Държавен вестник, бр. 110, 2024 г., стр. 5

БРОЙ  110	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
до избирането от Народното събрание и от 
органите на съдебната власт на нови члено­
ве, както и конституционно допустимо ли е 
преустановяване за неопределено време на 
дейността на Висшия съдебен съвет поради 
изтичане на мандата на изборните му членове 
и неизбиране на нови от Народното събрание 
и от органите на съдебната власт?
Формулировката на поставения от вноси­
телите въпрос относно конституционосъобраз­
ността на изпълнението на правомощията на 
ВСС „в пълнота“ след изтичането на мандата 
на изборните му членове в искането се свързва 
с § 23 ПЗР на ЗИД на Конституцията. Поради 
приложимостта на тази разпоредба само във 
връзка с други разпоредби от ЗИД на Консти­
туцията, обявени за противоконституционни, 
към момента на настоящото производство тя 
няма правно действие извън правното действие 
на самия ЗИД на Конституцията (Решение 
№ 13 от 2024 г. по к.д. № 1/2024 г.).
Конституционният съд не упражнява пра­
вомощието си по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Кон­
ституцията, „когато не е налице неяснота или 
отсъства правен проблем, който да бъде решен 
по пътя на тълкуване“ (Определение № 4 от 
2007 г. по к.д. № 9/2007 г.). В конкретния 
случай съществува проблем с изпълнението 
на конституционно възложените задължения 
на националния представителен орган. Този 
проблем е породен от продължаващото без­
действие на Народното събрание да упражни 
правомощието си за избор на членове на 
ВСС, което е пряко свързано с принципите 
на разделение на властите и на независимост 
на съдебната власт (включително защото по 
този начин се препятства изборът от органи­
те на съдебната власт на членове на ВСС). 
Същественият въпрос е дали, когато за дълъг 
период след изтичане на мандата на изборните 
членове на ВСС това бездействие продължава, 
той може да упражнява своите правомощия 
по същия начин и в същия обем, както го 
прави, когато отговаря на всички предвидени 
от Конституцията изисквания за формирането 
на неговия състав. Убедено поддържаме, че 
произнасянето по допустимостта на искането 
следва да отразява разбирането ни за отго­
ворността на самия Конституционен съд за 
преодоляване на едно трайно установило се 
фактическо състояние, което разкрива се­
риозно напрежение с основополагащите за 
конституционния ред принципи, закрепени 
с Основния закон. 
Смятаме, че по така поставения въпрос 
Конституционният съд не се е произнасял, 
поради което не съществува отрицателната 
процесуална предпоставка по смисъла на 
чл. 21, ал. 6 ЗКС. 
Тълкувателно решение № 12 от 2022 г. по 
к.д. № 7/2022 г. се отнася до Инспектората към 
ВСС и мотивите по него не могат автоматич­
но да бъдат отнесени към функционирането 
на ВСС като самостоятелен конституционно 
предвиден орган. С оглед на поставения в 
него тълкувателен въпрос настоящото искане 
има отделен специфичен предмет, по който 
Конституционният съд не се е произнасял. В 
посоченото решение Съдът се е произнесъл 
единствено по отношение на възможността 
членовете на Инспектората към ВСС да из­
пълняват правомощията си след изтичане на 
техния мандат при неизбиране от страна на 
Народното събрание на нови членове на този 
орган, така както е изрично предвидено от кон­
ституционния законодател. Решението (както 
в неговия диспозитив, така и в мотивите му) 
не представлява произнасяне, пряко относи­
мо към други държавни органи в идентична 
хипотеза и в частност към ВСС. В мотивите 
на решението е посочено само, че „[в] чл. 130, 
ал. 8 от Конституцията (относно прекратява­
нето на мандата на членове на ВСС), респек­
тивно в чл. 132а, ал. 2 и 3 от Конституцията 
(относно Инспектората към ВСС)“, отсъства 
разпоредба, която да изключва осъществяване 
на неговите функции. Според Съда „това оба­
че съвсем не означава, че само при изрично 
посочване в Конституцията или в закон е 
допустимо продължаване на осъществяването 
на функциите на конституционно установен 
държавен орган. Съпоставката на двата посо­
чени по-горе принципа – непрекъснатост на 
осъществяване на функциите и мандатност 
(срок на овластяване), има потенциал да оп­
редели отговора на поставения тълкувателен 
въпрос в настоящото производство.“ Отговор 
на поставения тълкувателен въпрос е даден 
само по отношение на Инспектората към ВСС. 
Именно във връзка с това се предупреждава за 
опасността решението да се прилага по анало­
гия, макар и неоснователно, и по отношение 
на други държавни органи (особено мнение по 
к.д. № 7/2022 г. на съдиите Красимир Влахов 
и Атанас Семов).
Самото Решение № 12 от 2022 г. по к.д. 
№ 7/2022 г. е постановено в конкретен кон­
текст, определен в мотивите му като из­
ключителна ситуация („Продължаването на 
изпълнението на възложените функции […] е 
защитен механизъм, приложим в изключи­
телни ситуации“), произтичаща от липсата на 
политическа воля за избор на нов състав на 
Инспектората към ВСС от няколко поредни 
конкретно посочени легислатури („както 44-
тото, така и 45-ото, 46-ото и 47-ото Народно 
събрание“). От тази гледна точка е несъмнено, 
че даденото задължително тълкуване, за да 
бъде разрешена една изключителна – и като 
такава преходна – ситуация, не може да бъде 
оправдание за нейното неограничено продъл­
жаване във времето, при което нарушаването 
на Конституцията става определящо за изяс­
няване на нейния смисъл.
Към момента на постановяване на Решение 
№ 12/2022 г. по к.д. № 7/2022 г. можеше да се 
говори за временно и изключително състояние 
на обективна невъзможност за попълване на