Държавен вестник, бр. 37, 2011 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  37
са били възложени с чл. 14, ал. 1 и 2 ЗСмП 
на Сметната палата като колективен орган. В 
тази връзка трябва да се отбележи, че и по 
новата уредба на Сметната палата е предоста­
вено основното правомощие като колективен 
орган по общо съгласие да приема вътрешни 
актове, чрез които да определя процедурата 
и методологията, по която се осъществява 
одитната дейност – чл. 19, т. 2 ЗСмП.
Г. Член 46, 47 и 60 ЗСмП, които се отнасят 
до правомощията на председателя да изда­
ва окончателния одитен доклад въз основа 
на цялостна преценка на доказателствата и 
обясненията на ръководителите на одитира­
ната организация, както и на допълнително 
представените възражения от последните, да 
изпраща на ръководителя на одитираната ор­
ганизация окончателния одитен доклад, а така 
също да внася доклади в Народното събрание 
със становища за отчетите за изпълнението на 
държавния бюджет, бюджета на държавното 
обществено осигуряване, бюджета на Национал­
ната здравноосигурителна каса и по бюджетните 
разходи за предходната година, доклади със 
становища за извършени одити на бюджетни 
системи или със значими резултати за съот­
ветните бюджети и другите публични средства 
и дейности, одитните доклади за извършените 
одити по решение на Народното събрание. Тези 
правомощия от оперативен характер на пред­
седателя по действащия закон според чл. 40, 
41 и 46 ЗСмП (отм.) са били предоставени на 
Сметната палата като колективен орган.
При сравнение на оспорените текстове от 
действащия ЗСмП с аналогичните на отменения 
може да се констатира, че е извършена про­
мяна в институционалния модел на одитиране 
на публичните финанси. Според този модел се 
засилва централизацията в ръководството на 
одитния орган, като председателят, който се 
подпомага от двама заместници, притежава 
разширени правомощия в сравнение със старата 
уредба, като взема окончателните решения в 
одитния процес. В тази насока според моти­
вите към законопроекта се акцентира върху 
професионализма в областта на одита, което 
се отнася и до ръководителите на централните 
дирекции с въведените изисквания за квали­
фикация и професионален стаж по специал­
ността, относими към дейността на одитната 
институция, а не върху партийно-политическото 
представителство в нея.
Посочената промяна, която се атакува като 
противоконституционна с искането на народни­
те представители, поставя въпроса дали новият 
модел на ръководство на одитната институция 
противоречи на чл. 91, ал. 1 от Конституци­
ята, или представлява израз на определена 
управленска концепция, която като проява 
на политическа целесъобразност стои извън 
пределите на контрола за конституционност.
Сметната палата е конституционно устано­
вен държавен орган, тъй като съществуването 
є и начинът на нейното конституиране са 
уредени с посочената конституционна разпо­
редба, според която тя се избира от Народ­
ното събрание. Със същия текст по най-общ 
начин е определена функцията є, която се 
изразява в контрол върху изпълнението на 
бюджета. Тази нейна функция да бъде одитор 
на публичните финанси предопределя нейната 
институционална значимост и необходимостта 
съществуването є като държавен орган да бъде 
предвидено на конституционно равнище. От 
друга страна, значимостта є не е от порядъка 
на тази на други конституционно установени 
държавни органи, които имат базисно значе­
ние за организацията на публичната власт, 
като Народно събрание, Министерски съвет, 
Президент на републиката, Конституционен 
съд, Висш съдебен съвет. Това намира израз 
в пестеливото дефиниране на този орган в 
чл. 91, ал. 1 от Конституцията и препраща­
нето с ал. 2 на същия текст към уреждане на 
нейната организация, правомощия и ред за 
дейност със закон.
Поради изтъкнатото по-горе обстоятелство, 
че в Конституцията е дадена само най-обща 
формулировка на съществуването на Сметна 
палата като контролиращ изпълнението на 
държавния бюджет орган, избиран от Народ­
ното събрание, препращането на чл. 91, ал. 2 
от Конституцията предоставя голямо прос­
транство за законодателна целесъобразност 
и възприемане на алтернативни разрешения 
при уредбата на институцията. На последното 
сочи и фактът, че от създаването на Сметната 
палата през 1995 г. действащият закон е трети 
по ред, който урежда свързаната с нея материя. 
Параметрите на тази законодателна дейност са 
лимитирани от чл. 91, ал. 1 от Конституцията 
само относно необходимостта Сметната палата 
като колективно тяло да включва повече от 
едно лице, избрано от Народното събрание, 
както и възлагането на правомощия със закона 
да бъде свързано с одитирането на публичните 
финанси. Посочените рамки на законодателна 
целесъобразност обаче не изключват да се 
предвиди с уредбата йерархизация вътре в 
този орган и не означава, че е недопустимо 
разпределение на правомощията между Смет­
ната палата и нейния председател.
Това е така, защото за разлика от други 
конституционно установени държавни органи 
на конституционно равнище в чл. 91, ал. 1 от 
Конституцията относно Сметната палата не е 
предвиден брой на членовете на нейния със­
тав, мандатност на председателя и останалите 
членове, а само избирането им от Народното 
събрание, като не само за организацията и 
реда за дейност, но и относно правомощията 
на органа се препраща с ал. 2 на посочения