Държавен вестник, бр. 11, 2015 г., стр. 63

БРОЙ  11	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  63  
тивни актове от по-висок ранг, съществени 
нарушения на административнопроизводстве-
ните правила и несъответствие с целта на 
закона – отменителни основания по чл. 146, 
т. 3, 4 и 5 АПК. Претендира се отмяната є.
Ответникът – министърът на здравеопаз-
ването чрез процесуалния си представител 
юрк. Росица Рогова, в съдебно заседание и в 
представени писмени бележки взема стано-
вище за неоснователност на жалбата. Моли 
същата да бъде отхвърлена.
Представителят на Върховната админис- 
тративна прокуратура в съдебно заседание 
дава подробно мотивирано заключение за 
основателност на подадената жалба. Пред-
лага оспорваната наредба да бъде отменена. 
Върховният административен съд, състав 
на четвърто отделение, като обсъди събра-
ните по делото доказателства и доводите на 
страните, намира за установено следното: 
По допустимостта на оспорването: 
Според чл. 125, ал. 2 от Конституцията на 
Република България Върховният администра-
тивен съд се произнася по спорове за закон-
ността на актовете на Министерския съвет 
и на министрите, както и на други актове, 
посочени в закона. Тези административни 
актове имат нормативен характер – съдържат 
административноправни норми, отнасят се за 
неопределен и неограничен брой адресати и 
имат многократно правно действие. Съгласно 
чл. 187, ал. 1 АПК подзаконовите норма-
тивни актове могат да бъдат оспорени без 
ограничение във времето, а разпоредбата на 
чл. 186 АПК предоставя правото на оспорване 
на гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи и законни интереси са 
засегнати или могат да бъдат засегнати от 
акта или за които той поражда задължения. 
Правният интерес на съсловните (браншови-
те) организации и другите юридически лица 
с нестопанска цел е обусловен от засягането 
на техните лични права и законни интереси, 
непосредствено породени от предмета на 
дейност и целите на учредяването им (Тъл-
кувателно решение № 2 от 12.02.2010 г. на 
ВАС по т.д. № 4/2009 г.). В случая правният 
интерес на тримата жалбоподатели е обосно-
ван и доказан с представени към жалбата 
писмени доказателства. Затова настоящият 
състав на ВАС приема, че жалбоподателите 
имат правен интерес за оспорването на про-
цесния подзаконов нормативен акт. 
По съществото на спора: 
Началото на административното произ-
водство по издаване на процесната наредба 
е поставено със заседание на 21.02.2007 г. 
на Съвета по стандарти за качество и ефек-
тивност на диагностично-лечебната дейност 
при Министерство на здравеопазването (МЗ). 
На него по т. 1 е обсъден проектът за Общи 
медицински стандарти по хирургия, нев- 
рохирургия, гръдна, сърдечна, висцерална, 
детска, военна, пластична, реконструктивна 
и естетична хирургия. На 10.12.2009 г. е про-
ведено отново заседание на същия съвет, на 
което по т. 1 според експозето на председа-
телстващия заседанието е обсъждан проектът 
за Общи медицински стандарти по хирургия, 
неврохирургия, гръдна хирургия, кардиохирур-
гия, съдова хирургия, висцерална хирургия, 
детска хирургия, пластично-възстановителна 
хирургия и лицево-челюстна хирургия.
На 21.12.2009 г. е проведено заседание на 
ръководството на Министерството на здра-
веопазването, на което по т. 5 са обсъждани 
медицински стандарти „Хирургия“. Взети 
са решения проектът за тези медицински 
стандарти да бъде публикуван на интернет 
страницата на МЗ и в срока по чл. 26, ал. 2 
от Закона за нормативните актове (ЗНА) да 
се проведе среща с неврохирурзите, на която 
получените предложения и становища да 
бъдат обсъдени и в съответствие с постигна-
тите договорености стандартът „Хирургия“ 
да бъде изготвен в окончателен вид. 
На 23.12.2009 г. проектът за Общи ме-
дицински стандарти по обща и висцерална 
хирургия, неврохирургия, гръдна хирургия, 
кардиохирургия, съдова хирургия, детска 
хирургия, пластично-възстановителна и есте-
тична хирургия и лицево-челюстна хирургия 
е публикуван на интернет страницата на МЗ. 
С оспорената Наредба № 20 от 23.06.2010 г. 
са утвърдени Общи медицински стандарти по 
хирургия, неврохирургия, гръдна хирургия, 
кардиохирургия, съдова хирургия, детска 
хирургия, пластично-възстановителна и есте-
тична хирургия и лицево-челюстна хирургия, 
издадена от министъра на здравеопазването. 
Наредбата е  обнародвана в ДВ, бр. 53 от 
13.07.2010 г. и има две изменения и допъл-
нения, съответно с ДВ, бр. 67 от 27.08.2010 г. 
и бр. 92 от 23.11.2010 г. 
При така установеното от фактическа 
страна съдът прави следните правни изводи: 
Оспорената Наредба № 20 е подзаконов 
административен акт по смисъла на  чл. 75, 
ал. 1 АПК, тъй като съдържа административ-
ноправни норми, отнася се за неопределен и 
неограничен брой адресати и има многократ-
но правно действие. Същата е издадена по 
прилагане на Закона за лечебните заведения 
(ЗЛЗ) и е с наименование, което сочи вида и 
автора на акта, и главния му предмет. 
Процесната наредба е издадена от ком-
петентен административен орган – минис-
търа на здравеопазването, който според 
изискването на чл. 76, ал. 1 АПК е изрично 
овластен за издаването є с разпоредбата на 
чл. 6, ал. 1 ЗЛЗ. 
Спазено е изискването за писмената форма 
като условие за действителност. Текстът на