Държавен вестник, бр. 26, 2011 г., стр. 50

СТР.  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
5. XML дефиниция на номенклатура;
6. указания за проверка на валидност на 
номенклатурата;
7. номенклатура на грешките.
Чл. 46. (1) При успешни проверки по чл. 44 
и 45 се проверява:
1. дали номенклатурата следва да се под­
държа в съответствие с нормативната уредба 
и дали е допустимо статусът на номенкла­
турата да бъде „използваема“; определя се 
„източникът“ – наименованието на стандарта, 
нормативният акт или друг документ, с който 
е въведено определението на номенклатурата, 
за вписването му по партидата на обекта;
2. дали наименованието на номенклатурата 
е уникално по отношение на наименованията 
на останалите вписани термини, номенклату­
ри, стойности и сегменти, които са със статус 
„използваем“;
3. дали има вписано или заявено за вписване 
с приложение към същото заявление унифици­
рано определение на данни, съответстващо на 
информационния обект от вид „номенклатура“; 
проверява се дали съответстващото унифи­
цирано определение на данни не се използва 
от друг информационен обект; проверява се 
дали наименованието и предназначението на 
номенклатурата са заявени за вписване със 
същото съдържание като наименованието и 
определението на съответните унифицирани 
данни; 
4. дали XML описанието отговаря на 
изисква­нията на тази инструкция;
5. дали са дадени валидни спрямо изис­
кванията на нормативната уредба указания 
за обработка и за проверка на валидността 
на номенклатурата и дали са дадени всички 
възможни грешки, които могат да възникнат 
при посочената проверка на валидността;
6. дали за всички грешки има вписани 
или заявени за вписване в приложение към 
разглежданото заявление термини; проверява 
се списъкът от грешки за наличие на дубли­
ран термин.
(2) Указанията за проверка на валидност 
на номенклатура трябва да включват провер­
ки, които се отнасят само за данните в кон­
кретната номенклатура и могат да използват 
единствено данни от информационни обекти, 
вписани в регистъра на регистрите и данните 
и регистъра на информационните обекти.
(3) Правилата за проверка на валидност на 
номенклатура във формализиран вид съгласно 
стандарт, вписан в регистъра на стандартите, 
трябва да бъдат придружени от разбираемо 
по смисъл словесно описание на проверките. 
Чл. 47. Ако при извършване на някоя от 
проверките по чл. 46 се установи несъответ­
ствие, на заявителя се изпраща съобщение за 
отстраняването му.
Чл. 48. Когато номенклатурата е вече 
вписана, заявяването на промяна или допъл­
ване се извършва, като се посочи УРИ на 
номенклатура, а за обстоятелството, което 
се променя, се въвежда пълното съдържание, 
което следва да бъде вписано. В този случай 
проверките се извършват само по отношение 
на променените и допълнените обстоятелства.
Раздел XI
Проверка на приложение за вписване на 
стойност
Чл. 49. (1) При попълнено приложение за 
първоначално вписване на стойност се про­
верява дали същата не е вече вписана. При 
наличие на такава на заявителя се изпраща 
уведомление за отказ от вписване. 
(2) В обстоятелствата на всички свързани 
обекти номерът на приложението в заявлени­
ето се заменя с УРИ на вече вписания обект.
Чл. 50. (1) При проверката на приложе­
нието се установява дали са заявени всички 
изискуеми обстоятелства и дали те отговарят 
на изискванията на тази инструкция.
(2) Задължителни обстоятелства за заявя­
ване в приложение за първоначално вписване 
на стойност са:
1. наименование на информационен обект;
2. предназначение на информационен обект;
3. УРИ на данни;
4. указания за обработка на информаци­
онен обект;
5. XML дефиниция на стойността;
6. указания за проверка на валидност на 
стойността;
7. номенклатура на грешките.
Чл. 51. (1) При успешни проверки по чл. 49 
и 50 се проверява:
1. дали стойността следва да се поддържа 
в съответствие с нормативната уредба и дали 
е допустимо статусът на стойността да бъде 
„използваема“; определя се „източникът“ –  
наименованието на стандарта, нормативният 
акт или друг документ, с който е въведено 
определението на стойността, за вписването 
му по партидата на обекта;
2. дали наименованието на стойността е 
уникално по отношение на наименованията на 
останалите вписани термини, номенклатури, 
стойности и сегменти;
3. дали има вписано или заявено за вписване 
с приложение към същото заявление унифи­
цирано определение на данни, съответстващо 
на информационния обект от вид „стойност“; 
проверява се дали съответстващото унифи­
цирано определение на данни не се използва 
от друг информационен обект; проверява се 
дали наименованието и предназначението на 
стойността са заявени за вписване със същото 
съдържание като наименованието и опреде­
лението на съответните унифицирани данни;