Държавен вестник, бр. 69, 2010 г., стр. 47

БРОЙ  69	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  47  
4.3.1.1. Бета-лактамазите са най-честата 
причина за резистентност при грам-отрица­
телните бактерии. 
4.3.1.2. ESBL са обект на потискане от бе­
та-лактамазни инхибитори като клавуланова 
киселина и сулбактам. 
4 . 3 . 1 . 3 .  П р е д с т а в и т е л и т е  н а  с е м . 
Enterobacteriaceae, продуциращи ESBL, проявяват 
резистентност към оксимино-цефалоспорини 
като cefotaxime, ceftazidime, ceftriaxone; моно­
бактами – aztreonam, старите цефалоспорини 
и пеницилини, а в много случаи  и към хино­
лони, аминогликозиди, STX/TMP, piperacillin/
tazobactam.
4.3.1.4. Клиничното им значение се обуславя 
от сериозните терапевтични ограничения, а 
епидемиологичното им значение се определя от 
възможността за трансфер на плазмиди между 
микроорганизмите чрез конюгация, което води 
до широко разпространение на резистентността 
както в рамките на рода, така и междуродово. 
4.3.2. Щамове Acinetobacter baumanii, резис­
тентни на всички антибиотици или чувствителни 
само към  imipenem.
4.3.3. Щамове Pseudomonas aeruginosa с 
множествена резистентност, включително на 
карбапенеми.
5. Звено по антибиотична политика
5.1. Рационалната антибиотична употреба 
се организира от специализираното звено по 
антибиотична политика. То е мултидисципли­
нарно и включва задължително микробиолог, 
фармацевт, представител на екипа за контрол 
на инфекциите, клиницисти. 
5.2. Звеното по антибиотична политика:
а) разработва антибиотичната политика на 
болницата;
б) мониторира антибиотичната употреба;
в) участва в обучението на персонала;
г) работи в тясно сътрудничество с екипа за 
контрол на инфекциите в  лечебното заведение;
д) осъществява връзка с РЦ – ВБИ и пре­
доставя данни за годишната консумация на 
антибиотици.
6. Роля на микробиологичната лаборатория 
в контрола на антибиотичната резистентност
6.1. Извършване на тестовете за чувстви­
телност на микробни изолати при спазване на 
стандарти.
6.2. Извършване на допълнителни тестове 
при изолиране на резистентен щам.
6.3. Мониториране и докладване на струк­
турата на бактериалната резистентност пред 
комисиите по ВБИ в лечебните заведения за 
болнична помощ, създадени по реда на чл. 74, 
ал. 1, т. 3 от Закона за лечебните заведения.
6.4. Уведомяване на екипа по контрол на 
инфекциите и съответното клинично звено при 
изолиране на щам с необичайна резистентност 
от клиничен материал.
6.5. Анализира и съобщава в НЦЗПБ ети­
ологичната структура и резистентността на 
микроорганизмите, циркулиращи в лечебното 
заведение, консумацията на антибиотици в ле­
чебното заведение и изпраща в референтните 
лаборатории към НЦЗПБ микробни изолати 
с проблемна резистентност и други щамове с 
важно клинико-епидемиологично значение.
6.6. Участва в редовен външен контрол на 
качеството и се грижи за стриктното и редовно 
изпълнение на вътрешния качествен контрол.
6.7. Осъществява връзка с РЦ – ВБИ и 
изпраща щамове с клинико-епидемиологично 
значение, изолирани при епидемични взриво­
ве за доказване на  клонална обвързаност и 
епидемична верига.
Раздел VІI  
Специфични изисквания за предпазване на 
персонала при някои инфекции (включително 
причинени от HIV, HВV, HСV и други) 
1. Медицинският персонал на лечебните 
заведения трябва да е застрахован срещу риск 
от зараза и възникване на инфекции, свързани 
с медицинското обслужване на пациенти.
2. Работодателят осигурява необходимите 
организационни и технически условия за нама­
ляване на риска от професионална експозиция 
на медицинския персонал по реда  на  Наредба 
№ 4 от 14 октомври 2002 г. за защита на ра­
ботещите от рискове, свързани с експозиция 
на биологични агенти при работа, издадена от 
министъра на труда и социалната политика и 
министъра на здравеопазването (ДВ, бр. 105 от 
2002 г.), Наредба № 2 от 10 януари 2005 г. за 
организацията на профилактиката и контрола 
на вътреболничните инфекции, издадена от 
министъра на здравеопазването (ДВ, бр. 8 от 
2005 г.) и Наредба № 15 от 12 май 2005 г. за 
имунизациите в Република България, издадена 
от министъра на здравеопазването (обн., ДВ, 
бр. 45 от 2005 г.; изм., бр. 82 от 2006 г.; бр. 5 
и 106 от 2007 г.; бр. 57 от 2009 г.).
2.1. Периодично, но не по-рядко от веднъж на 
всеки 5 години, за целия медицински персонал 
на лечебното заведение, както и за новопос­
тъпили на работа и потенциално изложени на 
експозиция медицински и немедицински кадри, 
работодателят осигурява извършване на оценка 
на риска от зараза и свързани с медицинското 
обслужване инфекции. Оценката на риска се 
извършва на базата на данни за вида на из­
вършваната дейност и свързания с нея риск, 
данни за вида и давността на извършените 
имунизации, за прекараните от съответния 
работник заразни болести, както и за насто­
ящия му имунен статус, по отношение на HIV, 
HВV, HСV и туберкулоза. При необходимост 
се извършват серологични тестове, кожен ту­
беркулинов тест и др.