Държавен вестник, бр. 19, 2003 г., стр. 3

Б Р О Й  19
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
тясна връзка, като вземе предвид тяхното ес-
тество, предмет, последиците от тяхното при-
лагане или неприлагане.
4. Действителност на договорите
Чл. 440. Сключването и действието на догово-
ра или на отделна негова разпоредба се уреждат
от правото на държавата, което според правила-
та на тази част би било приложимо, ако догово-
рът или разпоредбата биха били действителни.
За да установи, че не е изразила съгласие,
всяка страна по договора може да се позове на
правото на държавата, в която има обичайното
си местопребиваване, ако от обстоятелствата
по договора е видно, че не е оправдано последи-
ците от нейните действия да се определят спо-
ред правото по ал. 1.
Чл. 441. Когато договорът е сключен между
лица, намиращи се в една и съща държава, фи-
зическото лице, което е дееспособно съгласно
правото на тази държава, не може да се позова-
ва на недееспособността си по правото на друга
държава, освен ако към момента на сключване
на договора насрещната страна по договора е
знаела за тази недееспособност или не е знаела
поради своята небрежност.
5. Форма на договорите
Чл. 442. За действителността на договора е
необходимо спазването на изискванията за
форма, установени от правото, приложимо към
договора съгласно разпоредбите на тази част
или съгласно правото на държавата по место-
сключването на договора.
Когато към момента на сключването на
договора страните са се намирали в различни
държави, договорът е действителен, ако са спа-
зени изискванията за форма, установени от
правото, приложимо към договора, съгласно
разпоредбите на тази част или от правото на
една от тези държави.
Когато договорът е сключен от представи-
тел, при прилагането на ал. 1 и 2 трябва да се
има предвид правото на държавата, на чиято
територия се намира представителят.
За действителността на едностранно волеи-
зявление във връзка със съществуващ или бъ-
дещ договор е необходимо да бъдат спазени
изискванията за форма, установени от правото,
което по силата на разпоредбите на тази част се
прилага или би се прилагало към договора, или
на правото на държавата по местоизвършване
на волеизявлението.
Когато предмет на договора е вещно право
върху недвижима вещ, е необходимо да бъдат
спазени повелителните изисквания за форма,
установени в държавата, където се намира не-
движимата вещ, доколкото според правото на
тази държава те трябва да бъдат приложени,
независимо от местосключването на договора
и приложимото към него право.
6. Суброгация, прехвърляне на вземания
Чл. 443. Ако трето лице има задължение да
удовлетвори или е удовлетворило кредитор,
правото, уреждащо задължението на третото
лице към кредитора, определя дали и доколко
това лице може да упражни напълно или час-
тично правата, които удовлетвореният креди-
тор има срещу длъжника според правото, което
урежда техните отношения.
Предходната ал. 1 се прилага и в случаите,
когато няколко лица трябва да изпълнят едно и
също задължение и едно от тях е удовлетвори-
ло кредитора.
Чл. 444. Отношенията между кредитора,
прехвърлил вземането си, и новия кредитор се
уреждат от правото, което според разпоредби-
те на тази част се прилага към договора за пре-
хвърляне на вземането.
Правото, което се прилага към прехвърлено-
то вземане, урежда неговата прехвърляемост,
отношението между новия кредитор и длъжни-
ка, условията, при които прехвърлянето може
да се противопостави на длъжника, и освобожда-
ващото действие на изпълнението от длъжника.
7. Доказателства
Чл. 445. Правото, което урежда договора
съгласно разпоредбите на тази част, е прило-
жимо и във връзка с неговото доказване, до-
колкото съдържа установени от закона предпо-
ложения или други разпоредби относно тежестта
за доказване.
Договорът или едностранното волеизявле-
ние се доказват с всички доказателствени сред-
ства, допустими според правото на съда или
според правото, определено по чл. 440, съглас-
но което формата е спазена.
8. Обхват на приложимото право
Чл. 446. Приложимото към договора пра-
во, определено от разпоредбите на настояща-
та част, урежда неговото тълкуване, изпълне-
нието на възникналите задължения, последи-
ците от пълно или частично неизпълнение на
тези задължения, включително и определя-
нето на вредите, различните основания за по-
гасяване на задълженията, последиците от не-
действителността на договора, погасителна-
та давност и последиците от изтичането на
един срок.
По отношение на начина на изпълнение и
действията, които кредиторът може да извър-
ши при неизпълнението, съдът може да прило-
жи изцяло или отчасти правото по местоизпъл-
нението на договора.
Чл. 447. Когато дадена държава се състои от
повече от една териториални единици, всяка от
които има свои правни норми за договорите,
всяка териториална единица се смята за държа-
ва при определяне на приложимото право съг-
ласно разпоредбите на тази част.
9. Изключване на препращането
Чл. 448. По смисъла на тази част под прило-
жимо право на една държава трябва да се раз-
бират правните норми, действащи в тази дър-
жава, с изключение на стълкновителните нор-
ми на нейното международно частно право.