Държавен вестник, бр. 16, 2025 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  16
в сградата, а индивидуалните разпределите­
ли – за определяне на топлинната енергия за 
отделните имоти.
Във връзка с така очертаната законова 
рамка за определяне на топлинната енергия, 
отдадена от сградната инсталация, отчитане­
то на която енергия е безспорно допустимо 
съгласно законодателството, не е предвидено 
да бъдат включвани при отчитането є ком­
поненти като вида на изпълнение на вътреш­
ната отоплителна инсталация, денградуси 
за отчетния период, средна температура на 
сградата или средна външна температура за 
отчетния период или външна изчислителна 
температура за населеното място, които са 
залегнали в разписаната формула по т. 6.1.1 
от приложението към чл. 61, ал. 1. В чл. 145, 
ал. 2 ЗЕ законодателят е заложил обективен 
критерий за отчитане на топлинната енер­
гия, отдадена от сградната инсталация, а в 
т. 6.1.1 от приложението към чл. 61, ал. 1 от 
Наредбата не са спазени тези параметри, а 
необосновано са разширени с компоненти, 
които нямат обективен характер. Този извод 
се потвърждава и от приетата и неоспорена 
от страните по делото съдебно-техническа 
експертиза, която също установява включ­
ването във формулата на компоненти, които 
не отчитат обективни показатели.
Следва да се посочи, че съобразно чл. 153, 
ал. 6 ЗЕ „Клиентите в сграда – етажна соб­
ственост, които прекратят топлоподаването 
към отоплителните тела в имотите си, остават 
клиенти на топлинната енергия, отдадена от 
сградната инсталация и от отоплителните 
тела в общите части на сградата“, т.е. и тези 
клиенти са длъжни да заплащат за отдадената 
топлинна енергия от сградната инсталация, 
което законово разрешение е в унисон и с 
цитираното по-горе решение на СЕС. Това 
заплащане обаче и отчитането на енергията, 
отдадена от сградната инсталация, следва да 
става по законовопредвидените критерии.
Съгласно чл. 7, ал. 2 ЗНА „Наредбата е 
нормативен акт, който се издава за прилагане 
на отделни разпоредби или подразделения на 
нормативен акт от по-висока степен“, като 
подзаконовите нормативни актове, от който 
вид е Наредбата, не следва да противоречат 
на актове от по-висока степен (по аргумент от 
чл. 15, ал. 3 ЗНА). Недопустимо е в тази връзка 
с подзаконов нормативен акт да бъдат разши­
рявани критериите, заложени в нормативен акт 
от по-висока степен какъвто е законът. Пред­
вид изложеното по-горе настоящият състав 
счита, че с оспорената разпоредба на т. 6.1.1 
от приложението към чл. 61, ал. 1 от Наредба 
№ Е-РД-04-1 от 12.03.2020 г. незаконосъобразно 
и в противоречие с разпоредби на Закона за 
енергетиката са въведени допълнителни кри­
терии за отчитане на количеството топлинна 
енергия, отдадена от сградната инсталация. 
Поради и това оспорената разпоредба като 
противоречаща на акт от по-висока степен е 
незаконосъобразна.
По оспорването на § 2 от ПЗР на Наредбата, 
според който „Пломбираните отоплителни 
тела, на които не са монтирани средства за 
дялово разпределение, се приравняват на 
отоплителни тела без уреди“, настоящият 
състав намира, че е съответна на материалния 
закон, но е засегната от порока на допуснато 
съществено нарушение на административно­
производствените правила. Това е така, тъй 
като чл. 153, ал. 1 ЗЕ предвижда, че всички 
собственици и титуляри на вещно право на 
ползване в сграда – етажна собственост, 
присъединени към абонатна станция или 
към нейно самостоятелно отклонение, са 
клиенти на топлинна енергия и ги задължава 
да монтират средства за дялово разпределе­
ние по чл. 140, ал. 1, т. 2 на отоплителните 
тела в имотите си и да заплащат цена за 
топлинна енергия при условията и по реда, 
определени в съответната наредба по чл. 36, 
ал. 3. Тоест налице е законово задължение 
за монтиране на средства за дялово раз­
пределение. Тук законодателят е предвидил 
законово задължение за монтиране именно 
на средство за дялово разпределение по сми­
съла на § 1, т. 57 ДР от ЗЕ, а не на средство 
за търговско измерване по т. 58 на § 1 ДР 
на ЗЕ, съответно при липсата на средството 
по т. 57 ДР на ЗЕ е законово обосновано до­
пускането, че съответното отоплително тяло 
се явява такова без уред. Освен това според 
чл. 144, ал. 6 ЗЕ пък „При липса на сред­
ства за дялово разпределение за отопление 
в отделен имот и/или в отделно помещение 
топлинната енергия за отоплението им се 
изчислява, като инсталираната мощност 
на монтираните в тях отоплителни тела се 
умножи с максималния специфичен разход 
на сградата, определен по реда на наредбата 
по чл. 125, ал. 3“, т.е. налице е и законово 
предвиден ред за отчитане на енергията от 
отоплителни тела без уред, който ред е за 
такива тела без монтиран уред. Поради и 
това разпоредбата на § 2 ПЗР от Наредбата е 
съответна на закона и на целите, заложени в 
него, а именно предвиден е и ред за отчитане 
на топлинна енергия от отоплителни тела 
без монтирано средство за дялово разпре­
деление, който е като отоплителни тела без 
уред. Въпреки това, тъй като при издаването 
на Наредбата, както беше посочено по-горе, 
са допуснати съществени нарушения на ад­
министративнопроизводствените правила, а 
именно на императивната норма на чл. 28, 
ал. 2 ЗНА, то и тази разпоредба е засегната 
от този порок, тъй като не е обосновано 
какво е мотивирало приемането є, поради и 
което и тази разпоредба е засегната от порок, 
обосноваващ незаконосъобразност.