Държавен вестник, бр. 95, 2007 г., стр. 30

С Т Р .  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  95
Чл. 16. (1) Националната ветеринарноме-
дицинска служба осигурява условия за изграж-
дане на:
1. национална референтна лаборатория с
оборудване и експертен персонал, чрез които
по всяко време и при първоначалното появява-
не на дадена болест да определя типа, субтипа
и щама на съответния вирус и да потвърждава
резултатите, получени в регионалните диагнос-
тични лаборатории;
2. помещение към лабораторията по т. 1, в
което да се изпитват реагентите, използвани в
регионалните диагностични лаборатории.
(2) Националната референтна лаборатория,
определена по реда на чл. 24, ал. 1 от Закона за
ветеринарномедицинската дейност за всяка от
посочените в наредбата болести, отговаря за
координирането на стандартите и методите на
диагностика, както и за използването на реа-
гентите.
(3) Националната референтна лаборатория
по ал. 2:
1. предоставя реагенти за диагностика на
регионалните диагностични лаборатории;
2. контролира качеството на всички реаген-
ти за диагностика;
3. периодично провежда сравнителни тестове;
4. съхранява изолати от вируса на болестта
от потвърдени случаи;
5. осигурява условия за потвърждаването на
положителните резултати, получени в регио-
налните диагностични лаборатории.
(4) В случай,че НВМС няма национална ре-
ферентна лаборатория за дадена болест, из-
следването се извършва в национална референт-
на лаборатория на друга държава членка.
(5) Списъкът на националните референтни
лаборатории на държавите членки за везику-
лозната болест по свинете е посочен в т. 5 на
приложение № 1.
(6) Националните референтни лаборатории,
определени за всяка болест, си сътрудничат със
съответните референтни лаборатории на Евро-
пейския съюз.
(7) Референтната лаборатория на Европейс-
кия съюз за везикулозната болест по свинете е
посочена в т. 6 на приложение № 1, а референт-
ните лаборатории на Европейския съюз за бо-
лестите по чл. 1, ал. 1, т. 1, буква “а” се опре-
делят при изготвяне на съответните мерки сре-
щу тях, одобрени от ЕК.
(8) Задълженията и функциите на лаборато-
риите по ал. 7 са посочени в приложение № 2.
Чл. 17. (1) Ваксинация срещу болестите по
чл. 1, ал. 1, т. 1, буква “а” се извършва само като
допълнение към предприетите мерки за огра-
ничаване и ликвидиране на възникнала болест
в съответствие със следните изисквания:
1. решението за въвеждане на ваксинация да
е взето от ЕК след обосновано искане от НВМС;
2. решението по т. 1 да се основава на след-
ните критерии:
а) концентрация на животните от възприем-
чивите видове в заразената зона;
б) характеристика и състав на всяка изпол-
звана ваксина;
в) процедури за контролиране на разпрост-
ранението, съхранението и използването на
ваксините;
г) видове и възраст на животните, които може
или трябва да бъдат ваксинирани;
д) места, където ваксинацията може или
трябва да бъде извършена;
е) продължителност на периода, през който
ще се извърши ваксинацията.
(2) В случаите по ал. 1 се забранява:
1. ваксинацията или ре-ваксинацията на жи-
вотни от възприемчивите видове в животновъд-
ните обекти по чл. 3;
2. инжектирането на хипер-имунен серум.
(3) В случай на извършване на ваксинация се
спазват следните изисквания:
1. всички ваксинирани животни се иденти-
фицират с ясен и четлив знак съгласно одобрен
от EК метод;
2. всички ваксинирани животни се оставят в
зоната на ваксинацията, освен ако не бъдат
изпратени в кланица за неотложно клане, опре-
делена от НВМС;
3. в случаите по т. 2 движението на животни-
те се разрешава само след като официалният
ветеринарен лекар е извършил преглед на всич-
ки възприемчиви животни от животновъдния
обект и е потвърдил, че за нито едно животно
няма съмнение за заразяване.
(4) При завършване на ваксинацията дви-
жението на животни от възприемчивите ви-
дове извън зоната на ваксинация се разреша-
ва от ЕК.
(5) Националната ветеринарномедицинска
служба уведомява редовно ЕК чрез Постоян-
ния комитет по хранителната верига и здраве-
опазване на животните за развитието на проце-
са по ваксиниране.
(6) По изключение от условията по ал. 1
решение за започване на спешна ваксинация
може да се вземе от НВМС след уведомяване на
ЕК и със съгласието на държавите членки.
(7) При вземане на решението по ал. 6 се
взимат предвид степента на концентрация на
животните в определени райони, нуждата от
защита на отделните породи и географската
зона, в която се извършва ваксинацията. Ре-
шението трябва да бъде незабавно преразгле-
дано от Постоянния комитет по хранителната
верига и здравеопазване на животните, който
може да реши да запази, промени, удължи про-
дължителността на прилагане на мерките или
да ги прекрати.
Чл. 18. (1) Националната ветеринарномеди-
цинска служба изготвя план за действие (кон-
тингенс план), който съдържа мерките в наци-
онален мащаб при възникване на болест по чл. 1,
ал. 1, т. 1, буква “а”.