Държавен вестник, бр. 107, 2025 г., стр. 171

БРОЙ  107	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  171  
на Народното събрание от 23.07.1970 г., обн. 
в ДВ, бр. 60 от 1970 г.
Съдът е разгледал по същество подадената 
от СОББ жалба. При проверката по чл. 146 
АПК е установил, че оспорените разпоредби 
от Правилника са приети от компетентен 
по смисъла на чл. 114 от Конституцията на 
Република България и чл. 6 ЗНА във връзка 
с чл. 76, ал. 1 АПК орган и е изпълнено изис­
кването на чл. 78, ал. 2 АПК за обнародване 
на подзаконовия нормативен акт в „Държавен 
вестник“. Приел е, че в изпълнение на чл. 26, 
ал. 3 ЗНА проектът на частично оспорения 
нормативен административен акт е публи­
куван от съставителя му, ведно с мотиви 
към него и частична предварителна оценка 
на въздействието по чл. 20, ал. 2 ЗНА, на 
Портала за обществени консултации (линк: 
https://www.strategy.bg/PublicConsultations/
View.aspx?@lang=bg-BG&ld=7601; извадка от 
Портала за обществени консултации – от л. 505 
до л. 513 от първоинстанционното дело), като 
е спазен едномесечният срок за обществено 
обсъждане по чл. 26, ал. 4, изр. първо от 
ЗНА. Преценил е, че изготвеният доклад към 
проекта включва мотиви за издаването му, 
отговарящи по съдържание на посоченото в 
чл. 28, ал. 2 ЗНА, като при изработването на 
проекта са спазени принципите на необходи­
мост, обоснованост, стабилност, откритост и 
съгласуваност. Приел е, че с оглед предмета 
на регулираните обществени отношения са 
проведени задължителните съобразно КТ кон­
султации в Националния съвет за тристранно 
сътрудничество (НСТС) – Протокол № 9 от 
заседание на НСТС, проведено на 30.05.2023 г. 
(от л. 514 до л. 518, пак там). Мотивирал се 
е, че проектът на постановление, прието 
от МС, е в съответствие с разпоредбите на 
чл. 42, ал. 1, чл. 45, ал. 2 и чл. 48 от Устройст­
вения правилник на Министерския съвет и 
на неговата администрация, като са спазени 
изискванията на чл. 77 и чл. 78, ал. 1, т. 1 
АПК. Формирал е извод, че при приемане на 
частично оспорения нормативен админист­
ративен акт не са допуснати нарушения на 
административнопроизводствените правила 
от категорията на съществените.
На следващо място първоинстанционният 
съд е обсъдил съответствието на оспорените 
разпоредби с материалния закон. Преценил 
е, че чл. 10, ал. 1 от Правилника съответства 
на чл. 105 от Закона за здравето (ЗЗ), ал. 1 и 
ал. 2 на чл. 11 от Правилника кореспондират с 
изискването на чл. 106, ал. 1 ЗЗ, а въведеното 
в чл. 11, ал. 2 изискване в Териториалните 
експертни лекарски комисии (ТЕЛК) да се 
включват всички началници на клиники/от­
деления с легла от лечебното заведение, към 
което е разкрита ТЕЛК, или предложени от 
тях лекари от съответната структура, отгова­
рящи на определени изисквания, е съобразено 
с нормите на чл. 101, ал. 1 и чл. 103, ал. 4 ЗЗ. 
Аргументирайки се, че дейността на лечебните 
заведения и на медицинските и другите спе­
циалисти, които работят в тях, се осъществява 
при спазване на медицинските стандарти за 
качество на оказваната медицинска помощ и 
осигуряване защита на правата на пациента 
(чл. 6, ал. 1 от Закона за лечебните заведения 
(ЗЛЗ) и че изискванията за не по-малко от 
5-годишен медицински стаж на участващите 
в ТЕЛК лекари е в унисон с медицински­
те стандарти и цели осъществяването на 
оптимална болнична помощ, е отхвърлил 
като неоснователно оплакването на жалбо­
подателя, касаещо липсата на медицински 
специалисти. Приел е за правно ирелевантни 
относно законосъобразността на оспорените 
разпоредби изложените от СОББ доводи за 
неспособността на лечебните заведения да 
осигурят кадровия капацитет, отговарящ на 
медицинските стандарти. Мотивирал се е, че 
доколкото процесните изменения в норматив­
ния акт целят защитата и гарантирането на 
правата на хората с увреждания, ползващи 
се с особената закрила на върховния закон 
(чл. 51, ал. 3 от Конституцията на Републи­
ка България), с приемането на спорните 
текстове не се накърнява конституционно 
закрепеният принцип на свободна стопанска 
инициатива. Счел е, че оспорените разпоред­
би не противоречат на правни актове на ЕС, 
тъй като обществените отношения, които са 
предмет на регулиране с нормативната про­
мяна, представляват въпрос на национално 
решение и се явяват от компетентността на 
държавите членки по определяне на здравната 
им политика и организиране и предоставяне 
на здравни услуги и медицински грижи – 
чл. 168, § 7 от Договора за функционирането 
на Европейския съюз (ДФЕС). Отхвърлил 
е като несъстоятелни доводите на СОББ за 
противоречие на процесните разпоредби от 
Правилника с ХОПЕС и с КТ, съдържащи 
забрани за принудителен и задължителен труд. 
Посочил е, че съгласно § 42, ал. 3 от ПЗР към 
Постановление № 47 от 13.03.2024 г. на МС 
за изменение и допълнение на Правилника 
за устройството и организацията на работа 
на органите на медицинската експертиза и 
на регионалните картотеки на медицински­
те експертизи, след изтичането на срока по 
ал. 1 от същата разпоредба Министерството 
на здравеопазването сключва договори с 
лечебните заведения по ал. 1 за субсидиране