Държавен вестник, бр. 98, 2018 г., стр. 27

БРОЙ  98	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  27  
ция по реда на Закона за устройство на тери-
торията. Необходимите данни за определяне 
на данъка на новопостроените сгради и/или 
на самостоятелни обекти в тях се предоставят 
на служителите по чл. 4, ал. 1 от възложителя 
на строежа след завършването на сградата в 
груб строеж по образец, определен от минис-
търа на финансите. 
(3) Не се подават данъчни декларации 
за облагане с годишен данък за имотите и 
ограничените вещни права, придобити по 
възмезден или безвъзмезден начин по раздел 
трети от тази глава.“;
в) досегашната ал. 2 става ал. 4 и се из-
меня така:
„(4) За новопостроен или придобит по друг 
начин имот или ограничено вещно право 
на ползване в срока по ал. 1 предприятията 
подават информация за отчетната стойност 
и други обстоятелства, имащи значение за 
определянето на данъка.“;
г) досегашната ал. 3 става ал. 5 и в нея 
думите „При промяна на някое“ се заменят 
с „При преустройство и при промяна на 
предназначението на съществуваща сграда 
или на самостоятелен обект в сграда, както 
и при промяна на друго“; 
д) досегашната ал. 4 става ал. 6 и в нея 
се създава изречение второ: „В случай че не 
е подадена данъчна декларация по ал. 1 от 
наследниците или заветниците, след изтича-
нето на срока по чл. 32 служителят по чл. 4, 
ал. 1 образува партида за наследения недви-
жим имот въз основа на данните, налични 
в общината и в регистъра на населението.“;
е) досегашната ал. 5 става ал. 7;
ж) създава се ал. 8:
„(8) Не се изисква подаване на данъчна 
декларация, когато промяната в обстоятелства-
та, имащи значение за определяне на данъка, 
са удостоверени от общината в случаите на 
търпимост на строежите, в изпълнение на 
Националната програма за енергийна ефек-
тивност на многофамилни жилищни сгради 
или в качеството є на възложител по Закона 
за устройство на територията. Служител от 
общинската администрация отразява слу-
жебно настъпилите промени в техническите 
характеристики на имота.“
4. В чл. 15:
а) в ал. 1 думите „или е започнало използ-
ването им“ се заличават;
б) в ал. 2 думата „имота“ се заменя със 
„собствеността на имота или при учредяване 
на ограничено вещно право на ползване“;
в) създават се ал. 3, 4, 5, 6 и 7:
„(3) Завършването на сграда или на част от 
нея се установява с удостоверение за въвеждане 
в експлоатация или разрешение за ползване, 
издадени по реда на Закона за устройство 
на територията, както и с удостоверение 
по чл. 54а, ал. 3 от Закона за кадастъра и 
имотния регистър. 
(4) Органите, издаващи документите по 
ал. 3, предоставят служебно по един екземпляр 
от тях на данъчната служба на общината в 
едноседмичен срок от издаването им.
(5) Данъкът по ал. 1 се дължи и в случаите, 
когато в двегодишен срок от завършването 
на сградата в груб строеж, съответно – в ед-
ногодишен срок от съставяне на констативен 
акт по чл. 176, ал. 1 от Закона за устройство 
на територията, сградата не е въведена в 
експлоатация или не е издадено разрешение 
за ползване.
(6) Лицето, упражняващо строителен 
надзор, или техническият ръководител – за 
строежите от пета категория, предоставя 
екземпляр от съставения констативен акт 
по чл. 176, ал. 1 от Закона за устройство на 
територията на данъчната служба на общи-
ната в едноседмичен срок от съставянето му.
(7) Завършването на сградата в груб строеж 
се установява по реда на чл. 181, ал. 2 от Закона 
за устройство на територията. Обстоятелства-
та по ал. 5 се установяват с констативен акт, 
съставен от служители на общината. Актът 
се съобщава на данъчно задълженото лице, 
което може да оспори констатациите в акта 
в 7-дневен срок от уведомяването.“ 
5. В чл. 18, ал. 1 в изречение първо накрая 
се добавя „и предоставената служебно инфор-
мация по чл. 15, ал. 4, 6 и 7 и чл. 51, ал. 1“.
6. Член 22 се изменя така:
„Чл. 22. Общинският съвет определя с 
наредбата по чл. 1, ал. 2 размера на данъка:
1. за недвижимите имоти, с изключение 
на недвижимите имоти по т. 2, в граници от 
0,1 до 4,5 на хиляда върху данъчната оценка 
на недвижимия имот;
2. за жилищни имоти, разположени на 
територията на населено място или селищно 
образувание, включени в Списъка на курортите 
в Република България и определяне на техните 
граници, приет с Решение на Министерския 
съвет № 153 от 24 февруари 2012 г., които за 
съответната година не са основно жилище на 
данъчно задълженото лице, не са отдадени 
под наем и не са регистрирани като места за 
настаняване по смисъла на Закона за туризма, 
в граници, както следва:
а) от 5 до 7 на хиляда върху данъчната 
оценка на недвижимия имот – за имотите, 
разположени в балнеолечебни, климатични 
планински и климатични морски курорти от 
национално значение, включени в списъка 
по т. 2;
б) от 4,5 до 6 на хиляда върху данъчната 
оценка на недвижимия имот – за имотите, 
включени в списъка по т. 2, извън тези по 
буква „а“.
7. В чл. 23 думите „по чл. 14, ал. 1 и 4“ 
се заличават.
8. В чл. 25 се създава ал. 3:
„(3) В случай че е установено деклариране 
на повече от едно основно жилище, облекче-
нията по ал. 1 и 2 не се прилагат и данъкът,