Държавен вестник, бр. 11, 2005 г., стр. 15

Б Р О Й  11
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
С нея се детайлизира нормативната уредба на
съответните обществени отношения съгласно
чл. 7, ал. 2 от Закона за нормативните актове,
а ЗУТ урежда основни обществени отношения
с траен характер. По отношение на разпоред-
бата на чл. 82, ал. 5 от наредбата счита, че тя
не въвежда разграничение на основно и допъл-
ващо застрояване, каквото се съдържа в нор-
мата на чл. 21, ал. 2 ЗУТ. Излага доводи, че
целта на тази разпоредба е да детайлизира
уредбата на обществените отношения, отнася-
щи се до свързаното застрояване, доколкото
законът урежда основни обществени отноше-
ния, а правилата и нормативите за отделните
видове територии и устройствени зони, т.е.
детайлната регламентация, съгласно чл. 13,
ал. 1 ЗУТ се определя от министъра на регио-
налното развитие и благоустройството с под-
законов нормативен акт—наредба. Освен това
счита, че съгласно чл. 15, ал. 2 от Закона за
нормативните актове ако подзаконов норма-
тивен акт противоречи на нормативен акт от
по-висша степен, правораздавателните орга-
ни прилагат по-високия по степен акт, като по
отношение на този довод се позовава на реше-
ние на тричленния състав на ВАС, в което съдът
не е отчел наличие на противоречие между
чл. 21, ал. 2 ЗУТ и чл. 93, ал. 4 от Наредба № 5
от 2001 г. за правила и нормативи за устройс-
тво на територията (отм.), като подзаконова
разпоредба, аналогична на чл. 84, ал. 4 от На-
редба № 7 от 22.XII.2003 г. С тези съображе-
ния моли петчленния състав на ВАС да от-
хвърли като неоснователна жалбата на Юли-
ян Македонски.
Върховният административен съд—5-членен
състав, като обсъди събраните по делото пис-
мени доказателства и извърши правен анализ
на цитираните в жалбата норми, приема, че
жалбата е допустима, а разгледана по същество
е основателна.
Разпоредбата на чл. 21 ЗУТ систематично
намира място в раздел III на ЗУТ “Видове зас-
трояване и параметри на застрояване”, поради
което в ал.1 е определен начинът на застроява-
не в съседни урегулирани поземлени имоти
като свободно или свързано застрояване. Али-
нея 2 от същата разпоредба предвижда възмож-
ността сградите на основното застрояване да
се застрояват свързано само на страничните
имотни граници, като калканните стени се
покриват напълно. С тази разпоредба се въ-
вежда безусловно правилото за напълно пок-
риване на калканните стени, като изключения
не са предвидени.
 Член 82 от Наредба № 7 за ПНУОВТУЗ на
министъра на регионалното развитие и бла-
гоустройството урежда техническите прави-
ла при свързано застрояване в съседни урегу-
лирани жилищни имоти, като ал. 4 предвиж-
да следното: “ Когато покриването на заваре-
ната калканна стена води до нарушаване на
други нормативи за височина и отстояния, с
работен устройствен план, когато не се изис-
ква такъв, или с инвестиционен проект може
да се предвиди непокриване на част от кал-
канната стена.”
Тази разпоредба от наредбата въвежда из-
ключение от правилото за напълно покриване
на калканните стени, регламентирано в чл. 21,
ал. 2 ЗУТ. Аналогично е и предвиденото в ал. 5
от чл. 82 на наредбата, според която “При стръм-
ни улици с наклон над 10 на сто се допуска не-
покриване на част от калканната стена на по-
високо разположената сграда, но не повече от
1,0 м.” С тази разпоредба също е допуснато
изключение, при което калканната стена не се
покрива напълно, при наклонен терен над 10 на
сто на по-високо разположената сграда.
 Законът за устройство на територията не
съдържа изрична нормировка, визираща из-
ключения от принципа за напълно покриване
на калканни стени, и не предвижда частично
непокриване на заварена калканна стена, от
което следва изводът, че както за новостроя-
щите се сгради, така и за заварена калканна
стена също е приложима разпоредбата на
чл. 21, ал. 2 ЗУТ, а тази по чл. 82, ал. 4 от На-
редба № 7, въвеждаща изключение от визира-
ната в закона норма, му противоречи. Анало-
гично е и регламентираното в ал. 5 от чл. 82 на
Наредба № 7.
Съгласно § 3 от преходните и заключител-
ните разпоредби на Наредба № 7 от 22.ХII.2003 г.
за ПНУОВТУЗ на министъра на регионалното
развитие и благоустройството (обн., ДВ, бр. 3
от 13.I.2004 г., в сила от 13.I.2004 г.) същата е
издадена на основание чл. 13, ал. 1 от Закона
за устройство на територията и съгласно чл. 7,
ал. 2 от Закона за нормативните актове е изда-
дена за прилагането на Закона за устройство
на територията, който е нормативен акт от по-
висок ранг.
В конкретния случай с нормативен акт от
по-нисък ранг—наредба, са предвидени прави-
ла, които въвеждат изключения от императив-
но визираните с нормативен акт от по-висок
ранг правоотношения, какъвто е ЗУТ, и тези
правила в цитираната норма на наредбата са в
противоречие със съответните регламентира-
ни технически правила в ЗУТ.
Неоснователен е доводът на ответника, по-
зоваващ се на чл. 15, ал. 2 от Закона за норма-
тивните актове, съгласно който, когато подза-
конов нормативен акт противоречи на норма-
тивен акт от по-висша степен, правораздава-
телните органи прилагат по-високия по степен
акт. За илюстрация се позовава на решение на
тричленния състав на ВАС, като сочи, че съдът
не е отчел наличие на противоречие между