Държавен вестник, бр. 93, 2005 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  93
Неподвижните турбини с вътрешно горене
могат да бъдат интегрирани в горивните систе-
ми на съществуващи конвенционални електро-
централи, което може да увеличи общата ефек-
тивност с 5 до 7 процента, водещо от своя стра-
на до значително редуциране на емисиите на
SO2. Налагат се обаче големи промени в конс-
трукцията на горивните камери.
Изгарянето в кипящ слой е горивна техноло-
гия за изгаряне на антрацитни въглища и кафя-
ви въглища, но при него могат да се изгарят и
други твърди горива като нефтен кокс и ниско-
качествени горива, например горими отпадъ-
ци, торф и дърва. Емисиите могат да бъдат
допълнително намалени чрез интегрирано уп-
равление на горивния процес в системата пос-
редством добавянето на вар/варовик към мате-
риала на слоя. Общият инсталиран капацитет
за изгаряне в кипящ слой достига приблизител-
но 30 000 MWth (250 до 350 инсталации), вклю-
чително 8000 MWth с капацитет над 50 MWth.
Страничните продукти от този процес могат да
причинят проблеми по отношение на използва-
нето и/или депонирането им и да са необходи-
ми допълнителни проучвания.
Процесът на интегрирана газификация с
комбиниран цикъл включва газификация на
въглища и комбиниран цикъл за генериране на
енергия в газова и парна турбина. Газифицира-
ните въглища се изгарят в горивната камера на
газовата турбина. Намаляването на серните
емисии се постига чрез използване на съвре-
менна технология за очистване на суровия газ в
съоръжения, разположени преди подаването му
в газовата турбина. Съществува и технология
за тежки нефтени отпадъци и битумни емул-
сии. Инсталираният капацитет в момента е
около 1000 MWel (5 инсталации).
В момента се планират електроцентрали с
газови турбини с комбиниран цикъл, използва-
щи за гориво природен газ, притежаващи ефек-
тивност от 48 до 52 процента.
(г) Модификации на процесите и на горенето:
Модификации на горенето, сравними с мер-
ките, използвани за намаляване на емисиите на
NOx, не съществуват, тъй като по време на горе-
нето органично и/или неорганично свързаната
сяра се окислява почти напълно (в зависимост
от свойствата на горивото и технологията на
изгаряне определен процент остава в пепелта).
В този анекс процесите със суха добавка за
конвенционални котли се считат за модифика-
ции на процесите поради впръскването на агент
в горивната камера. Опитът обаче е показал, че
при прилагане на тези процеси топлинният
капацитет се понижава, съотношението Ca/S е
високо, а очистването на сярата—ниско. Тряб-
ва да бъдат разгледани и проблемите за по-на-
татъшното използване на страничните продук-
ти и поради тези причини това решение трябва
да се прилага като междинна мярка и в по-мал-
ки инсталации (таблица 2).
(д) Процеси за десулфуризация на димни
газове (ДДГ):
Тези процеси целят отстраняването на вече
образувани серни оксиди, поради което се нари-
чат още вторични мерки. Модерните техноло-
гии за обработка на димните газове се основават
на отстраняването на сярата чрез мокри, сухи
или полусухи и каталитични химични процеси.
За да се постигне най-ефективна програма
за намаляване на емисиите на сяра, надхвър-
ляща мерките за енергиен мениджмънт, опи-
сани в (i) по-горе, трябва да се разгледа комби-
нация от технологичните възможности, посоче-
ни в (ii) по-горе.
В някои случаи възможностите за намаля-
ване на емисиите от сяра могат също да доведат
до намаляване на емисиите на CO2, NOx и други
замърсители.
В инсталациите за топлоелектрическите
централи, когенерация и районите отоплител-
ни централи използваните процеси за обработ-
ка на димните газове включват: мокро очист-
ване с вар/варовик (МПВ); абсорбция със сухо
впръскване (АСВ); метод на Уелман Лорд (УЛ);
промиване с амоняк (ПА); и комбинирани про-
цеси за отстраняване на NOx/SOx (процес с
активен въглен (АВ) и отстраняване на NOx/
SOx с комбиниран катализатор).
В енергийния сектор МПВ и АСВ покри-
ват 85 процента и съответно 10 процента от
инсталирания капацитет за десулфуризация на
димни газове.
Няколко нови процеса за десулфуризация на
димни газове, като сухо очистване с електро-
нен лъч (СОЕЛ) и Марк 13A, все още не са
преминали пилотния етап.
Таблица 2 показва ефективността на горе-
споменатите вторични мерки, която се основа-
ва на практическия опит, събран от голям брой
инсталации, въведени в експлоатация. Внедре-
ният капацитет, както и диапазонът на измене-
ние на ефективността също се споменават.
Въпреки сравнимите характеристики на някол-
ко технологии за намаляване на серните еми-
сии, местни влияния или влияния, характерни
за инсталацията, могат да доведат до изключ-
ване на определена технология.
Таблица 2 включва също и обичайните гра-
ници, в които варират инвестиционните разхо-
ди за технологиите за намаляване на сярата,
изброени в раздели (ii) (в), (г) и (д). Когато тези
технологии се прилагат към отделни случаи,
трябва да се отбележи, че инвестиционните
разходи за мерките за намаляване на емисиите
ще зависят освен от всичко друго и от използ-
ваните специфични технологии, необходимите
системи за намаляване на емисиите, размера
на инсталацията, размера на изискваното на-
маление и графика за плановите ремонти. По-
ради това таблицата дава само широките гра-
ници на инвестиционните разходи. Инвестици-
онните разходи за модернизация най-често над-
вишават тези за нови инсталации.