Държавен вестник, бр. 61, 2022 г., стр. 11

БРОЙ  61	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
Становищата на Висшия съдебен съвет, 
Върховния касационен съд, Върховния ад­
министративен съд, Българската съдийска 
асоциация, Асоциацията на прокурорите в 
България, проф. д-р Иван Стоянов, проф. 
д-р Христина Балабанова със съответните 
аргументи подкрепят и допълват доводите 
в искането, което намират за основателно.
Висшият съдебен съвет (ВСС) намира 
оспорената норма на чл. 2, ал. 2 ЗДБ за 
противоконституционна. Поддържа, че тя 
„ще има за краен резултат непълноценното 
функциониране през част от бюджетната го­
дина на конституционно установени орга­
ни – Прокуратурата на Република България 
в частност и органите на съдебната власт в 
цялост“. ВСС достига до извод, според който 
„приемането на разпоредбата на чл. 2, ал. 2 
от Закона за държавния бюджет за 2022 г. 
представлява нарушение на разпоредбата на 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията, противоречи 
на чл. 8 КРБ и не спазва прогласената в 
чл. 117 от Основния закон независимост на 
съдебната власт“.
Върховният касационен съд приема, че 
„За да могат органите на съдебната власт да 
осъществяват нормално своите конституци­
онно регламентирани функции, е необходи­
мо нейният бюджет да бъде обезпечен като 
финансиране, да е гарантиран като изпъл­
нение и да е адекватен с оглед нуждите на 
съдебната власт при съобразяване с възмож­
ностите на държавния бюджет.“ Поддържа, 
че „В конкретния случай, упражняването на 
това правомощие от Народното събрание с 
неясни мотиви за „...спешно реформиране и 
преструктуриране...“ на конституционно ус­
тановен орган на съдебната власт, създава 
предпоставки за сериозно затрудняване, или 
практически – блокиране, неговата работа 
поради недостатъчно финансиране и има за 
последица накърняване независимостта на 
съдебната власт като цяло.“
Според Върховния административен съд 
(ВАС) оспореното законодателно решение е 
„станало в нарушение на законоустановената 
процедура по Закона за съдебната власт (ред., 
ДВ, бр. 28 от 2016 г.)“. Твърди, че „Висшият 
съдебен съвет е единственият орган, който 
има правото да предложи проект за бюджета 
на съдебната власт и Министерският съвет 
няма право да коригира това предложение, а 
само да го внесе.“ Позовавайки се на прак­
тиката на Конституционния съд (Решение 
№ 4 от 15.04.2003 г. по к. д. № 2/2003 г.), ВАС 
поддържа, че в случая е налице „неосигуря­
ване на достатъчно средства за нормалното 
функциониране на органа“. Подчертава, че 
„предвид обстоятелството, че бюджетът на 
съдебната власт е единен, намаляването на 
субсидията за Прокуратурата рефлектира 
негативно върху цялата съдебна власт“. 
Българската съдийска асоциация изразява 
становище, че начинът на корекция на бю­
джета на съдебната власт и мотивите, които 
са изложени за това, водят до извод, че нито 
един от принципите на необходимост, обос­
нованост, предвидимост, откритост, съгласу­
ваност, субсидиарност, пропорционалност и 
стабилност не е спазен. Българската съдийска 
асоциация заявява, че „Изложените мотиви 
не сочат на необходимост от конкретната 
промяна, няма обосновка, налице е декла­
рация на вносителите на корекцията, която 
не съдържа никаква информация. Засяга се 
възможността за нормално функциониране на 
орган на съдебната власт с основни функции 
в провеждането на наказателните производ­
ства в държавата и участие в граждански и 
административни дела в предвидените със 
закон случаи.“ 
Според Асоциацията на прокурорите в 
България искането на главния прокурор е 
основателно. В становището се твърди, че 
„чл. 2, ал. 2 от Закона за държавния бюджет 
на Република България за 2022 г. противоречи 
на принципите по чл. 4, ал. 1, чл. 8, чл. 117, 
ал. 2 и 3 от Конституцията на Република Бъл­
гария, тъй като не отчита върховенството на 
закона в Република България, разделението 
на властите и независимостта на съдебната 
власт, гарантирана и чрез самостоятелността 
на нейния бюджет“.
Проф. д-р Иван Стоянов намира за „неубе­
дителни“ мотивите на „група народни предста­
вители за намаляване средствата в бюджета 
на Прокуратурата на РБ с „необходимостта 
от спешно реформиране и преструктуриране 
на Прокуратурата“. Приема, че по конкрет­
ното дело „става въпрос за отстояване на два 
фундаментални конституционни принципа: 
принципа на правовата държава и принципа 
за независимостта на съдебната власт“.
Проф. д-р Христина Балабанова поддържа, 
че правилата в Закона за съдебната власт 
(чл. 326 и следващите), уреждащи процедурата 
за изготвяне на бюджета на съдебната власт, 
са императивни, нормата е „задължителна 
и за законодателната власт“. Твърди, че „в 
нарушение на законоустановена процедура, 
средствата са намалени. А бюджетът на 
съдебната власт макар и съставна част на 
държавния бюджет е самостоятелен и неза­
висим.“
Другата група становища и правни мне­
ния, която включва тези на Министерския 
съвет, министъра на правосъдието и ми­
нистъра на финансите, намират искането за 
неоснователно. 
В своето становище Министерският съвет 
(МС) поддържа, че „при приемане на бюдже­
та на съдебната власт за 2022 г. са спазени 
изцяло изискванията за самостоятелност на 
бюджета, както и принципът на разделение 
на властите“. Акцентира на обстоятелството, 
че „дори след гласуваното в Народното съб­
рание намаление на бюджетните средства