Държавен вестник, бр. 94, 2013 г., стр. 5

БРОЙ  94	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
на Конституционния съд). Макар и поначало 
издаването на индивидуален административен 
акт – заповед на министър-председателя за 
назначаване на платена щатна длъжност в 
системата на изпълнителната власт, да поставя 
началото на формиране на правоотношението 
със заместник-министър, същият няма, а и 
не би могъл да има качеството на държавен 
служител, доколкото съобразно своя статус 
той попада в кръга на изрично установените 
изключения по чл. 3, т. 1 и 3 ЗДС и съобразно 
разпоредбите и на чл. 27 и 28 от Закона за 
администрацията (ЗА). Заместник-министъ-
рът няма качеството на държавен служител 
и защото, предвид участието си в полити-
ческия кабинет на съответния министър, 
той не е политически неутрален, каквото 
изрично изискване въвеждат чл. 116, ал. 1 от 
Конституцията и чл. 4, ал. 2 ЗДС. По въпроса 
е налице и изрично произнасяне на Консти-
туционния съд (вж. Решение № 11/1998 г. по 
к.д. № 10/98 г.). 
За да се приеме обаче, че е изпълнен целият 
фактически състав на специфичното право-
отношение с характеристиките по чл. 19а във 
връзка с чл. 13, ал. 3 ЗА с конкретно лице, 
назначено за заместник-министър, освен за-
поведта за назначаване на министър-предсе-
дателя следва да е налице и акт за встъпване 
в длъжност. Едва от този момент нататък за 
него би възникнала конституционната несъв-
местимост по чл. 68, ал. 1 в хипотезата, в която 
вече изпълняващият визираната длъжност 
продължава да има същевременно и качеството 
на народен представител, което е основание 
за намесата на Конституционния съд. 
В настоящия конституционен казус несъв-
местимост с положението на народен предста-
вител, обуславяща предсрочното прекратяване 
на неговите пълномощия, би настъпила, ако 
народният представител Иван Иванов успо-
редно е изпълнявал друга държавна служба в 
сферата на изпълнителната власт – в случая 
заместник-министър. От доказателствата по 
делото, изискани от Министерския съвет и 
от Министерството на вътрешните работи 
и събрани в процеса, несъмнено се устано-
вява, че формулировката на самата заповед 
на министър-председателя за назначаване 
на народния представител Иван Иванов за 
заместник-министър на вътрешните работи 
фиксира началния момент на това назна-
чение – считано от датата на встъпване в 
длъжност. Акт за встъпване в длъжност не 
е бил съставян, респ. не е бил подписван от 
г-н Иванов. На тази доказателствена основа 
може да се направи единственият възможен 
правен извод, а именно, че е налице една 
започнала, но незавършена процедура по 
назначаването му на държавна служба в сфе-
рата на изпълнителната власт. Поради това 
липсва основание да се приеме, че такава е 
била изпълнявана от народния представител 
Иван Валентинов Иванов, а също, че това 
е довело до възникване на претендираната 
конституционна несъвместимост по чл. 68, 
ал. 1 от Основния закон – предпоставка за 
предсрочното прекратяване на депутатския 
му мандат от Конституционния съд. Това е 
достатъчно, за да се счете, че искането на 
групата народни представители е неоснова-
телно и следва да бъде отхвърлено.
При тези данни въпросът за освобождаване-
то на Иван Валентинов Иванов от длъжността 
заместник-министър на вътрешните работи 
остава неотносим към конкретния предмет 
на делото, поради което е безпредметен под-
робният анализ и оценката на съдържанието 
и реквизитите на заповедта за неговото осво-
бождаване. Основание за взетото от Консти-
туционния съд решение е констатацията му 
за липса на акт за встъпване в длъжността 
заместник-министър на вътрешните работи, 
приета на базата на съвкупна преценка на 
събраните по делото писмени доказателства.
Доколкото не рефлектират върху изводите 
на съда по съществото на спора, липсва не-
обходимост и от обсъждането на останалите 
възражения на заинтересувания народен 
представител, релевирани в представеното 
от него писмено становище и в личните му 
обяснения пред състава на Конституционния 
съд по реда на чл. 26 във връзка с чл. 25, 
ал. 2 ЗКС, поради неотносимостта им към 
конкретния казус. 
Воден от изложените съображения и на 
основание чл. 72, ал. 1, т. 3, предл. 2 и ал. 2 
във връзка с чл. 68, ал. 1, предл. 1 от Консти-
туцията, във връзка с чл. 22, ал. 1 от Закона 
за Конституционен съд, Конституционният 
съд на Република България
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на 48 народни предста-
вители от 42-рото Народно събрание за уста-
новяване на несъвместимост с положението 
на народен представител на Иван Валентинов 
Иванов, избран с листата на коалиция от 
партии „Коалиция за България“ от 30-и мно-
гомандатен изборен район – Шумен, поради 
изпълнение на друга държавна служба – за-
местник-министър на вътрешните работи, и 
за предсрочно прекратяване на пълномощията 
му на народен представител. 
Председател: 
Димитър Токушев
7971