Държавен вестник, бр. 26, 2018 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
67. Съществува риск от по-нататъшно огра-
ничаване на водните ресурси, от все повече 
горски пожари, свлачища и наводнения, както 
и вероятно увеличение на инфекциозните 
болести, вкл. и на нехарактерни за нашите 
географски ширини. 
68. Необходими са последователни усилия 
за изграждане на съзнание за сигурност в ли-
цата, чиито служебни задължения са свързани 
с достъп до класифицирана информация.
ІІІ.3. Общи изводи за средата на сигурност
69. Предизвикателствата пред сигурността 
в глобален и в регионален план продължа-
ват да имат разнороден характер и са трудно 
предсказуеми. Генераторите на заплахи за 
националната ни сигурност са породени от 
регионални кризи и конфликти, терористична 
активност, провокирани от тях мигрантски и 
бежански потоци, провокативни военни дей-
ности и неконвенционални методи за натиск 
върху отделни държави. Рисков потенциал 
съдържат вероятността от възникване на во-
енни конфликти, както и широкият спектър 
на асиметричните и хибридните заплахи, 
включително от недържавни субекти.
70. Тенденциите в средата на сигурност 
показват, че в бъдеще може да възникнат нови 
конфликтни и кризисни ситуации в различни 
части на света, което ще налага рисковете 
и заплахите за националната сигурност и 
интересите на Република България да бъдат 
посрещани извън територията на страната 
като част от съюзните усилия в рамките на 
НАТО и ЕС.
71. Нито една държава няма да може да се 
справи самостоятелно с рисковете и заплахи-
те. Това налага търсенето на многостранни 
подходи при уреждане на важни проблеми на 
развитието и сигурността и засилва взаимоза-
висимостта между политиките, предприемани 
на национално и международно равнище.
72. ООН, НАТО, ЕС, ОССЕ имат важна 
роля в областта на превантивната дипломация, 
управлението при кризи, следконфликтното 
стабилизиране, укрепването на демокрацията, 
спазването на правата на човека и върховен-
ството на закона. Международните финансови, 
икономически и търговски организации раз-
ширяват своето влияние, което се отразява 
и върху средата на сигурност.
73. В условията на нарастващо влияние на 
външните фактори вътрешните фактори ще 
продължават да запазват своето решаващо 
значение за състоянието на националната 
сигурност.
IV. ПОЛИТИКА ЗА СИГУРНОСТ
IV.1. Общи положения
74. Политиката за сигурност е насочена 
към създаване на необходимите условия и 
предпоставки за гарантиране на правата на 
човека, националните интереси, ограничаване 
на въздействието от рисковете и заплахите, 
оптималното разпределяне на ресурсите и 
повишаване сигурността на гражданите. Не-
обходимо е развитие на култура за сигурност 
и обединяване на усилията на всички власти, 
бизнес, медии и гражданско общество в единна 
система за национална сигурност. Сигурността 
не е само право, но и отговорност на всеки 
член на обществото.
75. Политиката за национална сигурност е 
комплекс от взаимносвързани приоритети и 
секторни политики, интегрирани с политиките 
за сигурност на ЕС и НАТО.
76. Политиката за национална сигурност 
се основава на изведените в тази стратегия 
приоритети и се конкретизира в секторните 
стратегии и политики. Реализацията на отдел-
ните компоненти на политиката за сигурност 
зависи от динамиката на средата на сигурност 
и разполагаемите ресурси.
IV.2. Приоритети
77. Утвърждаването на върховенството на 
закона, принципите на доброто управление и 
противодействието на корупцията имат реша-
ващо значение за политиката за национална 
сигурност като цяло и по отделните сектори. 
То ще се реализира чрез:
• постоянно усъвършенстване на норма-
тивната уредба, ограничаваща възможностите 
за прилагане на корупционни практики и на 
проявите на лошо управление и намаляваща 
административната тежест чрез премахването 
на излишните процедури по разрешителни и 
контролни механизми;
• повишаване на ефективността, прозрач-
ността и отчетността при функциониране на 
институциите;
• ясно разпределяне на задълженията и 
правомощията на политическите и админи-
стративните равнища в органите на изпъл-
нителната власт;
• повишаване компетентността на държав-
ната администрация и на нейната ефективност;
 • развиване способностите на служители-
те да установяват и противодействат срещу 
опитите за корумпиране;
 • прилагане на съществуващи и разра-
ботване на нови форми на контрол спрямо 
политическите и административните равнища 
както от страна на обществени организации, 
така и от отделни граждани;
 • развитие на взаимодействието, партньор-
ството и участието на гражданите и техните 
организации при провеждането на антико-
рупционни политики и мерки от страна на 
изпълнителната власт.
78. Адекватни на съвременните рискове и 
заплахи способности за защита на национална 
сигурност се постигат чрез:
• преодоляване на системните проблеми 
с ресурсното осигуряване чрез въвеждането