Държавен вестник, бр. 13, 2014 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  13
25.10.2.1. активност (пресяващ);
25.10.2.2. PCR (дефинитивен метод).
25.11. Специфични (единични) фактори на 
фибринолизата:
25.11.1. плазминоген:
25.11.1.1. хромогенен, определя се активност;
25.11.1.2. имунологичен – концентрация;
25.11.2. тъканен плазминоген активатор (t-
PA) – имунологичен, определя се концентрация. 
25.12. Показатели на фибринолитична ак­
тивност:
25.12.1. D-димер:
25.12.1.1. имунологични: латексова аглутина­
ция – полуколичествено и количествено;
25.12.1.2. имунологичен анализ с неизотопно 
маркиране на антигени или антитела;
25.12.2. плазмин – алфа 2-антиплазмин ком­
плекс: имунологичен – определя се концен­
трация. 
25.13. Инхибитори на фибринолизата:
25.13.1. алфа 2-антиплазмин – хромогенен 
метод (определя се активност);
25.13.2. инхибитор на плазминогеновия ак­
тиватор (PAI): хромогенен метод (определя се 
активност), имунологичен метод (определя се 
концентрация);
25.13.3. С1 – инхибитор: 
25.13.3.1. хромогенен метод (определя се 
активност);
25.13.3.2. имунологичен метод (определя се 
концентрация).
26. Препоръчителните аналитични принципи 
при изследване на ликвор са следните:
26.1. Преди центрофугиране:
26.1.1. оценка на макроскопския вид – цвят, 
прозрачност, фибринова мрежа;
26.1.2. изброяване на еритроцити и левкоцити 
в нативен ликвор, без консерванти в камера на 
Fushs-Rosenthal, Nageotte или Jensen с обикновена 
светлинна микроскопия.
26.2. Цитологично изследване:
26.2.1. диференциране на типа клетки в 
обогатен ликвор (чрез активна седиментация, 
центрофугиране или филтрация) на препарат, 
оцветен по Giemsa или по Pappenheim;
26.2.2. цитохимични реакции за диференци­
ране на типа клетки.
26.3. Клинично-химични показатели (изслед­
ват се не по-късно от 6-ия час в надстоящата 
течност, получена след центрофугиране на лик­
вора), както в серум.
26.4. Общ белтък:
26.4.1. проба на Pandy – ориентировъчно;
26.4.2. със сух тест за урина – ориентировъчно; 
26.4.3. количествена турбидиметрия;
26.4.4. количествена колориметрия със селек­
тивни багрила (Coomassie brilliant blue, Ponceau 
red или Рyrogalol red).
26.5. Албумин – имунотурбидиметрия и/или 
електроимунодифузия.
26.6. Имуноглобулини (ИгГ, ИгА, ИгМ) – при­
лагат се аналитичните принципи за изследване 
в серум с модификации за повишаване на чувст­
вителността, когато е необходимо:
26.6.1. крайна имунодифузия с поне три 
стандарта;
26.6.2. отчитане на олиго- или поликлонал­
ност – оптимизирана агарозна електрофореза и/
или изоелектрофокусиране;
26.6.3. имунологичен анализ с неизотопно 
маркиране.
26.7. Глюкоза – хексокиназен метод с три 
стандарта (от 0,5 до 4,0 mmol/l).
26.8. Лактат – UV метод.
26.9. CRP – нефелометрия.
26.10. CK-NAС активирана: с двоен обем 
ликвор, вместо серум.
26.11. LDH: субстрат пируват, трис-буфер и 
двоен обем ликвор вместо серум.
26.12. Аденозиндезаминаза – UV метод.
26.13. Спектрофотометрия – на 405, 415 (или 
410, 418), 420, 430, 460, 540 и 630 нм.
26.14. Диференциране на левкоцитите – след 
оцветяване по Pappenheim.
26.15. Електролити, анализ на кръвни газове, 
адреналин, норадреналин, лекарствени средства 
и други – както за серум.
27. Препоръчителните аналитични принципи 
при изследване на урина са следните:
27.1. За клинично-химични и цитологични 
изследвания – препоръчва се средна порция от 
втора сутрешна урина.
27.2. Пресяващо изследване (общо изследване 
на урина):
27.2.1. оценка на макроскопския вид – цвят, 
мирис и други общи свойства на урината;
27.2.2. изследване на диуреза;
27.2.3. експресни (сухи) проби за полуколи­
чествено определяне с използване на полуавто­
матично (или автоматично) отчитащо устройство.
27.3. Относителна плътност:
27.3.1. рефрактометрично;
27.3.2. сухи проби (ориентировъчно); осмола­
литет: с осмометър, както в серума.
27.4. Цитологично изследване:
27.4.1. формени елементи на урина при спазване 
на стандартни условия – препоръчва се микро­
скопия с фазов контраст и еднократни камери; 
27.4.2. формени елемени на урина с автома­
тичен анализатор.
27.5. Клинично-химични показатели (коли­
чествено определяне):
27.5.1. общ белтък:
27.5.1.1. нефелометрия или турбиметрия на 
преципитацията с трихлороцетна киселина или 
бензетониев хлорид;
27.5.1.2. ръчна или автоматична колориме­
трия на белтъчен комплекс със свързващи бои 
(Coomassie brillant blue, Ponceau red, Pyrogalol red);
27.5.2. албумин: имунонефелометрично, иму­
нотурбиметрично или друг имунологичен анализ 
с неизотопно маркиране; 
27.5.3. алфа-1-микроглобулин – имунологичен 
анализ;
27.5.4. креатинин – както в серум, но след 
разреждане 1:100;
27.5.5. деоксипиридин – имунологичен с неи­
зотопно маркирани антигени и антитела;
27.5.6. глюкоза, ензими, метаболити, електро­
лити, хормони и други: съгласно принципите, 
използвани при определяне в серум.