Държавен вестник, бр. 57, 2018 г., стр. 71

БРОЙ  57	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  71  
№ 1307/2013 г. на Европейския парламент и на 
Съвета за установяване на правила за директни 
плащания за земеделски стопани по схеми за 
подпомагане в рамките на общата селскосто-
панска политика и за изменение на прило-
жение към същия регламент. Пренебрегнато 
е и задължителното условие на чл. 28, ал. 2, 
т. 5 ЗНА, императивно изискваща анализ за 
съответствие с правото на Европейския съюз. 
Оспорените разпоредби не съответстват на 
целта за гарантиране на еднаквото третиране 
на земеделските стопани в България, Румъ-
ния и Хърватия, чиито директни плащания 
подлежат на постепенно въвеждане, като 
минималният праг в посочените държави 
членки следва да се основава на окончателния 
размер, който се отпуска в края на процеса 
на постепенно въвеждане (съобр. 12), на целта 
за гарантиране защитата на правата на бене-
фициерите и избягване на дискриминацията 
между тях (съобр. 48), на целта да се гарантира 
ефективното и целенасочено използване на 
средствата на Съюза и да се избегне двойно 
финансиране по други подобни инструменти 
за подпомагане (съобр. 50), на целта за за-
пазване на поминъка в планинските райони, 
съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 г. от 
17 декември 2013 г. за установяване на правила 
за директни плащания за земеделски стопани 
по схеми за подпомагане в рамките на об-
щата селскостопанска политика и за отмяна 
на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и 
Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета. 
Определените критерии за допустимост 
на подпомагането в процесните разпоредби 
противоречат на установените с чл. 13 от Де-
легиран регламент (ЕС) № 639/2014 г. критерии 
за доказване, че селскостопанските дейности 
не са незначителни и че основната дейност 
или предметът на дейност на предприятието 
се изразява в упражняване на селскостопан-
ска дейност, като необосновано са възприети 
условия с дискриминационен характер по 
отношение на стопанства с по-малък брой 
животни и е предвидена разлика в броя жи-
вотни, отглеждани при една и съща развъдна 
практика, както и на съображение 4 от същия 
регламент, съгласно което в съответствие със 
съдебната практика на Съда на Европейския 
съюз е целесъобразно да се поясни, че когато 
държавите членки приемат мерки за прилагане 
на правото на Съюза, те следва да упражня-
ват своето право на преценка, като спазват 
някои принципи, включително по-специално 
принципа за недопускане на дискриминация. 
Неправилно в противоречие с изискването 
за обвързано с производство подпомагане 
(съобр. 49 от Регламент № 1307/2013 г.) за 
автохтонните породи не са установени изис-
квания за производство. 
Не става ясно как определеният в чл. 23 от 
процесната наредба количествен критерий е 
в синхрон с изискванията на чл. 52, ал. 3 от 
Регламент (ЕС) № 1307/2013 г., съгласно който 
обвързано с производството подпомагане може 
да се отпуска само на онези сектори или онези 
региони от дадена държава членка, в които 
отделни видове селскостопански практики или 
отделни селскостопански сектори, които са 
особено важни по икономически, социални 
или екологични причини, претърпяват опре-
делени трудности. 
Не става ясно и как обвързаното с производ-
ството подпомагане е стимул за количеството 
животни, визирано в чл. 23 от наредбата, а 
не касае други случаи, които се нуждаят от 
стимулиране. Член 52, ал. 6 от Регламент (ЕС) 
№ 1307/2013 г. изрично определя, че обвър-
заното с производството подпомагане е под 
формата на годишно плащане и се отпуска в 
рамките на определени количествени граници 
и въз основа на определен брой животни, т.е. 
количеството животни е критерий за размера 
на годишното плащане, свързано с обвързаното 
с производството подпомагане, а не дали да 
се плати и на кого.
От процесуална гледна точка – с оглед 
изискванията, визирани в чл. 20 и чл. 26, 
ал. 3 ЗНА – липсват установявания за факти-
ческите и правните основания за оспорената 
разпоредба. Административната преписка 
не съдържа доказателства за предварителна 
оценка на въздействието, както и предвари-
телни анализи и данни, на които се е позовал 
вносителят – зам.- министър на земеделието 
и храните в доклада си до министъра, и по-
конкретно относно обосноваване на така 
предвидения минимален брой животни, 
разликите в условията за допустимост на 
подпомагането по отношение на минимално 
допустимия брой на овце майки (50) и кози 
майки (20) под селекционен контрол от една 
порода, както и с оглед изключване на усло-
вията за минимални бройки, за реализирани 
количества мляко и/или млечни продукти и 
регистрирани приплоди за допустимите за 
подпомагане животни от автохтонни породи. 
По делото липсват и доказателства за 
публикуване на Портала за обществени кон-
султации на мотивите, съответно доклада и 
предварителната оценка за въздействието по 
чл. 20 ЗНА. От ксерокопието на страницата 
се установява публикуването само на проекта. 
Несъстоятелни са възраженията на касатора, 
че оценка за въздействието по чл. 20 ЗНА не 
се изисква за наредби, издавани от министри, 
а само за тези на Министерския съвет. Никъде 
ЗНА не прави такава диференциация. Наредба-
та като подзаконов нормативен акт във всички 
случаи трябва да отговаря на изискванията, 
визирани в Закона за нормативните актове. 
След като изрично е въведено изискване за