Държавен вестник, бр. 21, 2004 г., стр. 42

С Т Р .  42
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  21
О П Р Е Д Е Л И :
Спира изпълнението на § 3, т. 1, буква “в”
от Постановление № 320 на Министерския
съвет от 22 декември 2003 г. за изменение и
допълнение на Тарифата за таксите, които се
събират за издаване на лицензии за дейности
по Закона за контрол върху наркотичните ве-
щества и прекурсорите, одобрена с Постанов-
ление № 2 на Министерски съвет от 2001 г. (ДВ,
бр. 114 от 2003 г.).
Определението е окончателно и не подлежи
на обжалване.
Определението да се обнародва в “Държа-
вен вестник”.
И.д. председател: Светла Петкова
12514
РЕШЕНИЕ № 2134
от 10 март 2004 г.
по административно дело № 10772 от 2003 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Цве-
танка Табанджова, Георги Александров, Весе-
лина Тенева, Славка Найденова, при участието
на секретар-протоколиста Магдалена Михай-
лова разгледа административно дело № 10772
по описа на Върховния административен съд—
петчленен състав, за 2003 г., докладвано от пред-
седателя Светла Петкова.
Производството пред Върховния админист-
ративен съд, петчленен състав, е на основание
чл. 5, т. 1 във връзка с чл. 23 ЗВАС.
Образувано е по жалба на “Национален про-
фесионален съюз”, сдружение с нестопанска цел,
представлявано от Панчо Сотиров Мутафчиев,
с искане за отмяна на § 1, ал. 2 от ПЗР на Пос-
тановление № 152 на Министерския съвет от
11.VII.2003 г. (ДВ, бр. 64 от 2003 г.). В жалбата
са развити доводи за незаконосъобразност на
обжалваната разпоредба поради неспазване на
установената форма, противоречие с матери-
алноправни разпоредби и несъответствие с цел-
та на закона—основания за отмяна по чл. 12,
т. 2, 4 и 5 ЗВАС.
Жалбоподателят поддържа, че оспорената
разпоредба не може да бъде уредена с поста-
новление, а следва да бъде оформена като ре-
шение на Министерския съвет. Счита, че в на-
рушение на изискванията на Кодекса на труда
ПМС № 152 от 11.VII.2003 г. е прието, без да
бъде извършена предварителна проверка за на-
личието на критериите за представителност по
чл. 34 и 35 КТ. В жалбата се твърди, че атакува-
ният текст не съответства на целите на закона.
Ответникът по делото—Министерският съ-
вет, чрез процесуалния си представител, в съ-
дебно заседание и с писмени бележки, оспорва
допустимостта и основателността на жалбата и
моли същата да бъде оставена без разглеждане
или съответно да бъде отхвърлена.
С определение от 5.II.2004 г. на ВАС—пет-
членен състав, по делото е конституирана като
заинтересувана страна Конфедерацията на не-
зависимите синдикати в България (КНСБ)—
сдружение с нестопанска цел. Процесуалният
представител на КНСБ в съдебно заседание и с
писмено становище оспорва законосъобразност-
та на разпоредбата на § 1, ал. 2 от ПЗР на ПМС
№ 152 от 2003 г. и моли същата да бъде отмене-
на. Твърди, че Министерският съвет не е опра-
вомощен да въвежда, удължава и/или намалява
срока за представителност на синдикалните
организации.
В съдебно заседание от 6.II.2004 г. по дело-
то е конституиран като заинтересувана стра-
на министърът на труда и социалната поли-
тика. Процесуалният му представител оспор-
ва с писмено становище жалбата и моли съ-
щата да бъде отхвърлена като неоснователна
и недоказана.
Върховният административен съд—петчле-
нен състав, като прецени предпоставките за
допустимост и основателност на жалбата и взе
предвид доказателствата по делото и доводите
на страните, приема следното:
По допустимостта на жалбата:
Жалбоподателят—“Национален професио-
нален съюз”, е сдружение, вписано в регистъра
на юридическите лица с нестопанска цел при
Софийския градски съд. Съгласно чл. 120, ал. 2
КРБ гражданите и юридическите лица могат
да обжалват пред съдилищата всички админис-
тративни актове, които ги засягат, освен изрич-
но посочените със закон. Процесуалноправни-
ят интерес от обжалване на подзаконовите нор-
мативни актове следва от твърдението на жал-
боподателя за наличие на противоречие на об-
жалвания акт с правна норма от по-висш ранг.
Всяко противоречие на подзаконов нормати-
вен акт с нормативен акт от по-висока степен
води до накърняване на конституционния прин-
цип за законност на държавното управление,
уреден в чл. 4, ал. 1 от Конституцията на Репуб-
лика България (КРБ), и създава опасност от
засягане на конкретни права и задължения на
гражданите или юридическите лица. Ето защо
при обжалване на подзаконови нормативни
актове не е необходимо жалбоподателят да
доказва пряк и личен интерес от отмяната на
атакувания акт. В съответствие с чл. 13 ЗВАС
жалба срещу нормативен акт може да се подава
без ограничение във времето. По изложените
съображения съдът намира жалбата за проце-
суално допустима.
По основателността на жалбата:
Предмет на обжалване е разпоредбата на
§ 1, ал. 2 от ПЗР на Постановление № 152 на
Министерския съвет от 11.VII.2003 г. Поста-
новлението е прието въз основа на изменени-
ята и допълненията в Кодекса на труда, въве-
дени със Закона за изменение и допълнение на
Кодекса на труда (ДВ, бр. 25 от 2001 г.). Нови-