Държавен вестник, бр. 10, 2000 г., стр. 32

С Т Р .  3 2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 10
Чл. 16. (1) Политическият кабинет има ин-
формационни и аналитични функции, в изпъл-
нение на които:
1. периодично събира, обобщава и анализи-
ра информация, необходима за разработването
на решения;
2. разработва прогнози и предлага програми
за постигане целите на политиката в транспор-
та и съобщенията;
3. обменя информация с политическите ка-
бинети на другите министри;
4. осъществява връзките на министъра с
обществеността.
(2) Политическият кабинет осъществява
съвещателните си функции чрез провеждане на
заседания под ръководството на министъра.
(3) На заседанията на политическия каби-
нет могат да присъстват и експерти, включени
в състава му, както и специално поканени за
становище държавни служители.
Чл. 17. Политическият кабинет включва
заместник-министрите, началника на кабине-
та, парламентарния секретар и ръководителя
на звеното за връзки с обществеността.
Чл. 18. Заместник-министрите подпомагат
министъра при осъществяването на политичес-
ката програма на правителството и при изпъл-
нението на правомощията му в рамките на сво-
ята компетентност по чл. 4, ал. 2.
Чл. 19. Началникът на кабинета, парламен-
тарният секретар и ръководителят на звеното
за връзки с обществеността се назначават от
министъра и са на негово пряко подчинение.
Чл. 20. (1) Началникът на кабинета органи-
зира работата на политическия кабинет на
министъра.
(2) Началникът на кабинета може да участ-
ва в съвещанията, ръководени от началника на
кабинета на министър-председателя.
(3) Началникът на кабинета координира под-
готовката на работната програма на министъра.
(4) Началникът на кабинета организира връз-
ките на министъра с другите членове на Минис-
терския съвет, с другите държавни органи и с
органите на местното самоуправление, с полити-
чески и обществени организации и с граждани.
(5) Началникът на кабинета организира и
контролира работата на експертите и техничес-
ките сътрудници към политическия кабинет.
Чл. 21. (1) Парламентарният секретар орга-
низира връзката на министъра с Народното
събрание, с парламентарните групи, с постоян-
ните и временните комисии на Народното съб-
рание и с политическите партии.
(2) Парламентарният секретар изпълнява
основните си функции, като:
1. осигурява материалите от дейността на
Народното събрание и на неговите комисии;
2. дава информация относно дебатите, пов-
дигнатите въпроси и решенията на комисиите
на Народното събрание;
3. предоставя необходимата информация на
народните представители и на парламентар-
ните групи;
4. информира лично министъра за всички пред-
ложения за промени в текстове на законопроек-
ти, отнасящи се до транспорта и съобщенията.
(3) Парламентарният секретар координира
своята работа с парламентарния секретар на
Министерския съвет.
Чл. 22. Ръководителят на звеното за връзки
с обществеността:
1. планира и осъществява връзките на ми-
нистъра с медиите;
2. представя политиката на министъра пред
други заинтересувани институции и обществе-
ни организации;
3. осигурява отразяване на международните
срещи и прояви на министъра и организира
пресконференции;
4. подготвя статии и интервюта, свързани с
обществените ангажименти на министъра;
5. възлага социологически проучвания и
анализи.
Чл. 23. (1) Към политическия си кабинет
министърът може да назначава по трудово пра-
воотношение експерти и технически сътрудни-
ци за подпомагане на политическия кабинет при
анализирането на информация и при подготов-
ката на материали за осъществяване на техни-
те функции и техническото им осигуряване.
(2) Трудовите правоотношения на експертите
и техническите сътрудници се прекратяват с прек-
ратяването на правомощията на министъра.
Раздел IV
Отношения на министъра с други държавни
органи
Чл. 24. Министърът осъществява своите
правомощия във взаимодействие с Министерс-
кия съвет, с другите министри и с другите орга-
ни на изпълнителната власт за провеждане на
единна държавна политика.
Чл. 25. (1) Министърът сам или съвместно с
други министри разработва и внася за приема-
не от Министерския съвет:
1. концепции и стратегии за развитието на
транспорта и съобщенията;
2. проекти на нормативни актове, решения и
разпореждания;
3. международни договори, конвенции и
спогодби;
4. инвестиционни програми;
5. предложения относно социалната поли-
тика в транспортния и съобщителния отрасъл.
(2) Министърът изразява становища по пред-
ставените за разглеждане в Министерския съ-
вет проекти на актове.
(3) Министърът координира своята дейност
с министър-председателя, а в определени от него
случаи—със заместник министър-председатели-
те, а по отношение на методическото ръковод-
ство и развитието на неговата администрация—
с министъра на държавната администрация.
Чл. 26. (1) Министърът присъства и се из-
казва на заседанията на Народното събрание и
на парламентарните комисии или отговаря на