Държавен вестник, бр. 85, 2004 г., стр. 33

Б Р О Й  85
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  33
8.2.1.2. при деца—след оценка по Холт, Хочкин-
Скуайерс тесткласификационна система за груби мо-
торни функции, тест за измерването им, скала за спас-
тичност по Ашуърт; включва кинезитерапия по Войта
и Бобат, активни упражнения по аналитичен принцип,
пасивни упражнения, механотерапия, позиционно ле-
чение, вертикализация, упражнения с уреди, обучение в
ходене със и без помощни средства, дейности от ежед-
невието, трениране на равновесие и координация на дви-
жението, стимулиране на фина моторика; синергични
физикални фактори—нискочестотно импулсно магнит-
но поле, електростимулации, нискочестотни токове, ла-
зертерапия, термотерапия, хидротерапия;
8.2.2. при увреда на периферен двигателен неврон—
след мануално мускулно тестуване; включва: общоук-
репваща гимнастика, аналитична гимнастика—пасив-
ни (при плегия) или комбинирани (при пареза); анти-
гравитационни или от отбременена позиция; без или
срещу съпротивление; с уреди и на уреди; синергични
физикални фактори—електрофореза, електростимула-
ции—под степен 3;
8. 3. ортопедични и травматологични заболявания:
8.3.1. при увреди на горен крайник (луксации (вро-
дени и придобити), фрактури, реплантации)—след ки-
незиологичен анализ; включва общоукрепваща гимнас-
тика, аналитична гимнастика, позиционна терапия;
пасивни упражнения за обем движение на засегнатите
стави; активни упражнения без и срещу съпротивление,
със и на уреди за увредения мускул или мускулна група;
обучение в ДЕЖ; синергични физикални фактори—маг-
нитотерапия, УВО, йонофореза, електромагнитно поле,
средночестотен ток, лазертерапия;
8.3.2. при увреди на долен крайник (луксации (вро-
дени и придобити), фрактури, мекотъканни уврежда-
ния (лигаментарни руптури, менисцектомии), ендо-
протезиране, артроскопии)—след кинезиологичен
анализ; включва: общоукрепваща гимнастика; ана-
литична гимнастика, позиционна терапия; пасивни
упражнения; активни упражнения без и срещу съпро-
тивление, със и на уреди; поетапна вертикализация;
обучение в ходене и ползване на помощни средства;
обучение в ДЕЖ; синергични физикални фактори—
електромагнитно поле, средночестотни токове, йо-
нофореза, магнитотерапия, лазертерапия, ултрафоно-
фореза, термотерапия;
8.4. при обездвижени болни (кома, след черепно-
мозъчна травма и др.)—с цел превенция на усложнени-
ята вследствие хипо- и адинамията, хиповентилацията,
променената микроциркулация; включва: позиционно
лечение, белодробен дренаж, пасивни упражнения, ди-
хателна гимнастика, обща и аналитична гимнастика;
вертикализация—след стабилизирани показатели на
хемодинамиката и при съхранена функционална год-
ност на опорно-двигателния апарат; синергични физи-
кални фактори—лазертерапия, магнитотерапия, УВО,
инхалации.
VIII. Критерии за качество
1. Отсъствие на изгаряния—електрични или тер-
мични.
2. Спазване на изискванията по раздел Х за съвмес-
тимост.
3. Правилна последователност в приложението на
отделните фактори—самостоятелно, комбинирано или
съчетано.
5. Стриктно спазване на показанията и противопо-
казанията за приложение на преформираните физикал-
ни фактори, кинезитерапията, балнео-/хидротерапия-
та, климатотерапията, термотерапията, аерозолотера-
пията и всички високоспециализирани дейности.
6. Висока икономическа ефективност при навремен-
но и компетентно лечение със средствата и методите
на физикалната и рехабилитационна медицина:
 6.1. скъсяване продължителността на престоя на
болните в стационар;
6.2. минимизиране на риска от усложнения в ранния
(остър) морбиден период—декубитуси, контрактури,
тромбемболии, хиповентилация, застойни белодробни
и циркулаторни явления и др.;
6.3. неинвазивно въздействие и отсъствие на риск
от трансмисивни инфекции;
6.4. хипоалергенност, по сравнение с фармацевтика;
6.5. липса на токсичност;
6.6. качествена реинтеграция в обществото и се-
мейството, до максимално възможния функционален
капацитет;
6.7. повишаване на адаптивните възможности и
резистентността на организма.
7. Приложение в диагностично-лечебната практи-
ческа дейност на новостите в медицината и специал-
ността (от световно и национално ниво)—концепции,
алгоритми, методики, апарати, медикаменти.
IХ. Изисквания при лечение с физикални фактори
1. Физиотерапевтично лечение се провежда при
всички болни, които:
1.1. са афебрилни;
1.2. имат рехабилитационен потенциал;
1.3. нямат данни за инфекциозно заболяване;
1.4. нямат данни за остър възпалителен процес;
1.5. нямат свръхчувствителност към някои от ле-
карствените разтвори или някой от физикалните фак-
тори (електричество, луга, пелоид и др.);
1.6. имат стабилна хемодинамика (за стационарно
болните).
2. Индицирани за активна кинезитерапия са болни-
те без афазия.
3. Индикация за включване на електростимулация
при увреда на периферния двигателелен неврон са
електродиагностични показатели за нервно-мускулна
увреда или оценка след мануално-мускулно тестуване
под степен 3.
4. При постоперативна пареза на перисталтиката се
включва електростимулация с импулсни токове.
5. Не се прилагат топлинни фактори с ендогенен
или екзогенен произход при остеопении и следфактур-
ни състояния.
6. В ранния следоперативен период се избягва нато-
варване на мускулатурата в областта на оперативния
разрез.
7. При некоригирана хипертония се дозира активна-
та кинезитерапия и не се назначава хидротерапия с
обременяване на тялото над диафрагмата.
8. При епилепсия не се назначава хидротерапия,
екстензионна терапия с обратен наклон, електро- и
топлинни процедури в областта на главата и големи
участъци от горните крайници.
Х. Съвместимост на лечебните фактори при ком-
плексно лечение
1. Комплексното лечение се провежда в две основ-
ни насоки: комбинирано и съчетано:
1.1. комбинирано физиотерапевтично лечение е
последователното (неедновременно) използване на
лечебните физикални фактори в рамките на един ден,
редуване в различни дни, смяна на един фактор с друг
след пределен лечебен курс;
1.2. съчетано физиотерапевтично лечение е прила-
гането на два или три физикални фактора едновремен-
но върху един и същ участък на тялото в рамките на
една процедура—напр. магнитно поле и лазер или диа-
динамични токове.
2. Принципи при комплексното използване на физи-
калните фактори за лечение и рехабилитация: синерги-
зъм, антагонизъм, сенсибилизация, усилване или потис-
кане на местната или обща реакция на организма.
3. При избора на комплекс се вземат под внимание
възрастта, фазата на болестния процес, миналите и
съпътстващи заболявания, условията, при които се
провежда лечението, характерът и видът на предхож-
дащото лечение.