Държавен вестник, бр. 81, 2010 г., стр. 3

БРОЙ  81	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
искането, и чл. 12 и чл. 2, ал. 2, т. 3 ЗРАСРБ, 
които само формално уреждат научната степен 
„доктор на науките“ и я оставят без никакво 
съдържание. Тези текстове влизат в противо­
речие с принципа на правовата държава (чл. 4 
от Конституцията) и с изискването за еднакъв 
подход на закона към правата на гражданите 
(чл. 6 от Конституцията). Според народните 
представители § 3 ЗРАСРБ превръща само­
стоятелните колежи в подчинени филиали 
на висшите училища и води до конфликт на 
интереси, което не е в синхрон с чл. 53 от 
Конституцията. В искането се твърди, че и § 7 
ЗРАСРБ, който се занимава със заварените 
случаи и заменя придобитите по отменения 
Закон за научните степени и научните звания 
научни звания с академични длъжности, че 
е противоконституционен, защото извършва 
промяната, без да държи сметка за правната 
сигурност и така влиза в противоречие с чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията. 
С определение от 15 юни 2010 г. Кон­
ституционният съд е допуснал искането на 
народните представители от 41-ото Народно 
събрание за разглеждане по същество и е 
конституирал като заинтересовани страни 
по делото Народното събрание, президента 
на Република България, Министерския съвет, 
министъра на образованието, младежта и 
науката, Българската академия на науките, 
СУ „Св. Климент Охридски“, Университета 
за национално и световно стопанство, Техни­
ческия университет – София, Медицинския 
университет – София, ВТУ „Св. св. Кирил и 
Методий“, ПУ „Паисий Хилендарски“, Съвета 
на ректорите на висшите училища, Съюза на 
учените в България, Движение „За европей­
ско развитие на Р. България“. Впоследствие с 
определение от 2 юли 2010 г. като заинтересо­
вани страни са конституирани и Комисията 
за защита от дискриминация и омбудсманът 
на Република България.
В изпълнение на предоставената им въз­
можност становища по делото са предста­
вили Министерският съвет, министърът на 
образованието, младежта и науката, Меди­
цинският университет – София, Варненският 
свободен университет „Черноризец Храбър“, 
Техническият университет – София, Съюзът 
на учените в България, Българската акаде­
мия на науките, Юридическият факултет 
на УНСС, СУ „Св. Климент Охридски“, ПУ 
„Паисий Хилендарски“, Движение „За евро­
пейско развитие на Р. България“, Комисията 
за защита от дискриминация и омбудсманът 
на Република България. 
Министерският съвет и министърът на 
образованието, младежта и науката считат, 
че искането на народните представители от 
41-ото Народно събрание е изцяло неоснова­
телно. Според тях Законът за развитието на 
академичния състав в Република България 
изцяло следва разпоредбите на Конституцията 
и представят подробни доводи в становищата 
си в полза на своята теза. Техническият уни­
верситет – София, също счита, че искането 
е неоснователно и представя аргументи за 
това. Становищата, които са представили 
останалите заинтересовани страни, подкрепят 
изцяло или частично искането на народните 
представители от 41-ото Народно събрание и 
представят своите аргументи. 
Конституционният съд, след като обсъди 
доводите, изложени в искането и в постъпи­
лите по делото писмени становища, за да се 
произнесе, взе предвид следното:
1. Народните представители подчертават 
в искането си до Конституционния съд, че е 
недопустимо Народното събрание да делегира 
на други държавни органи свои правомощия. 
Атакуват се по-специално чл. 1, ал. 3; чл. 4, 
ал. 3; § 2; § 9, ал. 2 и § 10 ЗРАСРБ. Според § 9, 
ал. 2 ЗРАСРБ Министерският съвет трябва да 
приеме правилник за прилагане на закона, в 
който да се уредят единните държавни изиск­
вания за придобиване на научни степени и за 
заемане на научни длъжности. Министерският 
съвет е органът, който трябва да приеме пра­
вилника за дейността на Арбитражния съвет 
към НАОА. Според народните представители 
и други текстове на Закона за развитието на 
академичния състав в Република България, 
с които се предоставя на висшите училища и 
научните организации правото в своите пра­
вилници да уредят различни аспекти на при­
добиването на научни степени и на заемането 
на научни длъжности: конкретните условия 
и ред за придобиването на научни степени 
и за заемането на научни длъжности (чл. 1, 
ал. 3 ЗРАСРБ); признаването на придобити в 
чужбина научни степени (чл. 5, ал. 3 ЗРАСРБ), 
също са противоконституциoнни. Народните 
представители атакуват и текстове на Зако­
на за развитието на академичния състав в 
Република България, които предоставят на 
висшите училища и научните организации в 
своите правилници да предвидят правила във 
връзка с придобиване на научни степени и 
за заемане на академични длъжности, които 
се различават от предписаното в съответни 
законови текстове (чл. 18, ал. 2; § 2 ЗРАСРБ). 
Според Конституционния съд въпросът, 
дали законодателят може свободно да пре­
ценява кога даден въпрос да бъде уреден със 
закон или пък с подзаконов акт на изпъл­
нителната власт, трябва да се реши с оглед 
принципа за разделението на властите (чл. 8 
от Конституцията) и принципа на правовата 
държава (чл. 4, ал. 1 от Конституцията). В 
редица случаи Конституцията посочва, че 
дадена материя се урежда със закон, напри­
мер установяване на данъци и определяне на 
техния размер (чл. 84, т. 3 от Конституцията), 
приемането на държавния бюджет (чл. 84, т. 2 
от Конституцията). В такъв случай Народното 
събрание е длъжно да регулира съответните 
обществени отношения и не може да делегира 
на други държавни органи, вкл. изпълнител­