Държавен вестник, бр. 7, 2014 г., стр. 5

БРОЙ  7	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
2013 г. и го е присъединил към к.д. № 17 от 
2013 г. за постановяването на общо решение.
Предмет на разглеждане по същество е 
искане на президента на Република България 
за установяване на противоконституционност 
на Решение на 42-рото Народно събрание 
на Република България от 19 юни 2013 г., с 
което е отменено решението за избиране на 
председател на ДАНС, прието от Народното 
събрание на 14 юни 2013 г., като противоре-
чащо на § 5 от преамбюла, чл. 4, ал. 1 и чл. 8 
от Конституцията.
Вносителят твърди, че решението на Народ-
ното събрание от 19 юни 2013 г. противоречи 
на основен конституционен принцип – на пра-
вовата държава, установен в § 5 от преамбюла 
и чл. 4, ал. 1 от Конституцията на Република 
България, като с този акт Народното събрание е 
прекратило предсрочно и без правно основание 
мандат на орган – председател на Държавна 
агенция „Национална сигурност“, и е нарушило 
по този начин един от основните принципи на 
конституирането и функционирането на органи 
на публичната власт, гарантиращ разделението 
на властите и правовата държава, а именно 
мандатността. Твърди се, че с това решение е 
нарушена както Конституцията, така и Законът 
за Държавна агенция „Национална сигурност“, 
тъй като основанията за предсрочно прекра-
тяване на мандата на председател на ДАНС 
са изрично посочени в чл. 8, ал. 4 ЗДАНС, 
а такива не са били налице към момента на 
постановяване на решението.
На второ място е посочено, че с отмени-
телното решение от 19 юни 2013 г. е нарушен 
и принципът за разделение на властите, уста-
новен в чл. 8 от Конституцията, като с акта 
си Народното събрание пряко е засегнало 
назависимостта на специализиран орган към 
Министерския съвет, отменяйки решението 
си от 14 юни 2013 г. за избор на председател 
на ДАНС, без да са налице необходимите 
законови предпоставки за това. Твърди се, че 
решението на Народното събрание, с което то 
избира свой член на друга държавна длъжност, 
е акт с еднократно действие и след като лицето 
е встъпило в длъжност и е започнал неговият 
мандат, решението не може да бъде отменено. 
Единствено конституционосъобразни правни 
последици могат да бъдат постигнати с прие-
мането на акт за освобождаване от длъжност 
при наличието на основания, предвидени в 
Конституцията или в закон за прекратяване 
на мандата. 
От заинтересуваните по делото страни не 
са постъпили становища по делото.
Конституционният съд, след като обсъди 
изложените в искането на президента на Ре-
публика България доводи в частта му, предмет 
на настоящото дело, прие следното:
С решение на Народното събрание от 14 юни 
2013 г. на основание чл. 84, ал. 8 и чл. 86, 
ал. 1 от Конституцията и чл. 8, ал. 1 ЗДАНС 
по предложение на министър-председателя на 
Република България народният представител 
Делян Славчев Пеевски е избран за председател 
на ДАНС, като същият незабавно е положил 
изискуемата клетва по чл. 8а ЗДАНС. С мол-
ба вх. № 354-00-374 от 14.06.2013 г. Пеевски е 
подал оставка като народен представител с 
искане да бъде приета от Народното събрание 
на основание чл. 72, ал. 2 във връзка с ал. 1, 
т. 1 от Конституцията на Република България.
На 17 юни 2013 г. Пеевски със заявление 
№ 354-00-385 оттеглил подадената от него ос-
тавка като народен представител и същата не 
е гласувана от Народното събрание. 
На 19 юни 2013 г. Народното събрание е 
приело решение на основание чл. 86, ал. 1 от 
Конституцията, с което отменя решението 
си от 14 юни 2013 г. за избора на Пеевски за 
председател на ДАНС.
През 1993 г. с Решение № 2 от 1993 г. по 
к.д. № 36 от 1992 г. Конституционният съд 
приема, че решенията на Народното събрание 
по своето естество са правни актове, които 
имат задължителна сила за всички държавни 
органи, организации и граждани. Приемането и 
правното им действие са уредени с разпоредбите 
на чл. 81, чл. 86, ал. 1 и 2 и чл. 88, ал. 2 и 3 от 
Конституцията и с разпоредби на Правилника 
за организацията и дейността на Народното 
събрание. Съдът приема, че „в Основния закон 
не съществува изрична разпоредба, която да 
забранява Народното събрание да отменя или 
изменя“ своите решения, както и че „обстоя-
телството, че решението е изпълнено и от това 
са настъпили правни последици, не ограничава 
правото на Народното събрание да изменя и 
отменя собствения си акт, който е приело при 
осъществяване на конституционните си право-
мощия“. В рамките на своите конституционни 
правомощия Народното събрание има право 
да отменя или изменя свои актове, „когато 
прецени, че има основания за това“.
Водено от това разбиране и като се позовава 
на посоченото решение на Конституционния 
съд, с решение от 20 август 2009 г. 41-вото 
Народно събрание отменя две свои реше-
ния – тези от 28 май 2009 г. и 29 май 2009 г. за 
избор съответно на управител и подуправител 
на Българската народна банка.
С решение от 22 ноември 2012 г. Народното 
събрание отменя и свое решение от 31 ок-
томври 2012 г. за избор на конституционен 
съдия поради „невстъпване в длъжност“ (ДВ, 
бр. 93 от 2012 г.). Това решение е израз и на 
позицията на Народното събрание, че ако едно 
избрано на друга държавна служба лице все 
още не е встъпило в длъжност, няма как да 
бъде освободено на основанията за предсроч-
но прекратяване на мандата му, посочени в