Държавен вестник, бр. 75, 2019 г., стр. 7

БРОЙ  75	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
умишлено престъпление от общ характер. 
Възприетото автоматично отстраняване от 
заемане на държавна служба в митническата 
администрация не оставя пространство за 
преценка кога пълноценната реализация на 
правото на труд следва да отстъпи пред защи­
тата на специфичния авторитет на държавната 
служба. Отсъствието на нюансиран подход не 
позволява да се отчетат степента на общест­
вена опасност на твърдяното престъпление, 
връзката му с функциите на митническия 
служител, както и други индивидуални осо­
бености на конкретния случай. 
Оспорената разпоредба създава предпос­
тавки за ограничаване на правото на труд, 
без да е достигнат конституционно търпимият 
предел, отвъд който заемането на държавна 
служба в митническата администрация би 
било морално неприемливо. Възприетият от 
законодателя автоматизъм, водещ до прекра­
тяване на правоотношението, лишава уредбата 
от присъщата на повелята за пропорционал­
ност гъвкавост, чрез която да се установи по 
несъмнен начин неспособността на лицето 
да се ръководи от „волята и интересите на 
нацията“. Съображението, че атакуваното 
разрешение има за цел да открои по-релефно 
положението на митническите служители, 
които са митнически органи, по никакъв на­
чин не променя направения извод за общия и 
недиференциран характер на ограничението 
по чл. 10, ал. 1, изречение второ от ЗМ.
Без да се оспорва възможността защитата 
на авторитета на службата да бъде третирана 
като легитимна законодателна цел, чието 
постигане в отделни случаи, включително, 
когато служител бъде привлечен като обви­
няем или получи качеството на подсъдим за 
престъпление, може да наложи ограничения в 
правото на труд и свободен избор на професия, 
оспореният текст игнорира съществуването 
на друг, по-малко ограничаващ правото на 
труд законоустановен начин на постигане на 
преследваната цел – възможността по чл. 100, 
ал. 1, т. 2 от Закона за държавния служител 
за временно отстраняване от длъжност на 
съответния служител. 
Наред с това липсва предвидена в закона 
адекватна и ефективна закрила на лицето 
срещу освобождаването от длъжност на ос­
нованието, посочено в оспорената разпоред­
ба. Съдебното оспорване на законността на 
прекратяване на трудовото или служебното 
правоотношение би било с предизвестен край, 
доколкото единствените предпоставки, които 
ще подлежат на съдебна преценка, са свързани 
с факта на заемане на съответната позиция в 
митническата администрация на лицето и с 
факта на повдигнатото срещу него обвинение 
за умишлено престъпление от общ характер. 
Конституционният съд намира за уместно 
да отбележи, че отсъства всякаква възможност 
за преразглеждане на случая при промяна 
на релевантните обстоятелства по чл. 10, 
ал. 1, изречение второ от ЗМ, включително 
при постановяване на оправдателна присъда 
или прекратяване на наказателното произ­
водство, и законът не гарантира връщането 
на митническия служител на заеманата до 
прекратяване на служебното правоотношение 
длъжност. Ограничението е непропорционал­
но, защото целите на закона могат да бъдат 
успешно и ефективно постигнати и без него. 
В своята практика относно временното 
отстраняване от длъжност на държавни слу­
жители и магистрати, които са привлечени 
като обвиняеми за престъпления, свързани 
със службата им (Решение № 5 от 2016 г. по 
к.д. № 2/ 2016 г., Решение № 10 от 2018 г. по 
к.д. № 4/2017 г., Решение № 2 от 2018 г. по к.д. 
№ 2/2018 г.), Конституционният съд е приел, 
че временното отстраняване от длъжност, 
макар и да разкрива белезите на преследва­
на легитимна цел – защита на специфичния 
авторитет на службата, е непропорционална 
мярка, водеща до ограничаване на правото 
на труд и свободен избор на професия. Тези 
изводи с по-голяма сила важат и в настоя-
щия случай, където не се обсъжда временно 
отстраняване от длъжност, а по-тежката като 
последици мярка – прекратяване на трудовите 
или служебните правоотношения на митни­
ческия служител.
Разпоредбата на чл. 10, ал. 1, изречение 
второ от ЗМ не е съобразена и с изискването 
да се използва най-мекото според обстоятел­
ствата средство за ограничаване като елемент 
от принципа за пропорционалност. Отсъстви­
ето на мотиви и законодателна обосновка в 
подкрепа на възприетото в чл. 10, ал. 1, изре­
чение второ от ЗМ разрешение не убеждава, 
че са потърсени и обсъдени алтернативни и 
по-щадящи за правото на труд способи за по­
стигане на целения резултат. Подобен подход 
е отстъпление от конституционния разум за 
дължим демократичен законодателен процес в 
сферата на основните права – чрез задълбочен 
дебат в рамките на законодателния процес, 
без прибързаност и импровизация, да се за­
щитят балансирано правата и свободите на 
всеки член на обществото.
Поради изложеното Конституционният съд 
приема, че искането на ВАдвС за установяване 
на противоконституционност на разпоредба­
та на чл. 10, ал. 1, изречение второ от ЗМ е 
основателно.
По изложените съображения и на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията във връзка 
с чл. 22, ал. 1 от Закона за Конституционен 
съд Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционна раз­
поредбата на чл. 10, ал. 1, изречение второ 
от Закона за митниците (обн., ДВ, бр. 15 от 
6.02.1998 г.; посл. изм., бр. 32 от 16.04.2019 г.).
За председател:
Гроздан Илиев
7222