Държавен вестник, бр. 102, 2005 г., стр. 76

С Т Р .  76
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  102
5.6. Горните операции се повтарят за поне още
две изпитвания, като се добавя необходимото ко-
личество вода. Целта е да се получат проби с така-
ва консистенция, че стръскванията поне при едно
от изпитванията да са в един от следните обхвати:
25—35, 20—30, 15—25.
6. Изчисления
6.1. Водното съдържание на почвата е отноше-
нието между масата на водата, която се намира в
порите на почвата, и плътната маса. То се изчисля-
ва по следния начин:
Маса на водата (g)
Водно съдържание (%) = –––––––––––– .100.
Маса на изсушената
почва (g)
6.2. Водното съдържание се изчислява до най-
близкия цял процент.
7. Изразяване на зависимостта “водно съдър-
жание—брой стръсквания”
Зависимостта между водното съдържание и съ-
ответстващия му брой стръсквания се представя в
полулогаритмичен мащаб, с абсциса водното съ-
държание в аритметичен мащаб и с ордината брой
на стръскванията, изразени в логаритмичен мащаб.
Получената крива се апроксимира в права линия,
прекарана през три или повече точки.
8. Граница на протичане
За граница на протичане на почвата се приема
водното съдържание, съответстващо на 25 стръск-
вания на паничката. Тази стойност се отчита до
най-близкото цяло число.
9. Изисквания при провеждане на изпитвания за
определяне на границата на протичане на почви
9.1. При извършване на изпитвания за опреде-
ляне на границата на протичане на почви се спаз-
ват следните изисквания:
9.1.1. Почвата се смесва с вода в продължение
на 5—10 min, като по-дългият период се използва
за по-пластични почви.
9.1.2. Пробата отлежава в ексикатор в продъл-
жение на 30 min.
9.1.3. Пробата се разбърква повторно преди
поставянето є в паничката, добавя се 1 ml вода и се
разбърква за 1 min.
9.2. Опити, за които се изискват повече от 35
или по-малко от 15 стръсквания на паничката, не
се записват. По време на изпитването към пробата
да не се добавя изсушена почва.
10. Точност на изпитването
10.1. Повторяемост
Два резултата, получени за една и съща проба
от един лаборант в една и съща лаборатория, като
се изполват едни и същи уреди в различни дни, се
считат за съмнителни, ако се различават с повече
от 7 % от тяхната средна стойност.
10.2. Възпроизводимост
Два резултата, получени от различни лаборан-
ти в различни лаборатории, се считат за съмнител-
ни, ако се различават с повече от 13 % от тяхната
средна стойност.
Приложение № 17
към чл. 144, т. 3
Метод за определяне на границата на източва-
не и на показателя за пластичност на почви
1. Определение
1.1. Границата на източване е водното съдър-
жание на границата между пластичната и полу-
твърдата консистенция на почвата.
1.2. Показателят на пластичност е обхватът на
водното съдържание, при който почвата се намира
в пластично състояние. Той се изразява като раз-
лика между границата на протичане и границата
на източване на почвата.
1.3. За стойност на изследвания показател се
взема изчислената стойност, закръглена до най-
близкото цяло число.
2. Необходими уреди
2.1. Порцеланово блюдо с диаметър около
115 mm за размесване на почвената проба.
2.2. Шпатула или нож с дължина около 75 mm и
широчина около 19 mm.
2.3. Повърхност за източване—стъклена плоча
или гладка негланцирана хартия.
2.4. Съдове за съхранение на проби—подходя-
щи са съдовете за предотвратяване загубата на влага
по време на изпитването.
2.5. Везни с точност 0,01 g.
2.6. Сушилня с термостатично регулиране, коя-
то може да поддържа температура 110 ± 5 °С за из-
сушаване на влажни проби.
3. Проба
3.1. Ако е необходимо да се определи само гра-
ницата на източване, се вземат 20 g почва, преми-
нала през сито с отвор 0,425 mm. Въздушно-сухата
почвена проба се поставя в съда за размесване и се
смесва с дестилирана или деминерализирана вода,
докато стане достатъчно пластична за формиране-
то на топка с маса 8 g.
Забележка. За провеждане на изпитванията може
да се използва и течаща вода, ако сравнителните
изпитвания не показват разлика в резултатите. При
извършване на контролни изпитвания се използва
дестилирана или деминерализирана вода.
3.2. Ако е необходимо да се определят граница-
та на протичане и границата на източване на поч-
вата, се взема проба с маса 8 g от цялото количес-
тво проба, подготвена съгласно метода за опреде-
ляне на границата на протичане на почви. Взетата
проба трябва да е достатъчно пластична, за да се
оформи топка, която да не залепва по пръстите.
Ако пробата е взета преди завършване на изпитва-
нето за определяне на границата на протичане, тя
се оставя да престои на въздух до края на изпитва-
нето. Ако пробата, взета по време на изпитването
за определяне на границата на протичане, е толко-
ва суха, че не позволява източването на пръчици с
дебелина 3,2 mm, се добавя допълнително количес-
тво вода и сместа се разбърква.
4. Начин на провеждане на изпитването
4.1. Взетата за изпитване почвена проба съг-
ласно т. 3.1 или т. 3.2 се смачква, като є се прида-
ва елипсовидна форма. Почвената проба се търка-
ля между пръстите и стъклената плоча или харти-
ята, които са поставени на гладка, хоризонтална
повърхност. Скоростта на търкаляне е между 80 и
90 хода за 1 min, като за един ход се брои едно
завършено движение на ръката напред и назад към
началната позиция.
4.2. Когато дебелината на пръчиците достигне
3,2 mm, те се разделят на шест или на осем части.
Отделните части се смачкват между пръстите до
получаване на еднородна маса с елипсовидна фор-
ма и търкалянето започва отначало. То продължа-
ва, докато се получат отново пръчици с дебелина
3,2 mm, които се разделят, и процесът се повтаря,
докато почвата не може повече да се източва, а се
разрушава до получаването на пръчици с дебелина