Държавен вестник, бр. 91, 2010 г., стр. 19

БРОЙ  91	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
2.1.3. Определяне необходимостта от използ­
ване на допълнителни диагностични неинва­
зивни и/или инвазивни методи, респективно 
интерпретация на получените резултати.
2.1.4. Определяне на индивидуално меди­
каментозно и/или необходимост от инвазивно 
лечение. При необходимост от високоспециали­
зирано инвазивно лечение и липса на такава 
специализирана дейност във вътрешното отделе­
ние пациентът се насочва към специализирана 
клиника, която извършва тези дейности.
2.2. Ключовите елементи за осъществяване на 
рехабилитационна и профилактична дейност са:
2.2.1. Рехабилитация, осъществявана в струк­
тури за физикална и рехабилитационна ме­
дицина, които са във функционална връзка с 
вътрешните отделения.
2.2.2. Първична профилактика се извършва 
предимно в извънболнични лечебни заведения 
от общопрактикуващи лекари. 
2.2.3. Вторична профилактика за пациенти 
с придружаващи вътрешни заболявания се оп­
ределя и извършва както в лечебни заведения 
за извънболнична помощ, така и в лечебни 
заведения за болнична медицинска помощ по 
вътрешни болести. 
2.3. Лечебно-диагностичните и профилак­
тичните дейности в специалността вътрешни 
болести се осъществяват при спазване на въ­
ведените с настоящия стандарт задължителни 
изисквания за лечебните заведения за извън­
болнична медицинска помощ и за структурите 
по вътрешни болести на лечебните заведения 
за болнична помощ. 
2.4. Всички лечебно-диагностични и профи­
лактични дейности се подчиняват на принципите 
за добра медицинска практика. 
2.5. Периодична профилактика и проверка 
на апаратурата, с която разполага отделението 
по вътрешни болести, както и на апаратурата 
в лечебни заведения за извънболнична помощ.
3. Професионална компетентност за прак­
тикуване на дейностите по вътрешни болести. 
Извънболнична медицинска помощ 
3.1. Дейност по вътрешни болести могат да 
извършват общопрактикуващи лекари, лекари 
с призната специалност по вътрешни болести 
и специалисти с преобладаваща терапевтична 
насоченост – кардиология, пневмология и фти­
зиатрия, гастроентерология, ендокринология и 
болести на обмяната, клинична хематология, 
нефрология, ревматология, съобразно изисква­
нията на този стандарт.
3.2. Квалификацията на специалистите по 
вътрешни болести се поддържа с участие в 
системата за продължително обучение и про­
дължаващо професионално развитие.
4. Гранични области на специалността въ­
трешни болести – интердисциплинарни аспекти.
4.1. Други специалности с преобладаваща 
терапевтична насоченост – кардиология, пнев­
мология и фтизиатрия, гастроентерология, 
ендокринология и болести на обмяната, кли­
нична хематология, нефрология, ревматология, 
клинична алергология.
4.2. Образна диагностика.
4.3. Анестезиология и интензивно лечение.
4.4. Физикална и рехабилитационна меди­
цина.
4.5. Хирургия.
4.6. Клинична лаборатория.
4.7. Клинична имунология.
4.8. Микробиология.
4.9. Обща и клинична патология. 
4.10. Настоящият стандарт по вътрешни 
болести не изменя и не допълва медицинските 
стандарти по специалностите, посочени в т. 4.1.
Г л а в а  І І
ОБЕМ НА ДЕЙНОСТТА ПО ВЪТРЕШНИ 
БОЛЕСТИ В ЛЕЧЕБНИ ЗАВЕДЕНИЯ. НИВА 
НА КОМПЕТЕНТНОСТ НА СТРУКТУРИ ПО 
ВЪТРЕШНИ БОЛЕСТИ В БОЛНИЦИ ЗА 
АКТИВНО ЛЕЧЕНИЕ
1. Изисквания за осъществяване на дейността 
по вътрешни болести в лечебни заведения за 
извънболнична помощ.
1.1. Осъществява се от лекари с призната 
специалност по вътрешни болести и други 
специалности с преобладаваща терапевтична 
насоченост (кардиология, пневмология и фти­
зиатрия, гастроентерология, ендокринология и 
болести на обмяната, клинична хематология, 
нефрология, ревматология) съгласно изисква­
нията на Закона за лечебните заведения.
1.2. В лечебни заведения за извънболнична 
медицинска помощ се извършват следните 
дейности:
1.2.1. Профилактични дейности, включително 
по утвърдени национални програми.
1.2.2. Първични и вторични прегледи и 
консултации за диагностика и лечение на въ­
трешните болести.
1.3. Устройство и оборудване на кабинет 
по вътрешни болести в лечебни заведения за 
извънболнична помощ. 
1.3.1. Амбулаторният кабинет по вътрешни 
болести е най-малката структура – самостоя­
телно звено или част от структурата на лечебно 
заведение за извънболнична помощ (индивиду­
ална или групова практика, медицински цен­
трове, диагностично-консултативни центрове).
1.3.2. Устройство на кабинет по вътрешни 
болести. Състои се от помещение за прегледи 
и манипулационна:
1.3.2.1. В кабинета се извършва преглед на 
пациента, включващ: снемане на анамнеза, 
физикален статус, попълване на медицинските 
документи, назначаване на лечение и провеж­
дане на обучение на болния.
1.3.2.2. Манипулационната служи за извърш­
ване на някои диагностични дейности – из­
мерване на ръст, тегло, обиколка на талия и 
ханш на пациента; кожноалергични проби;