Държавен вестник, бр. 60, 2025 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  60
състав […] да произтичат от текста на нормата“ 
(Решение № 13 от 2022 г. по к.д. № 8/2022 г.). 
В разглеждания случай е налице нетърпимо 
противоречие между законовите разпоредби, с 
което се нарушава конституционният принцип 
на правовата държава (аналогично в Решение 
№ 1 от 2005 г. по к.д. № 8/2004 г.). 
Въз основа на изложеното разпоредбата на 
чл. 280, ал. 5 следва да бъде обявена за проти­
воконституционна в цялост, а разпоредбата на 
чл. 281, ал. 4 НК – в частта „или се налага глоба 
в размер на пазарната стойност на превозното 
средство в лева, ако не е негова собственост“, 
като противоречащи на принципа на правната 
сигурност като елемент на правовата държа­
ва и на принципа на законоустановеност на 
престъплението и на наказанието, съответно 
нарушаващи чл. 4, ал. 1 и чл. 5, ал. 3 от Кон­
ституцията.
Относно чл. 343, ал. 5 и чл. 343б, ал. 5 НК
Разпоредбата на чл. 343, ал. 5 НК предвижда, 
че когато деянието (по чл. 342, нарушение на 
правилата за движение при управляване на 
подвижен железопътен състав, въздухоплава­
телно средство, моторно превозно средство, 
плавателен съд, бойна или специална машина, 
като деецът допуска причиняването на телесна 
повреда или смърт на другиго) е извършено 
в пияно състояние или след употреба на 
наркотични вещества или техни аналози или 
лицето без медицински причини откаже да 
бъде тествано за алкохол и/или наркотични 
вещества или техните аналози, или от дея­
нието е настъпила телесна повреда или смърт 
на повече от едно лице, или деецът е избягал 
от местопроизшествието, или е управлявал, 
без да има необходимата правоспособност, 
когато такава се изисква по закон, както и 
след превишаване на разрешената скорост в 
населено място с повече от 50 км/ч, или ако 
деянието е извършено след преминаване на 
червен сигнал на светофарната уредба или на 
пешеходна пътека (съгласно чл. 343, ал. 3 и 4, 
към които препраща оспорената ал. 5), съдът 
може да отнеме в полза на държавата възду­
хоплавателното средство, моторното превозно 
средство, плавателния съд или специалната 
машина, което е послужило за извършване 
на престъплението и е собственост на дееца, 
а когато деецът не е собственик – да присъди 
равностойността му. 
Разпоредбата на чл. 343б, ал. 5 НК пред­
вижда, че „съдът отнема в полза на държавата 
моторното превозно средство, послужило за 
извършване на престъплението и е собственост 
на дееца, а когато деецът не е собственик – да 
присъди равностойността му“, в случаите по 
ал. 1 – 4: при управляване на моторно превозно 
средство с концентрация на алкохол в кръвта 
над 1,2 на хиляда (ал. 1) или с концентрация на 
алкохол в кръвта над 0,5 на хиляда, след като 
е осъден с влязла в сила присъда за деянието 
по ал. 1 (ал. 2), или след употреба на нарко­
тични вещества или техни аналози (ал. 3), или 
повторно (ал. 4).
Систематичното място на разпоредбите е в 
раздел II „Престъпления по транспорта и съоб­
щенията“ на глава единадесета „Общоопасни 
престъпления“. Те целят да защитят безопас­
ността, живота и здравето на гражданите при 
движението по пътищата. Непосредствен обект 
на престъпленията, визирани в чл. 343 и 343б 
НК, са обществените отношения, свързани с 
управление на транспортни средства. Общест­
вената чувствителност към безопасността на 
движението по пътищата и в частност управле­
нието на МПС след употреба на алкохол и/или 
други упойващи вещества в последните години 
по обективни причини е особено завишена и 
волята на законодателя, вложена в оспорените 
разпоредби, е ясна: да предвиди засилена нака­
зателна отговорност за престъпления, засягащи 
по общоопасен начин особено важни общест­
вени отношения – безопасността и опазването 
на живота и здравето на гражданите при дви­
жението по пътищата. Следва да се отбележи, 
че подходът на българския законодател не се 
отклонява от практиките на голяма част от 
държавите – членки на Европейския съюз, и 
други правови държави.
Законодателят е компетентен да определя 
наказателната политика на държавата чрез 
материалния наказателен закон. В тази материя 
също е напълно приложимо изложеното по-горе 
относно преценката на законодателната власт 
при определянето чрез наказателния закон на 
наказателната политика на държавата, която 
е лимитирана от конституционните ценности 
и принципи и в частност от изискването за 
правна сигурност, предпоставена от създаването 
и действието на ясно, еднозначно, непротиворе­
чиво, стабилно и предвидимо законодателство 
(Решение № 1 от 2025 г. по к.д. № 8/2004 г.), 
като всяка принуда, която засяга права на 
гражданите, трябва да се основава на разпо­
редби, които са ясни, предвидими и достъпни 
(Решение № 13 от 2022 г. по к.д. № 8/2022 г.).
Разпоредбите на чл. 343, ал. 3 и 4 НК съдър­
жат квалифицирани състави на причиняване 
на транспортно произшествие по непредпазли­
вост, включително след употреба на алкохол 
и/или наркотици или при отказ от тестване 
без медицински причини. Според новата ал. 5 
в изброените хипотези по ал. 3 и 4 съдът може 
да отнеме в полза на държавата превозното 
средство, което е послужило за извършване 
на престъплението и е собственост на дееца, 
а когато деецът не е собственик – да присъди 
равностойността му. 
Всяко предвидено в закона наказание пред­
ставлява организирана обществена реакция 
срещу извършеното престъпление. То цели 
преди всичко да предотврати извършването 
на нови престъпления от дееца и други члено­
ве на обществото, като въздейства върху тях 
възпиращо, поправително и възпитателно. В 
случай че целите на наказанието не могат да се 
изпълнят успешно посредством санкционните 
норми на особената част на наказателния закон, 
действащи към определен момент, интензите­