Държавен вестник, бр. 38, 2009 г., стр. 5

Б Р О Й  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
Като примери могат да се посочат бюджетни-
те изменителни закони, обнародвани в ДВ,
бр. 108 от 1993 г., бр. 68 и 108 от 1996 г., бр. 71
от 1998 г. и бр. 31 от 2000 г., с които се кориги-
рат разходи, дефицит или финансиране на де-
фицит. Дори с изменение и допълнение на ЗДБ
от 1994 г. (ДВ, бр. 88 от 1994 г.) по време на
действието на Закона за съставянето и изпъл-
нението на държавния бюджет са определени
параметрите за разходване на средства по пре-
изпълнение на приходите по републиканския
бюджет.
В този смисъл цялата практика във връзка
с изменение и допълнение на годишните дър-
жавни бюджети в частта, засягаща бюджетни
показатели, се е реализирала по конституци-
онно допустимия ред—със закон за изменение
и допълнение на ЗДБ, чийто законопроект е
внесен от МС.
 Конституционният съд не вижда основание
за насърчаване създаването на прецеденти чрез
прилагането на законова разпоредба, чието
конституционно съдържание е спорно поради
съществуваща неяснота в текста. То може да
бъде изведено по тълкувателен път. И по този
начин да бъде осигурено конституционосъоб-
разното є прилагане.
2. В какво се състои спецификата на годиш-
ния закон за държавния бюджет, както и в как-
во се изразява тази специфика в ЗДБ за 2009 г.
Конституционният съд намира за необхо-
димо и в това дело да продължи своя анализ
на спецификата на годишния закон за дър-
жавния бюджет, фрагментарно осъществен в
общо 15 негови решения—3 за даване на за-
дължително тълкуване на норми на Консти-
туцията (Решение № 18 от 1993 г., Решение
№ 17 от 1995 г. и Решение № 6 от 2001 г.), 2 за
произнасяне за противоконституционността
на разпоредби от ЗУДБ и 10 за установяване
на противоконституционността на разпоред-
би на годишни закони за държавния бюджет
в периода 1992—2009 г.
Така в мотивите на Решение № 17 от 1995 г.
на въпроса: при оспорване на конституционо-
съобразност на ЗДБ какъв е актът, предмет на
конституционния спор, съгласно чл. 149, ал. 1,
т. 2—закон или друг акт на Народното събра-
ние, КС изказва становище, оформено в теза,
като приема, че в случая се произнася за кон-
ституционосъобразността на друг акт на НС,
без да конкретизира какъв е този акт.
В мотивите на Решение № 17 от 1996 г. съ-
дът говори за разпоредбата на чл. 3 от атакува-
ния ЗДБ за 1996 г. като за “норма” и дори прави
обобщение, че такава норма съществува и в
годишните държавни бюджети от предходни
години, като за пример се дават годишните
бюджетни закони от 1993, 1994 и 1995 г.
В Решение № 15 от 1997 г. по повод атакува-
ния чл. 3, ал. 2 ЗДБ за 1997 г. Конституционни-
ят съд констатира, че “разпоредба с еднакво по
същество нормативно съдържание” като ата-
куваната съществува и в ЗДБ за 1996 г. Нещо
повече—направена е констатация, че аналогич-
на разпоредба съществува във всички бюджет-
ни закони в периода от 1993 до 1996 г.
В повечето случаи, когато се е произнасял
по искане за установяване на противоконститу-
ционност на членове от закона за държавния
бюджет, КС винаги си е служил с обозначени-
ето “разпоредба”, като често понятията “нор-
ма” и “разпоредба” са използвани в мотивите
като синоними, като се говори и за норми, пов-
тарящи се ежегодно.
В Решение № 22 от 1996 г., изхождайки и от
разбирането си, че ЗДБ не съдържа правни
норми, които уреждат трайно обществени от-
ношения по смисъла на ЗНА, КС обявява за
противоконституционен изменителен закон за
държавния бюджет.
В мотивите на Решение № 6 от 2001 г., с ко-
ето дава задължително тълкуване на чл. 106 от
Конституцията в частта “МС ръководи изпъл-
нението на държавния бюджет”, КС, говорей-
ки за спецификата на ЗДБ, отбелязва, че той
“не е като всички други закони”. С това факти-
чески се признава, че ЗДБ има качества на за-
кон, макар и различен от другите закони, без да
се навлиза в същността на неговата различност.
Всички посочени случаи показват, че в раз-
лични свои решения по повод на различни ата-
кувани разпоредби КС е отчитал различност-
та на ЗДБ, който съдържа нееднородни по сво-
ята природа разпоредби, вървейки постепен-
но, но постоянно към изясняване на неговата
специфика.
Конституционният съд приема, че за точ-
ното определение на спецификата на ЗДБ,
който не е закон в материален смисъл, е необ-
ходимо и достатъчно той да бъде определен
като формален закон. В конституционната но-
менклатура на актовете на НС са включени
закони, решения, декларации и обръщения
(чл. 86, ал. 1), Правилник за организацията и
дейността на НС (чл. 73), както и закони за
изменение и допълнение на Конституцията,
приемани при условията и по реда на глава де-
вета от Конституцията (чл. 155, ал. 1). В този
смисъл конституционният израз “други акто-
ве на Народното събрание” (чл. 149, ал. 1, т. 2)
като правно понятие включва и формалния
закон за държавния бюджет, изведен като спе-
цифика по пътя на тълкуването.
Законът за държавния бюджет обвързва МС
и с финансовото рамкиране на неговата актив-
ност за най-ефективно постигане на определе-
ни цели при реализацията на държавни полити-
ки в осигурени с публични финанси сфери. Този
закон се приема от НС по реда на законодател-
ния процес. Следствие на това той влиза във
формална сила—приет от НС по реда на зако-
нодателния процес, може да бъде изменян и
допълван само от този орган и по този ред.