Държавен вестник, бр. 15, 2010 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  15
(4) Когато две или повече решения за кон­
фискация или отнемане, постановени по отно­
шение на едно и също лице или имущество, 
са изпратени за признаване едновременно до 
различни съдилища, компетентен да се произ­
несе по всички решения е съдът, който пръв 
е образувал производство.
(5) Ако не бъде установено местоживеенето 
или обичайното пребиваване на лицето, а за 
юридическото лице – седалището, адресът на 
управление или адресът за кореспонденция на 
територията на Република България, компе­
тентен да разгледа решението е Софийският 
градски съд.
Производство по признаване
Чл. 16. (1) Компетентният съд незабавно 
образува производство и насрочва делото в 
7-дневен срок от получаването на решението 
за конфискация или отнемане и удостоверени­
ето. Съдът разглежда делото в състав от трима 
съдии в открито съдебно заседание с участието 
на прокурор и на засегнатото лице.
(2) Неявяването на лицето, когато е редовно 
призовано, не е пречка за разглеждане на делото.
(3) Когато лицето не може да бъде намерено, 
за да бъде редовно призовано, му се назначава 
защитник.
(4) Съдът запознава засегнатото лице с 
решението, след което го изслушва.
(5) Съдът може да изиска пряко от компе­
тентния орган на издаващата държава допъл­
нителна информация, като определи срок за 
нейното получаване. 
(6) Когато намери делото за изяснено, съдът 
изслушва прокурора, засегнатото лице и него­
вия защитник и се оттегля на съвещание за 
незабавно постановяване на решение.
(7) Съдът се произнася с решение, с което:
1. признава акта и го изпраща незабавно на 
съответния изпълнителен орган;
2. отказва признаване или изпълнение на 
акта и прекратява производството;
3. признава акта и отлага изпълнението му.
(8) Ако решението за конфискация или 
отнемане се отнася до парична сума, българ­
ският съд определя равностойността на сумата 
в български левове по курса на Българската 
народна банка за деня на постановяване на 
решението за конфискация или отнемане в 
издаващата държава. 
(9) В случаите, когато решението за кон­
фискация или отнемане е свързано с конкретно 
имущество, българският съд може да постанови 
конфискацията или отнемането в Република 
България алтернативно да се извърши под фор­
мата на задължаване за плащане на парична 
сума, отговаряща на стойността на имущество­
то, ако издаващата държава е посочила това в 
удостоверението.
(10) Съдът може да се консултира по всеки 
подходящ начин с компетентните органи на 
издаващата държава, преди да вземе решение 
да не признае или да не допусне изпълнение 
на решение за конфискация или отнемане 
съгласно чл. 19, ал. 1, или да ограничи изпъл­
нението на такова решение съгласно чл. 19, 
ал. 2. Консултирането е задължително, когато 
решението е основано на чл. 19, ал. 1, т. 1, 2, 
5, 6 и 9 или чл. 19, ал. 2, както и на чл. 19, 
ал. 1, т. 7, в случай че не е било извършено 
уведомяването по чл. 24, ал. 1, т. 5.
(11) Българският съд уведомява незабавно 
компетентния орган на издаващата държава, 
когато решението за конфискация или отне­
мане е невъзможно да бъде изпълнено, тъй 
като имуществото, което трябва да бъде кон­
фискувано или отнето, вече е конфискувано 
или отнето, изчезнало е, било е унищожено, 
не може да бъде открито на мястото, посочено 
в удостоверението, или местонахождението на 
имуществото не е било установено дори след 
консултации с компетентния орган на издава­
щата държава. 
Приспадане
Чл. 17. В случай че засегнатото лице пред­
стави доказателство за пълно или частично 
изпълнение, извършено във връзка с решени­
ето за конфискация или отнемане, в която и 
да е държава – членка на Европейския съюз, 
съответният български орган по признаване и 
изпълнение след провеждане на консултации 
с компетентния орган на издаващата държава 
приспада равностойността на изпълнената част 
от общото задължение.
Множество решения
Чл. 18. (1) Българските съдилища се про­
изнасят по:
1. две или повече решения за конфискация 
или отнемане, свързани с парична сума, които 
са били издадени срещу едно и също физическо 
или юридическо лице, и засегнатото лице не 
разполага с достатъчно средства в Република 
България, които да позволят изпълнението на 
всички решения;
2. две или повече решения за конфискация 
или отнемане, свързани с едно и също иму­
щество.
(2) Решението на съда относно решението 
по ал. 1, което да се изпълни, се взема, като 
се преценят всички обстоятелства, включи­
телно наличието на обезпечено по искане на 
издаващата държава имущество, тежестта на 
престъпленията, мястото на извършването им, 
датите на съответните решения и датите на 
изпращането им.