Държавен вестник, бр. 66, 2011 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
16.5. Процедурите за управление на матери­
алите трябва да предотвратяват смесването на 
облъчените и необлъчените материали. За тази 
цел може да се използва цветен радиационно 
чувствителен диск към всяка опаковка, който 
да показва дали тя е облъчена.
16.6. Общата радиационна доза трябва да 
бъде определена за съответен период от време.
17. Стерилизация с етиленов оксид.
17.1. Този метод се прилага само в случаи­
те, когато е невъзможно използването на друг 
метод. По време на валидирането на процеса 
се доказва, че той няма вредно въздействие 
върху продукта и че условията и времето за 
дегазиране са достатъчни за намаляване на 
остатъчния газ и реакционните продукти до 
приемливи граници, посочени в спецификацията 
на продукта или материала.
17.2. От съществено значение за ефектив­
ната стерилизация е прекият контакт между 
газа и микробните клетки. Трябва да се взе­
мат предпазни мерки за избягване наличието 
на микроорганизми в материала, както и на 
кристали или изсушени протеини. Видът и 
качеството на опаковъчния материал могат 
значително да се отразят върху ефективността 
на стерилизационния процес.
17.3. Преди въздействието с газ се установя­
ва равновесие между материала и средата по 
отношение на изискваната за процеса влажност 
и температура. В този случай трябва да се по­
стигне баланс между времето, необходимо за 
установяване на равновесието, и необходимостта 
от съкращаване на времето преди стерилизация.
17.4. Всеки цикъл на стерилизация трябва 
да се контролира с достатъчен брой подхо­
дящи биологични индикатори, поставени на 
различни места в камерата. Информацията, 
получена от индикаторите, е част от партидната 
документация.
17.5. За всеки стерилизационен цикъл се 
документират времето за цялостното му про­
тичане, налягането, температурата и влаж­
ността в камерата по време на процеса, както 
и концентрацията и използваното количество 
етиленов оксид. Налягането и температурата 
се записват по време на процеса във вид на 
диаграма. Записите са част от партидната до­
кументация.
17.6. След стерилизацията материалът се 
оставя да се проветри при определени вентила­
ционни условия, за да се осигури намаляването 
на остатъчния газ и реакционните му продукти 
до определени граници. Този процес трябва да 
се валидира.
18. Филтрация на ВМП, които не могат да 
бъдат стерилизирани в тяхната крайна опаковка.
18.1. Не е желателно да се извършва фил­
трация, когато е възможно стерилизиране в 
крайната опаковка. Предвид всички позитивни и 
негативни страни на посочените по-горе методи 
стерилизацията с водна пара е за предпочитане 
пред всички останали методи. Когато продуктът 
не може да се стерилизира в крайната опаковка, 
разтворите или течностите се филтрират през 
стерилен филтър с размер на порите 0,22 µ 
(или по-малък) в предварително стерилизиран 
контейнер. Тези филтри задържат бактериите и 
плесените, но не и вирусите и микоплазмите, 
поради което е необходимо филтрирането да 
се допълва с термична обработка.
18.2. Тъй като методът на филтрирането не 
е достатъчно сигурен колкото другите методи 
на стерилизация, е необходимо да се извърши 
повторно филтриране през задържащ микро­
организмите филтър непосредствено преди 
пълненето. Последното филтриране се извършва 
възможно най-близо до началото на процеса 
на пълнене.
18.3. Трябва да се ограничи използването на 
филтри, които отделят влакна.
18.4. Преди употреба целостта на филтрите 
трябва да се проверява. Те се проверяват и 
след завършване на филтрирането. Необходимо 
е да се избере подходящ метод за проверка, 
като „точка на кипене“, оценка на потока на 
дифузия и диференциално налягане. Времето 
за филтриране и необходимата разлика в на­
лягането се определят при валидирането на 
метода и подлежат на преоценка, когато бъдат 
констатирани значителни различия по време на 
рутинното производство. Различията трябва да 
бъдат разследвани и документирани. Резултатите 
от проверките се включват в партидната доку­
ментация. Целостта на филтрите, използвани 
за филтриране на критични газове и въздух, 
се проверява след употребата им. Целостта на 
всички останали филтри се потвърждава през 
определени интервали от време.
18.5. Един и същ филтър не трябва да се 
използва повече от един работен ден, освен ако 
чрез валидиране не е доказана друга възможност.
18.6. Филтърът не трябва да оказва влияние 
на продукта чрез премахване на негови със­
тавки или чрез добавяне на вещества от самия 
филтър в продукта.
19. Крайни стерилни ВМП.
19.1. С частично затворени флакони, които 
съдържат лиофилизирани продукти, трябва да 
се работи при условията на зона от категория 
„А“, докато не бъдат напълно затворени.
19.2. Контейнерите трябва да се затварят, 
като се използват подходящи валидирани 
методи. Контейнери, затворени чрез топлина 
(напр. стъклени или пластмасови ампули), се 
подлагат на тестове за 100 % цялост. Проби от 
други контейнери трябва да се проверяват за 
цялост съгласно определени процедури.
19.3. Процесът на затваряне на асептично 
напълнени флакони не се счита за завършен, 
докато алуминиевите капачки не бъдат по­
ставени на мястото им върху флаконите и не 
бъдат обкантени. Обкантването на капачката 
се извършва възможно най-бързо след поста­
вянето є.