата 
Конституция и посредством нея се гарантира 
правото на живот и се защитава здравето на 
българските граждани. Недопустимо е именно 
по тази тема да бъдат въвеждани изключения 
от общия принцип за двуинстанционния съде-
бен контрол върху административните актове. 
В контекста на конституционния принцип за 
правовата държава правото на здравословна 
и благоприятна околна среда (чл. 55 от Кон-
ституцията) се намира в неразривна връзка 
с правото на съдебна защита (чл. 56 от Кон-
ституцията). То несъмнено включва както 
произнасяне на независим съд по законността 
на решенията на административните органи, 
така и възможност засегнатите страни да 
активират съдебния надзор над законността 
на издаваните първоинстанционни съдебни 
решения.
4. Относно удължаването на срока на 
правно действие на определени решения на 
администрацията по ЗООС
С § 19 от ЗИД ЗНИ са предвидени изме-
нения на чл. 93, ал. 8, на чл. 99, ал. 12 от 
ЗООС, посредством които се увеличава от 5 
на 10 години срокът, в който решенията по 
ОВОС, респективно решението да не се из-
вършва ОВОС, губят правно действие, поради 
това, че не е започнало осъществяването на 
инвестиционното предложение. Едновременно 
с това по § 20 от ЗИД ЗНИ правното действие 
на решенията по тези текстове, приети до 
влизане в сила на закона, се удължава с до 
10 години от датата на издаването им.
И двете разглеждани тук разпоредби са 
приети в нарушение на Конституцията, тъй 
като имат обратно действие и засягат прин-
ципа на разделението на властите.
Забраната за обратното действие на за-
коните е конституционен принцип, който се 
съдържа в самото понятие за правова държава, 
закрепено в преамбюла и в чл. 4, ал. 1 от Кон-
ституцията. На законово ниво този принцип е 
предвиден и в чл. 14 от Закона за норматив-
ните актове. Той допуска предвиждането на 
обратна сила на нормативен акт, но само като 
изключение, и то с изрична разпоредба. Това