Държавен вестник, бр. 82, 2012 г., стр. 42

СТР.  42	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  82
IІ. Становища на страните.
Като заинтересовани страни по делото са 
конституирани Народното събрание, президен­
тът на Република България, Министерският 
съвет, министърът на правосъдието, министъ­
рът на финансите, министърът на вътрешните 
работи, Държавната агенция „Национална 
сигурност“, Комисията за защита на личните 
данни, Върховният касационен съд, Върховни­
ят административен съд, главният прокурор, 
омбудсманът, Висшият адвокатски съвет, 
Нотариалната камара, Съюзът на юристите в 
България, Фондацията „Български адвокати за 
правата на човека“, Фондацията „Асоциация 
за европейска интеграция и права на човека“, 
Институтът „Отворено общество“ – София, 
Институтът за модерна политика и Бъл­
гарският хелзинкски комитет. На страните 
е предоставена възможност да представят 
доказателства и писмени становища. 
Постъпили са писмени становища от 
Министерския съвет, министъра на право­
съдието, министъра на вътрешните работи, 
Комисията за защита на личните данни, Вър­
ховния касационен съд, Висшия адвокатски 
съвет, Фондацията „Български адвокати за 
правата на човека“, Фондацията „Асоциация 
за европейска интеграция и права на човека“, 
Института „Отворено общество“ – София, и 
Института за модерна политика.
Висшият адвокатски съвет, Фондацията 
„Български адвокати за правата на човека“, 
Фондацията „Асоциация за европейска инте­
грация и права на човека“ и Институтът „Отво­
рено общество“ – София, подкрепят искането 
за установяване на противоконституционност 
и несъответствие с международни договори, 
по които България е страна, на ЗОПДНПИ 
в неговата цялост. Тези страни освен осно­
ванията, посочени от вносителите, развиват 
допълнително и доводи за несъответствие на 
оспорения закон с принципа на правовата 
държава с оглед на неясната формулировка на 
понятието „незаконно придобито имущество“, 
непропорционалност на предвидените средства 
за постигане на обявената законодателна цел, 
неоправдано накърняване на основни човешки 
права, прикриване под формата на гражданска 
конфискация на действителната санкционна 
същност на закона, недопустимо делегиране 
на законодателни правомощия на админи­
стративни органи, накърняване на правото 
на защита и неравно третиране на страните 
в производството по отнемане на незаконно 
придобито имущество чрез въвеждане на 
редица необорими презумпции.
Върховният касационен съд намира, че 
като цяло оспореният закон не противо­
речи на Конституцията и съответства на 
задължителните за страната международни 
стандарти. По отношение на посочените в 
искането конкретни разпоредби изразява 
становище, че удължената давност по чл. 73, 
ал. 1 ЗОПДНПИ е несъвместима с принципа 
на правовата държава. Допълнително, съо­
бразявайки приетото за разглеждане искане 
за установяване на противоконституционност 
на целия ЗОПДНПИ, предлага въз основа на 
чл. 22, ал. 1, изр. 1 от Закона за Конституци­
онен съд (ЗКС) на конституционен контрол в 
светлината на чл. 4, ал. 1 от Конституцията 
да бъдат подложени още чл. 11, ал. 5 и чл. 76, 
ал. 2 ЗОПДНПИ.
Институтът за модерна политика счита, че 
концептуално оспореният закон не се намира в 
конфликт с Конституцията и международните 
задължения на страната. Единствено предлага 
да бъде установено противоречие с чл. 17, 
ал. 1 и 3 от Конституцията и несъответствие 
с чл. 1 от Допълнителен протокол № 1 към 
КЗПЧОС на чл. 23 ЗОПДНПИ в частта за 
административните нарушения и изцяло чл. 24 
ЗОПДНПИ поради непропорционалност на 
въведеното ограничение на правото на соб­
ственост в конкретната хипотеза.
Министерският съвет, министърът на 
правосъдието и министърът на вътрешните 
работи мотивирано поддържат, че искането 
е изцяло неоснователно.
Комисията за защита на личните данни 
фактически не е взела отношение по спор­
ната проблематика, но е обърнала внимание 
на приложимостта на чл. 20, ал. 1 от Закона 
за защита на личните данни при обмена на 
информация в хода на взаимодействието на 
органите по чл. 13, ал. 1 ЗОПДНПИ с другите 
държавни органи и лица, посочени в чл. 34, 
ал. 1 ЗОПДНПИ.
От останалите заинтересовани страни не 
са постъпили становища.
ІІІ. По оспорената конституционосъобраз­
ност и съответствие с международни договори, 
по които България е страна, на ЗОПДНПИ 
в неговата цялост.
1. Основно съдържание, идеи и принципи на 
закона.
Демонстрацията на необясним матери­
ален просперитет от лица, които според 
господстващото мнение извършват тежки 
посегателства, включително и с престъпен 
характер, срещу установения в Конституцията 
и законите икономически ред в държавата, 
създава представата, че свободният пазар 
не се подчинява на установените правила, 
че демократичните институции не могат да 
ограничат възможността за забогатяване от 
незаконни източници за чужда сметка, както 
и за сметка на обществото като цяло.
Законодателен отговор на гореописана­
та обществено-политическа ситуация беше 
приемането на Закона за отнемане в полза 
на държавата на имущество, придобито от 
престъпна дейност (ЗОПДИППД – обн., ДВ, 
бр. 19 от 2005 г.; последно изм. и доп., бр. 38