Държавен вестник, бр. 23, 2009 г., стр. 61

Б Р О Й  23
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  61
Процедура:
Затваря се херметичният клапан 8 на входния
въздуховод на колоната на ФП, отваря се клапа-
нът на изходния 7, пуска се вентилаторът 1 и всич-
ки съединения и шевове се проверяват на слух
или с пламък на свещ аналогично както при опре-
делянето на херметичността на ФП при ФВУ с
разходомер.
Ако колоната ФП е нехерметична, по същия
начин се проверява херметичността на отделните
ФП 4, като останалите предварително се снемат
от колоната и установката се монтира с един ФП.
Определяне коефициента на нехерметичност
(засмукване) на ФП—(фиг. 3)
Фиг. 3. Схема на установка за определяне
коефициента на нехерметичност
1—ФП; 2 и 3—заглушки; 4—заглушки с два
щуцера; 5—гумени маркучи; 6—вертикален воден
манометър; 7—реометър за 8; 4,8; 3,2 и 1,6 L/min;
8—тройник; 9—винтова щипка
Процедура:
За целта долният и страничният отвор на ФП
се херметизират със заглушки 2 и 3, а на входния
отвор се поставя херметизираща заглушка с два
щуцера 4. С помощта на гумени маркучи 5 еди-
ният щуцер се свързва с вертикален воден мано-
метър 6, а другият—с реометър 7 с обхват 10 L/
min. Отвива се щипката 9, пуска се сгъстен въз-
дух във ФП и чрез затягане на щипката въздуш-
ният поток се регулира така, че налягането, от-
четено по вертикалния манометър 6, да стане
равно на отбелязаното върху корпуса на ФП съп-
ротивление.
При пълна херметичност на ФП показанието
на вертикалния манометър не се променя и реоме-
търът не показва разход на въздух.
При нехерметичност реометърът непрекъсна-
то показва разход на въздух.
Коефициентът на нехерметичност се определя
в проценти по формулата:
V
К= ––––– 100,
16,7 . W
където:
К е коефициентът на нехерметичност, %;
V—показанието на реометъра, L/min;
W—номиналната производителност на ФП,
m3/h;
16,7—преводен коефициент от m3/h в l/min
(1000/60).
Практически ФП се счита за херметичен, кога-
то К = 1 %, което съответства на показание на
реометьра за 8 L/min, а ФП—100, ФП—200 и ФП—
300—когато К = 0,1 %, което съответства на пока-
зания на реометъра, съответно 1,6 L/min, 3,2 L/min
и 4,8 L/min.
Ако нехерметичността на ФП е по-голяма от
допустимата, без да се прекратява подаването на
въздух, шевовете между цилиндричната му част и
дънната се намазват със сапунен разтвор и по об-
разувалите се мехурчета се фиксират нехерметич-
ните участъци.
Определяне херметичността на ФП чрез наду-
ване
Процедура:
Отворите на ФП се херметизират със заглушки,
както при определяне коефициента на нехерметич-
ност (засмукване) на ФП. Единият щуцер се свър-
зва чрез гумен маркуч с вертикален воден маноме-
тър. Другият се свързва с гумен маркуч, през който
чрез надуване с уста във ФП се създава налягане,
равно на отбелязаното върху корпуса му съпротив-
ление. Маркучът се защипва с щипка, след което се
отчита показанието на манометъра. Херметичност-
та на ФП се счита за добра, ако в продължение на
една минута няма промяна в показанията на маноме-
търа. При нарушена херметичност, без да се про-
меня налягането, шевовете на ФП се намазват със
сапунен разтвор и разхерметизираните места се
откриват по образувалите се мехурчета.
Измерване на съпротивлението на ФП
3. Съпротивлението на ФП и на колоната на
ФП се измерва при добра херметичност. Дебитът
на въздушния поток е равен на номиналната про-
изводителност на ФП. Обикновено се започва с
измерване съпротивлението на колоната на ФП.
Измерване съпротивлението на ФП при ФВУ с
разходомер—(фиг. 4)
Фиг. 4. Схема на филтро-вентилационна
установка с разходомер
1—вентилатор с електродвигател; 2—разходомер;
3—ФП; 4—двоен херметичен клапан; 5,6—щуцери;
7—маркучи; 8—вертикален воден манометър