Държавен вестник, бр. 10, 2003 г., стр. 73

Б Р О Й  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  73
5. Апаратура
5.1. Магнитна или механична бъркалка.
5.2. рН-метър.
6. Контролно изпитване
Определянето се извършва върху аликвотни части
от разтворите (4.1 и 4.3), така че съотношението Ca/Mg
да бъде приблизително равно на това на разтвора, кой-
то ще се анализира. След това се взема (a) от стандар-
тния разтвор (4.3) и (b-a) от стандартния разтвор (4.1).
(a) и (b) са броят на милилитрите от използвания раз-
твор на EDTA в двете титрувания на разтвора, който се
анализира. Тази процедура е точна само когато разтво-
рите на EDTA, на калций и на магнезий са точно екви-
валентни. Ако това не е така, се налага да се направят
известни корекции.
7. Приготвяне на разтвора за анализ
Виж методи 7.1 и 7.3
8. Определяне
8.1. Вземане на аликвотни проби
Аликвотната част трябва да съдържа, доколкото е
възможно, между 9 и 18 mg магнезий ( 15—30 mg MgO).
8.2. Титруване в присъствие на Ериохром черно—Т
С пипета се слага аликвотна част (8.1) от разтвора,
който ще се анализира, в 400-милилитрова Бехерова
чаша. Излишната киселина се неутрализира с 5 М раз-
твор на натриев хидроксид (4.12), използвайки рН-ме-
тър. Разрежда се с вода до приблизително 100 ml. Доба-
вят се 5 ml от буферния разтвор (4.9). рН-метърът тряб-
ва да показва 10,5 ± 0,1. Прибавят се 2 ml разтвор на
калиев цианид (4.7) и 3 капки от индикатора Ериохром
черно—Т (4.6). Титрува се с разтвор на EDTA (4.2),
като се разбърква внимателно с бъркалка (5.1) (виж
10.2, 10.3 и 10.4).
Нека“b” да бъде броят на милилитрите от 0,05 М
разтвор на EDTA.
8.3. Титруване в присъствието на калцеин или кал-
кон-карбонова киселина
Отпипетира се аликвотна част от разтвора, който
ще се анализира, която да е равна на тази, взета от
горното титруване, и се поставя в 400-милилитрова
Бехерова чаша. Излишната киселина се неутрализира с
5 М разтвор на натриев хидроксид (4.13), използвайки
рН-метър. Разрежда се с вода до около 100 ml. Добавят
се 10 ml разтвор КОН/КCN (4.8) и индикатор (4.4)  или
(4.5). Разбърква се внимателно с бъркалка (5.1), титру-
ва се с  разтвор на EDTA (4.2) (виж 10.2, 10.3 и 10.4).
Нека “а” е броят на милилитрите от 0,05 М разтвор
на EDTA.
9. Изразяване на резултатите
За торове, за които методът е приложим (5 грама от
тора в 500 ml от екстракта), процентното съдържание
на магнезия в тора се изчислява, както следва:
(b—а) . Т
MgO (%) в тора = –––––– ;
М
(b—а) . Тґ
Mg (%) в тора = –––––– ,
М
където:
а е броят на милилитрите на 0,05 М разтвор на EDTA,
използван за титруване в присъствието на калцеин или
калкон-карбонова киселина;
b—броят на милилитрите на 0,05 М разтвор на EDTA,
използван за титруване в присъствието на Ериохром
черно—Т;
М— масата на пробата във взетата аликвотна пор-
ция в грамове;
Т— 0,2016 . М на разтвора ЕDTA/0,05 (виж 4.2);
Tґ— 0,1216 . М на разтвора ЕDTA/0,05 (виж 4.2).
10. Забележки
10.1. Стехиометричното съотношение ЕDTA/метал
в комплексометричния анализ е винаги 1:1, независи-
мо от валенцията на метала и от факта, че ЕDTA е
четиривалентен. Ето защо разтворите за титруване—
ЕDTA и стандартният, следва да бъдат моларни, а не
нормални.
10.2. Комплексометричните индикатори често са
много чувствителни към въздуха. Разтворът може да
изгуби цвета си по време на титруването. В този случай
трябва да се добавят 1—2 капки от индикатора. Това се
налага най-вече в случаите, когато се използват Ериох-
ром черно—Т и калкон.
10.3. Често комплексите метал/индикатор са отно-
сително стабилни и може да е необходимо време за
промяна на цвета. Ето защо последните капки EDTA
трябва да се прибавят бавно, а също така капка от 0,05 М
разтвор на магнезий (4.1) или на калций (4.3) се добавя
за сигурност, че промяната на цвета вече не е станала.
Това по-специално е валидно за комплекса ериохром-
магнезий.
10.4. Промяната на цвета на индикатора трябва да
се наблюдава не отгоре, а хоризонтално през разтвора.
Бехеровата чаша трябва да стои срещу бял фон на добре
осветено място. Промяната на цвета на индикатора
лесно може да се наблюдава при поставяне на Бехеро-
вата чаша върху матово стъкло, под което свети 25-
ватова лампа.
10.5. Тези анализи изискват известен опит. Задача-
та ще включва наблюдаване на промените в цвета на
стандартните разтвори (4.1) и (4.3). Препоръчва се оп-
ределенията да се извършват от един и същ лаборато-
рен химик.
10.6. Ако се използва разтвор на ЕDTA с гарантира-
но качество (например Титризол, Нормекс), това може
да опрости контрола върху еквивалентността на стан-
дартните разтвори (4.1),  (4.2) и (4.3).
10.7. Разтворите, съдържащи калиев цианид, не
трябва да се изливат в канализацията, докато циани-
дът не се преработи в безопасно съединение—напри-
мер чрез окисляване с натриев хипохлорит, последва-
но от алкализиране.
Метод 7.9
Определяне съдържанието на сулфати
1. Обхват
Този метод формулира процедурата за определяне
съдържанието на сяра в торовите екстракти под фор-
мата на сулфати.
2. Област на приложение
Този метод се прилага за определяне съдържанието
на сулфати в екстракти съгласно методи 7.1, 7.2, 7.3 и 7.4.
3. Принцип
Тегловно определяне като бариев сулфат.
4. Реактиви
4.1. Разредена солна киселина:
1 обем солна киселина (d = 1,18) и 1 обем вода.
4.2. Разтвор на бариев хлорид—BaCl2.2H2O: 122 g/l.
4.3. Разтвор на сребърен нитрат: 5 g/l.
5. Апаратура
5.1. Порцеланови тигли.
5.2. Водна баня.
5.3. Сушилня, настроена на 105° ± 1 °С.
5.4. Муфелна пещ, настроена на 800° ± 50 °С.
6. Процедура
6.1. Приготвяне на разтвора:
Отпипетира се аликвотна част от един от екстрахи-
раните разтвори, посочени в т. 2, съдържащи между 20
и 100 mg сяра или 250 mg SO3.
Тази аликвотна част се слага в Бехерова чаша с
подходяща вместимост. Добавят се 20 ml разредена солна
киселина (4.1). Долива се вода до около 300 ml.
6.2. Приготвяне на утайката:
Разтворът се загрява до кипене. Прибавят се на
капки, около 20 ml разтвор на бариев хлорид (4.2) при
постоянно енергично разбъркване. Кипи се още някол-
ко минути.
Поставя се Бехеровата чаша, покрита с часовнико-
во стъкло, в кипяща водна баня (5.2) за около час.
Оставя се да престои затоплена (~ 60 °С), докато гор-
ният слой се избистри. Прозрачният разтвор се декан-
тира бавно през безпепелен филтър. Утайката се про-
мива няколко пъти с гореща вода. Промиването на