Държавен вестник, бр. 45, 2005 г., стр. 72

С Т Р .  72
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  45
МИНИСТЕРСТВО
НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО
МИНИСТЕРСТВО
НА ПРАВОСЪДИЕТО
НАРЕДБА № 16
от 13 май 2005 г.
за съдебно-психиатричните експертизи за за-
дължително настаняване и лечение на лица с
психични разстройства
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. С тази наредба се урежда редът за
извършване на съдебно-психиатрична експер-
тиза за целите на задължителното настаняване
и лечение на лица с психични разстройства.
Чл. 2. Съдебно-психиатрична експертиза
може да се назначи само по отношение на лица
с психични разстройства по смисъла на чл. 146,
ал. 1, т. 1 и 2 от Закона за здравето, които пора-
ди заболяването си биха могли да извършат дейс-
твие, което може да бъде обществено опасно
или опасно за самите тях или околните.
Чл. 3. Основната задача на съдебно-психи-
атричната експертиза по тази наредба е да даде
заключение относно:
1. необходимостта от задължително наста-
няване и лечение на лицето, което се нуждае от
специални грижи;
2. необходимостта от прекратяване или про-
дължаване на задължителното му настаняване
и лечение.
Чл. 4. Компетентен да назначи съдебно-пси-
хиатрична експертиза във връзка със задължи-
телно настаняване и лечение на лице с психич-
но разстройство е районният съд по настоящия
му адрес, а в хипотезите на чл. 3, т. 2—районни-
ят съд по местонахождението на лечебното за-
ведение, в което то е настанено.
Чл. 5. Съдебно-психиатрична експертиза за
задължително настаняване и лечение на лице с
психично разстройство се извършва от лекар с
призната специалност по психиатрия и само по
изключение, ако в населеното място няма такъв
специалист, като експерт може да се назначи
лекар, работил най-малко две години в лечебно
заведение за стационарна психиатрична помощ.
Чл. 6. Съдебно-психиатричната експертиза
за задължително настаняване и лечение по от-
ношение на малолетни и непълнолетни се из-
вършва в присъствие на психолог.
Чл. 7. По време на експертизата не се про-
вежда лечение, освен при спешни състояния или
след изразено информирано съгласие от лицето.
Чл. 8. Съдебно-психиатрична експертиза на
основание чл. 3, т. 2 се извършва на всеки три
месеца от лечебното заведение, като въз осно-
ва на тази експертиза районният съд по место-
нахождението на заведението служебно се про-
изнася за прекратяване или продължаване на
лечението с решение.
Раздел II
Назначаване и извършване на съдебно-психи-
атрична експертиза за задължително на-
станяване и лечение на лице с психично раз-
стройство
Чл. 9. (1) Производството за задължително
настаняване на лице с психично разстройство в
лечебно заведение се открива по искане на ра-
йонния прокурор, а в случаите по чл. 154, ал. 3
от Закона за здравето—и от ръководителя на
лечебното заведение.
(2) Сигнали и предложения до прокурора за
задължително настаняване и лечение на лице с
психично разстройство могат да отправят него-
вите родственици, настойникът или попечите-
лят, личният лекар, държавни и общински ор-
гани, други заинтересувани лица.
Чл. 10. (1) Съдът назначава съдебно-психи-
атричната експертиза с определение само след
като установи, че е налице някое от обстоятел-
ствата по чл. 155 от Закона за здравето и след
изслушване на психиатър за вероятното нали-
чие на психично разстройство на лицето.
(2) С определението съдът определя лечеб-
ното заведение, вещото лице, което ще проведе
експертизата, както и срока за извършването є,
който не може да бъде по-дълъг от 14 дни, и
само по изключение може да се удължи еднок-
ратно, но за не повече от 10 дни.
(3) Съдът определя и формата за провежда-
не на експертизата, амбулаторна или стацио-
нарна, като изхожда от това дали лицето има
възможност да се яви за амбулаторна експерти-
за, съответно необходимостта от непрекъсна-
то, продължително наблюдение за изготвяне на
експертиза, каквото се осигурява при стацио-
нарни условия.
(4) Определението на съда за назначаване
на експертизата може да се обжалва с частна
жалба или с протест от прокурора в 3-дневен
срок от постановяването му. Обжалването спи-
ра провеждането на експертизата, освен ако
съдът не постанови нещо друго.
Чл. 11. (1) При извършване на експертизата
вещото лице има право да се запознае с матери-
алите по делото, които се отнасят до въпросите
на експертизата, и да изисква допълнителни
материали, когато това е необходимо, за да
изпълни възложената му задача.
(2) При трудности или нужда от допълни-
телно изследване вещото лице може да предло-
жи на съда да се увеличи броят на експертите,
или да се промени формата за провеждане на
експертизата или мястото на извършването є.
Чл. 12. Във връзка с експертизата вещите лица
са длъжни да пазят в тайна предоставените им
материали, както и данните от експертизата.