Държавен вестник, бр. 86, 2024 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  86
на 425 млн. лв., представляващ разликата 
между 1,225 млн. лв. (печалба по годишния 
финансов отчет за 2023 г., след данъчното 
облагане) и внесения дивидент от „БЕХ“ ЕАД 
по т. 5б и т. 6а от Разпореждане № 2 на 
Министерския съвет от 2023 г., изменено и 
допълнено с Разпореждане № 3, 4, 5 и 7 на 
Министерския съвет от 2023 г.“ (ДВ, бр. 28 
от 2.04.2024 г.).
Конституционният съд подчертава, че 
изпълнителната власт е самостоятелна 
област на управление на държавата. При 
парламентарното управление правителството 
се формира от и е политически отговорно 
пред парламента, но не е подчинено на него. 
Правителството е самостоятелна конститу­
ционна институция със своя собствена ком­
петентност от общ характер, в която влизат 
широк кръг от правомощия за регулиране 
и намеса във всички сфери на обществения 
живот, но при нейната реализация то трябва 
да действа в рамките на Конституцията и 
законите (Решение № 10 от 2021 г. по к.д. 
№ 8 от 2021 г.).
Ролята на правителството в управление­
то на държавата не се свежда просто до 
изпълнение на решение на парламента, а 
да ръководи и осъществява вътрешната и 
външната политика на страната в съответ­
ствие с Конституцията и законите – чл. 105 
от Конституцията. То е политически връх в 
държавното управление.
В съответствие с конституционния прин­
цип за разделение на властите, правител­
ството осъществява изпълнителната власт 
и формира самостоятелно своята воля на 
основата на Конституцията и законите. В 
случай на несъответствие между управлен­
ската преценка на правителството и волята 
на парламента, парламентът може да при­
ложи конституционно установени способи 
на парламентарния контрол. Народното 
събрание не може със свое решение да 
прегражда пълноценното осъществяване 
на конституционно възложените по чл. 105 
от Конституцията управленски функции на 
Министерския съвет и в частност оператив­
ни управленски функции (Решение № 10 от 
2021 г. по к.д. № 8 от 2021 г.).
В съответствие с правомощието на Минис­
терския съвет по чл. 106 от Конституцията 
да организира стопанисването на държавното 
имущество, включително и по отношение 
на правата и задълженията на държавата, 
които са парично оценими (Решение № 19 от 
1993 г. по к.д. № 11 от 1993 г.), разпоредбата 
на чл. 14, т. 3 ЗПП предвижда, че Минис­
терският съвет разполага с правомощието 
да одобри общата дивидентна политика на 
публичните предприятия. Това си правомо­
щие Министерският съвет може да делегира 
на министрите съобразно отрасловата им 
компетентност (чл. 13 ЗПП).
Разпоредбите на чл. 87, ал. 2 и чл. 106, 
предл. първо от Конституцията определят 
разпределението на отговорностите между 
законодателната и изпълнителната власт при 
изготвянето и изпълнението на държавния 
бюджет. Министерският съвет е отговорен 
за изготвянето и внасянето на законопроек­
та за бюджета, а Народното събрание – за 
неговото приемане. Тази система цели да 
осигури баланс между двете власти, като 
не позволява на една от тях да доминира 
над другата (Решение № 6 от 2001 г. по к.д. 
№ 17 от 2000 г.).
Конституционният съд подчертава, че 
в Основния закон съществува ясна раз­
граничителна линия в правомощията на 
законодателната и изпълнителната власт 
по отношение на приемането на държавния 
бюджет от Народното събрание (чл. 84, т. 2 
от Конституцията), от една страна, и него­
вото предлагане, изпълнение и отчитане от 
Министерския съвет (чл. 87, ал. 2 и чл. 106 от 
Конституцията), от друга (Решение № 10 от 
2021 г. по к.д. № 8 от 2021 г.; Решение № 15 от 
2022 г. по к.д. № 10 от 2022 г.). В настоящия 
случай, вместо параметрите в бюджета да 
бъдат изменени по инициатива на Министер­
ския съвет и съответно гласувани и приети 
от Народното събрание, законодателната 
власт нарушава конституционната процедура, 
отнемайки правото на Министерския съвет, 
който с атакуваното Решение е лишен и от 
конституционното си правомощие да ръко­
води изпълнението на държавния бюджет 
по чл. 106 от Конституцията.
Правото на Народното събрание да кон­
тролира действия или бездействия на Минис­
терския съвет – а по този начин на всички 
органи на изпълнителната власт, които са 
под негово ръководство или контрол – не 
овластява законодателната власт да се на­
месва в оперативната управленска дейност, 
която е възложена на изпълнителната власт 
(Решение № 15 от 2022 г. по к.д. № 10 от 
2022 г.). Парламентът може да упражнява 
контрол над действията на изпълнителната 
власт, но не може да є налага ограничения, 
които биха є попречили да изпълнява своите 
конституционни правомощия.
Конституцията установява Народното 
събрание като национален представителен 
орган, но също така разделя държавната 
власт на законодателна, изпълнителна и съ­
дебна (чл. 8 от Конституцията) и не допуска 
никоя от тях да има надмощие над другите, 
а изисква те взаимно да се балансират и 
възпират (Решение № 10 от 2021 г. по к.д.