Държавен вестник, бр. 36, 2004 г., стр. 40

С Т Р .  40
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  36
8.1.4. вътрешните обозначения и вътрешните меха-
низми за управление на всички изходи;
8.1.5. всички места, на които има препятствия.
8.2. Да има най-малко две вериги за вътрешно ос-
ветление, при което евентуална повреда на едната да не
засяга действието на другата; верига, обслужваща само
постоянното осветление на входа и изхода, може да бъде
приета за една от тези вериги.
8.3. Да се осигури защитата на водача от различните
заслепяващи или светлинноотразяващи ефекти, причи-
нявани от изкуственото вътрешно осветление.
9. Съчленен участък на съчленени ПС
9.1. Съчлененият участък, който осигурява връзка-
та между отделните секции на ПС, да е проектиран и
конструиран така, че да дава възможност извършване-
то на поне едно въртеливо движение около поне една
хоризонтална и една вертикална ос.
9.2. Когато съчленено ПС с маса, каквато е при
движение, стои неподвижно върху хоризонтална равна
повърхност, не трябва да има непокрита пролука меж-
ду пода на която и да е от отделните му секции и пода
на въртящата се основа или елемента, който замества
тази основа, широчината на която да е по-голяма от:
9.2.1. когато всички колела на ПС са разположени
в една и съща равнина—10 mm;
9.2.2. когато колелата на оста в близост до участъка
на съчленяване лежат върху повърхност, която е на
разстояние 150 mm над повърхността, върху която се
намират колелата на останалите оси—20 mm.
9.3. Разликата в нивата между пода на отделните
секции и пода на въртящата се основа, измерена в мяс-
тото на съединяването, да не е по-голяма от:
9.3.1. при условията по т. 9.2.1—20 mm;
9.3.2. при условията по т. 9.2.2—30 mm.
9.4. В съчленените ПС да са осигурени средства за
физическо предотвратяване на достъпа на пътниците до
която и да е част на участъка на съчленяване, където:
9.4.1. има непокрита пролука в пода, която не отго-
варя на изискванията по т. 9.2;
9.4.2. подът не може да издържи масата на пътниците;
9.4.3. движението на стените представлява опасност
за пътниците.
10. Поддържане на посоката при съчленени ПС
Когато съчленено ПС се движи по права линия,
надлъжните разполовяващи равнини на отделните му
секции трябва да съвпадат и да образуват непрекъсната
равнина без каквито и да е отклонения.
11. Перила и дръжки
11.1. Общи изисквания
11.1.1. Перилата и дръжките да са достатъчно здрави.
11.1.2. Перилата и дръжките се проектират и мон-
тират така, че да не представляват опасност за причи-
няване на телесни повреди на пътниците.
11.1.3. Перилата и дръжките да имат сечение, което
гарантира лесното им и здраво хващане от пътниците.
Всяко перило да осигурява участък за разполагане на
ръка с дължина не по-малка от 100 mm. Никой от раз-
мерите на сечението да не е по-малък от 20 mm или по-
голям от 45 mm, с изключение на перилата за врати и
седалки и в случай на ПС от класове II, III и B—пери-
лата на входните пътеки. В тези случаи се допуска раз-
полагане на перила с минимален размер 15 mm, при
условие че има друг размер не по-малък от 25 mm. Върху
перилата не трябва да има остри извивки.
11.1.4. Свободното пространство между перило или
дръжка и съседно разположената част от каросерията
или стените на ПС да е най-малко 40 mm. В случай на
перила на вратите и седалките или перила на входните
пътеки на ПС от класове II, III и B се допуска минимал-
но свободно пространство 35 mm.
11.1.5. Повърхността на всяко перило, дръжка или
подпора да е оцветена контрастно и да не е хлъзгава.
11.2. Перила и дръжки за правостоящи пътници
11.2.1. За всяка точка от площта на пода, предназ-
начена за правостоящи пътници в съответствие с т. 2.2,
се осигуряват достатъчен брой перила и/или дръжки.
За тази цел висящите дръжки, ако има такива, могат
да се възприемат като нормални дръжки, при условие
че са закрепени по подходящ начин. Счита се, че изиск-
ването от тази точка е удовлетворено, ако при всички
възможни местоположения на изпитвателното устрой-
ство, показано на фиг. 20 от приложение № 8, поне две
перила или дръжки могат да бъдат достигнати с под-
вижната ръка на устройството. Изпитвателното уст-
ройство да може да се върти свободно около своята
вертикална ос.
11.2.2. При прилагане на т. 11.2.1 се вземат под вни-
мание само онези перила и дръжки, които са на разстоя-
ние не по-малко от 800 mm и не повече от 1900 mm от
нивото на пода.
11.2.3. За всяко положение, което може да бъде за-
емано от правостоящ пътник, най-малко едното от две-
те необходими—перила или дръжки, да е на не повече
от 1500 mm над нивото на пода в съответното място.
Това условие не се прилага за участъци, разположени в
близост до врати, в които при отворено положение вра-
тите или техните механизми биха направили невъзможно
използването на съответната дръжка.
11.2.4. В участъците за правостоящи пътници, кои-
то не са отделени чрез седалки от страничните или зад-
ната стена на ПС, се предвиждат хоризонтални перила,
успоредни на стените и разположени на височина меж-
ду 800 и 1500 mm над нивото на пода.
11.3. Перила и дръжки за обслужващите врати
11.3.1. Отворите на вратите да са снабдени с перила
и/или дръжки от двете страни. По отношение на двой-
ните врати това изискване може да се изпълни чрез
монтиране на една (-о) подпора или перило с централно
разположение.
11.3.2. Предвидените за обслужващите врати пери-
ла и/или дръжки да са такива, че да включват точка за
хващане, достъпна за лице, стоящо върху земята в бли-
зост до обслужващата врата или на което и да е от
последващите стъпала. Тези точки се разполагат вер-
тикално на височина между 800 и 1100 mm над земята
или над повърхността на което и да е от стъпалата и
хоризонтално:
11.3.2.1. на не повече от 400 mm навътре от външния
ръб на първото стъпало за обичайното положение на
стоящо върху земята лице, и
11.3.2.2. на не повече от 600 mm навътре от същия
ръб, без да излизат отвъд външния ръб на съответното
стъпало, за обичайното положение на стоящо върху
някое от стъпалата лице.
11.4. Перила за местата за сядане с предимство
Да се осигурява перило на височина между 800 и
900 mm над нивото на пода между местата за сядане с
предимство, описани в т. 7.8.5.2, и обслужващата врата,
подходяща за качване и слизане. Допуска се локално
нарушаване на непрекъснатостта на перилата в случаи-
те, когато се налага осигуряване на достъп до простран-
ството за инвалидни колички, до места за сядане, разпо-
ложени над свода на калника, до стълбище, до входна
пътека или пътека. Всеки участък на прекъсване на
перилото да е с дължина не по-голяма от 1050 mm, като
поне от едната страна на участъка на прекъсването е
предвидено наличие на вертикално перило.
12. Защитно ограждане на стълбищното прост-
ранство
Когато има вероятност от залитане на който и да е
от седящите пътници към стълбищното пространство в
резултат на внезапно спиране на ПС, да се предвиди
защитно ограждане на това пространство. Защитното
ограждане да има минимална височина 800 mm над пода,
върху който са разположени краката на пътниците, и се
простира навътре от стената на ПС на не по-малко от
100 mm зад надлъжната централна линия на всяко мяс-
то за сядане, в което пътникът е изложен на риск, или
до подпората на най-вътрешното стъпало в зависимост
от това кое от двете разстояния е по-малко.