Държавен вестник, бр. 106, 2006 г., стр. 111

Б Р О Й  106
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  111
анализира причините за това. Когато се използват
собствени оценки за параметъра LGD или конвер-
сионните коефициенти, банката извършва анало-
гичен анализ. При такива анализи се използват
възможно най-дълги редове от исторически дан-
ни, като използваните методи и данни се докумен-
тират и осъвременяват поне веднъж годишно.
(3) Банката извършва утвърждаване и посред-
ством други количествени техники и сравнение с
относими източници на външни данни. Използва-
ните данни следва да са подходящи за портфейла,
да се осъвременяват периодично и  да покриват
уместен период на наблюдение. Вътрешната оцен-
ка за резултатите на рейтинговата система се ба-
зира на възможно най-дълъг времеви период.
(4) Използваните методи и данни при утвърж-
даването посредством количествени  техники след-
ва да бъдат съпоставими във времето. Промени в
методите и данните, използвани при оценяването и
утвърждаването, се документират.
(5) Когато използва собствени оценки за очак-
вани загуби, банката следва да разполага с надежд-
ни вътрешни стандарти за случаи, при които отк-
лоненията на реализираните от очакваните стой-
ности на рисковите параметри или конверсионни-
те коефициенти са достатъчно значителни, за да
поставят състоятелността на оценките под съмне-
ние. Тези стандарти трябва да вземат предвид сто-
панската цикличност и системната променливост
в нивата на неизпълнение. Когато реализираните
стойности продължават да са по-високи от очак-
ваните, оценките се завишават, за да отразят исто-
рическите данни за неизпълненията и загубите.
Изчисляване на рисково-претеглен размер на
капиталови вземания чрез използване на
вътрешни модели
Чл. 121. При изчисляването на изискванията
за капиталови експозиции чрез вътрешни модели
се спазват следните условия и критерии:
1. изчисленият размер на потенциалната загу-
ба следва да бъде устойчив спрямо настъпване на
неблагоприятни пазарни промени, оказващи вли-
яние върху дългосрочния рисков профил на порт-
фейлите;
2. използваните данни при установяването на
разпределението на доходността отразяват най-
дългия период, за който има налична и съдържа-
телна информация за рисковия профил на капита-
ловите експозиции;
3. използваните данни осигуряват консерватив-
ни, статистически значими и надеждни оценки за
загубите, които не се основават  единствено на
експертно мнение;
4. банката удостоверява пред БНБ, че заложе-
ните при използваните стрес-тестове шокове оси-
гуряват консервативна оценка на потенциалните
загуби за съответния дългосрочен пазарен или
стопански цикъл;
5. за получаване на достатъчно реалистични и
консервативни резултати от модела банката до-
пълва емпиричния анализ на наличните данни с
корекции, обусловени от различни фактори;
6. при изграждане на моделите за стойност под
риск (VaR) за измерване на потенциалните триме-
сечни загуби банката използва тримесечни данни
или по-краткосрочни данни, преобразувани в три-
месечен еквивалент чрез подходящ аналитичен
метод, подкрепен от емпирични обстоятелства и
документиран анализ; този метод се прилага по-
следователно и със степен на консервативност, по-
висока, когато наличните данни са ограничени;
7. използваните модели следва да обхващат в
подходяща степен всички съществени рискове, свър-
зани с доходността на капиталовите инструменти,
включително общия и специфичния пазарен риск
на експозициите; вътрешните модели обясняват по
подходящ начин историческите колебания в цени-
те, обхващат величината и промените в състава на
потенциалните концентрации и резултатите им са
устойчиви в неблагоприятна пазарна среда; съвкуп-
ността от използваните при оценяването рискови
експозиции съответства в голяма степен или е срав-
нима с капиталовите експозиции на банката;
8. вътрешният модел съответства на рисковия
профил и структурата на капиталовия портфейл;
когато банката притежава експозиции, които са
предмет на съществена нелинейна зависимост, вът-
решният модел следва да обхваща свързания с тези
инструменти риск;
9. съотнасянето на отделните позиции към тех-
ни аналози, пазарни индекси и рискови фактори
следва да бъде правдоподобно и добре обосновано;
10. банката удостоверява чрез емпиричен ана-
лиз уместността на рисковите фактори, включи-
телно способността им да обхващат общия и спе-
цифичния риск;
11. при оценките за променливостта на доход-
ността на капиталовите експозиции се използват
относимите и наличните данни, информация и
методи. Използват се проверени от независимо
лице вътрешни или външни данни;
12. въведени са прецизни и изчерпателни про-
цедури за стрес-тестове.
Правила, процедури и контролни механизми при
използването на вътрешни модели за изчислява-
не на изискванията за капиталови вземания
Чл. 122. При разработването и използването на
вътрешни модели за установяване на капиталови-
те изисквания банката въвежда правила, процеду-
ри и контролни механизми за обезпечаване целост-
ността на модела и моделиращия процес, които
включват:
1. вътрешният модел е неразделна част от ця-
лостната управленска информационна система и
от управлението на капиталовите позиции в бан-
ковия портфейл; моделът е неразделна част и от
инфраструктурата за управление на риска в случа-
ите, когато той се използва за измерване и оценя-
ване доходността на капиталовия портфейл със и
без отчитане на риска, за разпределяне на иконо-
мическия капитал по експозиции и за оценяване
на общата капиталова адекватност и процеса по
управление на инвестициите;
2. създаване на управленски системи, процеду-
ри и контролни функции, обезпечаващи периоди-
чен и независим преглед на елементите на проце-
са по вътрешно моделиране, в това число одобре-
нието на промени в моделите, преглед на входя-
щите данни и резултатите на модела (напр. по-
твърждаване оценките на риска); този преглед оце-