Държавен вестник, бр. 5, 2011 г., стр. 13

БРОЙ  5	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
СТАНОВИЩЕ
на конституционен съдия Красен Стойчев
по конституционно дело № 9 от 2010 г.
Съгласен съм по принцип с диспозитива 
на решението по к.д. № 9 от 2010 г., но не 
споделям част от мотивите към него. 
1. Член 17, ал. 4 от Конституцията посочва, 
че режимът на обектите на държавната и общин­
ската собственост се определя със закон. Законо­
дателят, съответно със Закона за собствеността 
(чл. 86), със Закона за общинската собственост 
(чл. 7) и други, е установил съответен режим. 
Същото той е направил и в чл. 519 и 520 ГПК 
по отношение на принудителното изпълнение. 
С други думи Конституцията допуска, а законо­
дателството развива конкретните параметри на 
режима на държавната и общинската собстве­
ност. Онова, което обвързва законодателя, са 
ал. 2 и 3 на чл. 17 от Конституцията, както и 
Решение № 19 от 1993 г. по к.д. № 11 от 1993 г. 
Тъкмо те изискват да се прокарва ясно разгра­
ничението между публична и частна общинска 
собственост. По този начин, когато настоящото 
решение извежда като довод развитите като в 
отделни закони разлики в режима на общинската 
публична и частна собственост, то се позова­
ва на следствието, а не на причината, която 
обосновава диспозитива на решението. Още 
повече то стъпва на един несигурен индикатор, 
защото режимът на общинската собственост е 
твърде диференциран и законодателните раз­
решения не са симетрични, например, макар и 
да не допуска отчуждаване на общински имоти 
публична общинска собственост, законодателят 
в същото време не изключва възможността в 
предвидените от закона случаи те да се обреме­
няват с тежести; плодовете от вещи – публична 
общинска собственост, стават частна общинска 
собственост.
2. Не мога да споделя тезата, че макар и 
поначало вписването на общините в обхвата на 
чл. 519 и 520 ГПК да е конституционосъобразно, 
защото те подобно на държавните учреждения 
действат в обществен интерес, то в същото вре­
ме липсата на достатъчно ясна и пълна правна 
уредба сама по себе си е достатъчно основание 
за обявяването на чл. 519 ГПК за частично про­
тивоконституционен. Всъщност има достатъчно 
различия в правното положение на общините 
и на държавата, дори и да приемем тезата, че 
общината упражнява предоставената є от дър­
жавата административна власт. Те изключват 
приравняването на общините и държавните 
учреждения, вкл. в сферата на принудително­
то изпълнение в качеството му на способ на 
защита и санкция, които гражданският процес 
е призван да предостави. Макар и да действа 
в обществен интерес, общината не е носител 
на imperium, чрез който именно следва да се 
оправдае спецификата в правното положение 
на държавата.
Конституционен съдия: Красен Стойчев
563
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 1
ОТ 6 ЯНУАРИ 2011 Г.
за структурни промени в системата на здра­
веопазването
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
Чл. 1. (1) Преобразува съществуващите 
регионални центрове по здравеопазване и 
регионални инспекции за опазване и контрол 
на общественото здраве в регионални здравни 
инспекции съгласно приложението. 
(2) Регионалните здравни инспекции са 
второстепенни разпоредители с бюджетни 
кредити към министъра на здравеопазването 
със седалище населеното място – админи­
стративен център на областта, и с предмет 
на дейност: осъществяване и организиране на 
държавната здравна политика на територията 
на съответната област. 
(3) Дейността, имуществото, архивът, 
правата и задълженията на преобразуваните 
регионални центрове по здравеопазване и ре­
гионални инспекции за опазване и контрол на 
общественото здраве се поемат от съответните 
регионални здравни инспекции.
Чл. 2. (1) Директорите на регионални­
те здравни инспекции, назначени съгласно 
§ 93, ал. 6 от преходните и заключителните 
разпоредби на Закона за изменение и допъл­
нение на Закона за здравето (ДВ, бр. 98 от 
2010 г.), в 7-дневен срок от назначаването им 
утвърждават длъжностните разписания на 
инспекциите в съответствие с определената 
с правилника по чл. 10, ал. 3 от Закона за 
здравето численост на персонала.
(2) В срок до 7 дни от утвърждаването на 
длъжностните разписания на регионалните 
здравни инспекции директорите по ал. 1 
уреждат трудовите и служебните правоот­
ношения на работниците и служителите от 
преобразуваните регионални центрове по 
здравеопазване и регионални инспекции за 
опазване и контрол на общественото здраве 
при условията и по реда на чл. 123 от Кодекса 
на труда и чл. 87а от Закона за държавния 
служител и в съответствие с определените в 
правилника по ал. 1 функции и численост.
(3) Трудовите и служебните правоотно­
шения на работниците и служителите от 
преобразуваните регионални центрове по 
здравеопазване и регионални инспекции за 
опазване и контрол на общественото здра­
ве извън случаите по ал. 2 се уреждат при 
условията и по реда на чл. 328, ал. 1, т. 2 от 
Кодекса на труда и чл. 106, ал. 1, т. 2 от За­
кона за държавния служител.
(4) Общата численост на персонала на ре­
гионалните здравни инспекции е 3459 щатни 
бройки.