Държавен вестник, бр. 84, 2021 г., стр. 11

БРОЙ  84	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
неприкосновеност, прогласена в чл. 17, ал. 3 
от Конституцията. 
Вносителят твърди, че лицата, чието иму­
щество подлежи на отнемане по силата на 
оспорените разпоредби, нямат достъп до съд 
във връзка с това отнемане, тъй като те не 
биха могли да имат процесуално качество в 
нито една от фазите на наказателното произ­
водство, в рамките на което тяхното право на 
собственост може да бъде засегнато. 
Според омбудсмана отнемането на имущес-
тво на лица, чието собствено поведение не е 
било причина за ограничаването на правото 
им на собственост, противоречи на принципа 
за лична отговорност, без това да е оправдано 
от „призната от правото необходимост да се 
поправят причинени вреди“.
С определение от 29 юни 2021 г. Конститу­
ционният съд е допуснал искането за разглеж­
дане по същество.
Съдът е конституирал като заинтересовани 
институции: Народното събрание, президента 
на Република България, Министерския съвет, 
министъра на правосъдието, министъра на 
вътрешните работи, Върховния касационен 
съд, Върховния административен съд, главния 
прокурор на Република България и Висшия 
адвокатски съвет.
Отправена е покана да предложат писмени 
становища до Съюза на юристите в България, 
Съюза на съдиите в България, Българската 
съдийска асоциация, Асоциацията на проку­
рорите в България, Камарата на следователите 
в България, Българския хелзинкски комитет, 
фондация „Български адвокати за правата на 
човека“, Асоциацията за европейска интегра­
ция и права на човека, Българската асоциация 
за европейско право, Национално сдружение 
„Случаен превоз“ и Конфедерацията на авто­
бусните превозвачи.
Поканени са да дадат писмено правно мне­
ние по предмета на делото проф. д.ю.н. Лазар 
Груев, проф. д.ю.н. Румен Марков, проф. д-р 
Гергана Маринова, проф. д-р Момяна Гунева, 
проф. д-р Пенчо Пенев, проф. д-р Пламен 
Панайотов, проф. д-р Румен Владимиров, 
проф. д-р Снежана Начева, доц. д-р Даниела 
Дончева, доц. д-р Екатерина Салкова, доц. д-р 
Ива Пушкарова, доц. д-р Наталия Киселова, 
доц. д-р Ралица Илкова, доц. д-р Ралица Кос­
тадинова, доц. д-р Тервел Георгиев, д-р Ивайло 
Цонков, д-р Николай Николов. 
В изпълнение на предоставената им от съда 
възможност становища по основателността на 
искането са изразили: президентът на Репуб-
лика България, министърът на правосъдието, 
министърът на вътрешните работи, Върховният 
касационен съд, Висшият адвокатски съвет, 
Асоциацията на прокурорите в България, 
Националното сдружение „Случаен превоз“ и 
доц. д-р Ива Пушкарова, която е предоставила 
правно мнение. 
Останалите конституирани заинтересо­
вани институции и поканени организации и 
специалисти от науката и практиката не са 
представили писмени становища и правни 
мнения по делото.
Постъпилите по делото становища и правни 
мнения могат да бъдат обобщени по следния 
начин:
Президентът на Република България, минис­
търът на правосъдието, Върховният касационен 
съд, Висшият адвокатски съвет и Асоциацията 
на прокурорите в България намират искането 
за основателно, като изцяло споделят мотивите 
на вносителя. 
Президентът изтъква, че аргументите, из­
ложени от омбудсмана в искането, съвпадат с 
мотивите към Указ № 229 за връщане за ново 
обсъждане в Народното събрание на Закона 
за изменение и допълнение на Кодекса на 
търговското корабоплаване, приет от 44-то 
Народно събрание на 28 октомври 2020 г., и 
поддържа, че същите изводи по аналогия са 
валидни за останалите оспорени разпоредби. 
В становището на министъра на право­
съдието са подкрепени напълно доводите на 
омбудсмана, като е акцентирано върху накър­
няването на правото на собственост на чужди 
за наказателното производство лица, което се 
явява непропорционално на преследваната от 
закона легитимна цел.
Върховният касационен съд в представеното 
становище изразява пълно съгласие с вносите­
ля на искането и навежда в негова подкрепа 
допълнителния довод, че противоречивата 
съдебна практика по прилагането на чл. 280, 
ал. 4 и чл. 281, ал. 3 от НК, възникнала като 
резултат от нееднаквото тълкуване на същ­
ността и обема на понятието „доброволно“, 
насочва към извод за противоречие на цити­
раните разпоредби в оспорените им части и с 
принципа на правовата държава. Според Вър­
ховния касационен съд „материалноправната 
уредба на отнемане в полза на държавата на 
превозните и преносни средства на основание 
оспорените разпоредби от НК характеризира 
като безсмислено участието на засегнатите 
лица в производството пред съд, който е об­
вързан да наложи санкцията служебно при 
постановяване на осъдителна присъда“.
Висшият адвокатски съвет поддържа изцяло 
основанията и мотивите на искането, като ут­
върждава разбирането за санкционния характер 
на конфискацията и извежда на преден план 
противоречието на атакуваните разпоредби с 
принципа на правовата държава. В станови­
щето се изтъква, че липсата на възможност 
за преценка от страна на съда дали да нало­
жи санкцията, т.е. неговата обвързаност да 
направи това служебно при постановяване на 
осъдителната присъда, практически обезсмисля 
участието в наказателното производство на 
засегнатите лица.