Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 21

БРОЙ  1	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
Делото е образувано на 26 юни 2013 г. по 
искане на деветдесет и трима народни пред-
ставители, които се обръщат към Конститу-
ционния съд да даде тълкуване на чл. 72 от 
Конституцията на Република България със 
следните питания:
1. изчерпателно ли са изброени основанията 
в чл. 72, ал. 1, т. 1 – 4 от Конституцията и 
могат ли те да бъдат тълкувани разширително;
2. винаги ли в хипотезите на чл. 72, ал. 1, 
т. 1 – 3 от Конституцията трябва да се поста-
нови решение на Народното събрание, респ. 
на Конституционния съд, както повелява 
чл. 72, ал. 2 от Конституцията;
3. решенията на Народното събрание, 
респ. на Конституционния съд, може ли да 
имат „обратно действие“ или техните правни 
последици са само за „в бъдеще“;
4. докато няма решение на Народното 
събрание, респ. на Конституционния съд, на-
родният представител запазва ли статуса си?
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията. То се отнася до тълкуване на 
разпоредба на Конституцията, която урежда 
основанията и начина, по който се прекра-
тяват предсрочно правомощията на народен 
представител. С определение от 26 септември 
2013 г. Конституционният съд е допуснал ис-
кането за разглеждане по същество с оглед 
установяването на единно разбиране относно 
смисъла и съдържанието на чл. 72 от Кон-
ституцията. 
С определение от 14 ноември 2013 г. по 
к.д. № 21 от 2013 г. Конституционният съд е 
допуснал за разглеждане по същество и иска-
не на президента на Република България за 
тълкуване на чл. 84, т. 8 във връзка с чл. 72, 
ал. 1, т. 1 и 2 и чл. 68, ал. 1 от Конституцията 
със следните питания: 
1. Когато на основание чл. 84, т. 8 от 
Конституцията Народното събрание избере 
народен представител за ръководител на ин-
ституция, определена със закон, решението 
за избора му инкорпорира ли и елементи на 
решението по чл. 72, ал. 2 от Конституцията 
за прекратяване на пълномощията на народен 
представител;
2. Когато на основание чл. 84, т. 8 от 
Конституцията Народното събрание избере 
народен представител за ръководител на ин-
ституция, определена със закон, и народният 
представител е изразил пред парламента 
своята воля да заеме тази длъжност, необхо-
димо ли е изрично подаване на оставка от 
народния представител по чл. 72, ал. 1, т. 1 
от Конституцията?
Тъй като искането на президента на Репуб- 
лика България за тълкуването на чл. 84, т. 8 
във връзка с чл. 72, ал. 1 и 2 от Конституцията 
е свързано с предмета на образуваното преди 
това к.д. № 17 от 2013 г., Конституционният 
съд с определението от 14 ноември 2013 г. по 
к.д. № 21 от 2013 г. е присъединил това искане 
към к.д. № 17 от 2013 г. за общо разглеждане 
по същество под номера на последното кон-
ституционно дело. Разширяването на кръга на 
поставени въпроси относно развитите в чл. 72 
от Конституцията основания за предсрочно 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител позволява както по-цялостното 
му обхващане, така и да се разкрият нови по-
богати пластове от него и съответно безпро-
тиворечивото и пълно изясняване на точния 
смисъл на тази конституционна разпоредба.
От конституираните по делото, образувано 
по повод искането от група народни представи-
тели за тълкуване на чл. 72 от Конституцията, 
заинтересувани страни становище е пред-
ставил президентът на Република България. 
Според него освен посочените в чл. 72, ал. 1 
от Конституцията има и други основания за 
предсрочно прекратяване на пълномощията на 
народен представител. Пълномощията на на-
роден представител се прекратяват предсрочно 
по чл. 72, ал. 1, т. 1 – 3 от Конституцията 
с решение на Народното събрание или на 
Конституционния съд. Но когато става дума 
за избор на народен представител на друга 
държавна служба от Народното събрание и 
той е направил волеизявление пред него, като 
е положил клетва, че приема да я изпълнява, 
в този случай не е необходимо да се подава 
оставка пред Народното събрание и негово 
ново решение, с което да се произнесе по 
оставката. Само когато народният предста-
вител е назначен от друг орган или е изра-
зил воля за заемане на държавната служба 
пред различен от Народното събрание орган, 
тогава е необходимо пълномощията му да 
бъдат прекратени с решение на Народното 
събрание. Приемането на друго означава 
съзнателно поставяне в несъвместимост на 
народния представител и създава предпостав-
ки за нарушаване от Народното събрание или 
от отделен гражданин на Конституцията и 
действащото законодателство. Произнасянето 
на Народното събрание с решение по повод 
подадена от народен представител оставка би 
означавало „препотвърждаване на изразена 
вече воля“ и може да създаде юридически 
проблеми. Колкото до разпоредбата на чл. 72, 
ал. 1, т. 1 от Конституцията, подаването на 
оставка пред Народното събрание се отнася 
само до случаите, когато народният предста-
вител не желае по някаква лична причина 
да бъде народен представител и тогава На-
родното събрание ще следва да се произнесе 
с решение. Според президента на Република 
България решенията по чл. 72, ал. 2 от Кон-
ституцията имат действие за в бъдеще и докато 
няма решение на Народното събрание, респ. 
Конституционния съд, народният представи-
тел запазва статуса си. Но когато Народното 
събрание е избрало народния представител за