Държавен вестник, бр. 39, 2006 г., стр. 25

Б Р О Й  39
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
8.6. Използва се отрицателен за АНА серум,
търговски или приготвен в лабораторията от
здрав донор, с предварително доказана липса
на АНА.
9. Определяне на антинеутрофилни цито-
плазмени антитела (АНЦА).
9.1. Лабораторията може да определя нали-
чие, специфичност и титър на АНЦА според
официално приетата номенклатура.
9.2. Използват се утвърдени техники за оп-
тимално определяне на АНЦА.
9.3. Като субстрат за ИИФ може да се изпол-
зва намазка или цитоцентрофужен препарат от
нормални донорни левкоцити, фиксирани с ета-
нол, приготвени по стандартизиран метод и/или
търговски препарати.
9.4. Лабораторията има изработени крите-
рии за разграничаване на положителни и отри-
цателни проби.
9.5. Стандартната индиректна имунофлуорес-
центна техника трябва да се използва като скри-
ниращ тест.
9.6. Лабораторията е в състояние да оценява
вида на флуоресценцията, като използва меж-
дународно приетата номенклатура за имуно-
флуоресцентните стандартни типове на АНЦА:
ц-АНЦА—цитоплазмени АНЦА
п-АНЦА—перинуклеарни АНЦА
х-АНЦА—(атипични) АНЦА.
9.7. За определяне специфичността и титъра
на АНЦА се прилагат твърдофазови имуноен-
зимни техники с пречистени антигени.
9.8. Използва се международно приетата но-
менклатура за имуноензимни типове АНЦА:
Протеиназа 3-АНЦА—автоантитела срещу
протеиназа 3.
Mиелопероксидаза-АНЦА—автоантитела
срещу миелопероксидаза.
9.9. Отрицателният контролен серум е тър-
говски серум или от здрави индивиди (може и
пул от няколко донора), доказан с имуноензим-
ни техники, че е негативен срещу специфични
неутрофило-цитоплазмени антигени (протеина-
за 3 и миелопероксидаза).
9.10. Положителният контролен серум е тър-
говски серум или от пациенти с хистологично
доказан системен некротизиращ васкулит, съдър-
жащи антитела с верифицирана чрез ИЕМ специ-
фичност (протеиназа 3 и миелопероксидаза).
9.11. Всички серумни проби с п-AНЦA или
атипични AНЦA, съдържащи едновременно ин-
терфериращи AНА (с хомогенна или перифер-
на нуклеарна флуоресценция), задължително се
изследват с ИЕМ за наличие на протеиназа 3-
АНЦА и миелопероксидаза-АНЦА.
9.12. При използване на пречистени в лабо-
раторията антигени се предпочита метод, при-
чиняващ възможно най-малката им денатура-
ция. Желателно е чистотата на пречистения
антиген да бъде верифицирана с имуноензимен
тест с антисеруми срещу потенциално конта-
миниращи други АНЦА-антигени.
9.13. Всяка нова партида антиген (търговски
или пречистен в лабораторията) се тестува и
сравнява със “стара” партида.
9.14. Препоръчва се всички серумни про-
би, положителни за AНЦA от ИИФ-скринин-
га, да бъдат изследвани за наличие на проте-
иназа 3-АНЦА и миелопероксидаза-АНЦА.
10. Определяне на антитела срещу различ-
ни нуклеарни антигени: dsDNA, Sm, RNP, ss-
A(Ro), ss-B (La), Scl-70, centromere, хистони и
др. в серума.
10.1. Лабораторията може да определя на-
личието на антитела срещу различни нукле-
арни антигени според общоиприетата номен-
клатура.
10.2. Използват се утвърдени техники, като:
ИЕМ, имунофлуоресценция, флоуцитометрия и
други стандартизирани методи.
10.3. При използване на търговски препара-
ти се препоръчва сравнението между всеки две
последователни серии.
10.4. При разработен в лабораторията метод
се препоръчва стриктен контрол на изолирани-
те антигени, използваните плаки за ИЕМ, срав-
нени с търговски препарати.
10.5. Лабораторията има изработени крите-
рии за разграничаване на положителни и отри-
цателни проби.
10.6. Всяко изследване съдържа положител-
на и отрицателна контрола и серуми с позната
концентрация на антителата, по която се пост-
роява стандартна крива.
11. Определяне на антимитохондриални ан-
титела (АМА) в серум.
11.1. Лабораторията е в състояние да опре-
деля наличие, специфичност и титър на АМА
в серум според официално приетата номен-
клатура.
11.2. Използват се утвърдени техники за оп-
тимално определяне на АМА.
11.3. Лабораторията има изработени крите-
рии за разграничаване на положителни и отри-
цателни проби.
11.4. Индиректната имунофлуоресценция
върху тъканни животински срези от бъбрек на
плъх или мишка или препарати от клетъчна
линия Hep 2 се използва като скрининг тест.
11.5. За диференициране на вариантните ти-
пове АМА (М1—М9) се използва имуноензимен
метод с дефиниран митохондриален антиген.
11.6. Използва се положителен за АМА кон-
тролен серум—търговски или приготвен в ла-
бораторията от пациенти с доказана диагноза
първична билиарна цироза, с предварително
определен титър.
11.7. Използва се отрицателен за АМА се-
рум—търговски или приготвен в лаборатория-
та от здрав донор.
12. Определяне на антигладкомускулни ан-
титела (АГМА) в серум.
12.1. Лабораторията е в състояние да опре-
деля наличие и титър на АГМА в серум.