Държавен вестник, бр. 93, 2011 г., стр. 39

БРОЙ  93	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  39  
Искането се подкрепя от Върховния ка­
сационен съд, главния прокурор, Висшия 
съдебен съвет, Висшия адвокатски съвет, 
Съюза на съдиите в България, Института за 
модерна политика, Асоциацията за европейска 
интеграция и права на човека и Български 
адвокати за правата на човека. Обобщено 
съображенията в становищата се свеждат до 
засягане на външната независимост на съдеб­
ната власт чрез посягане върху автономията 
на кадровия є орган в разрез с принципа за 
разделение на властите. В някои от стано­
вищата се твърди, че избраните за членове 
на съвета съдии, прокурори и следователи 
запазват това си качество и попадат под из­
ключението на чл. 39 от Закона за защита на 
класифицираната информация (ЗЗКИ – ДВ, 
бр. 45 от 2002 г.).
Обратното становище за неоснователност 
на искането в тази му част се аргументира от 
Министерския съвет, министъра на правосъ­
дието, министъра на финансите, министъра 
на вътрешните работи, Държавната агенция 
„Национална сигурност“ и Държавната коми­
сия по сигурността на информацията, които 
считат, че не бива да се създават привилегии 
за членовете на ВСС поради общественото 
им положение, както и че те нямат право на 
достъп до класифицирана информация при 
изпълнение на задълженията им, защото 
изключенията относно лицата са изрично и 
изчерпателно изброени в чл. 39 ЗЗКИ. Твърди 
се също, че въведеното изискване не е свързано 
със статуса на членовете на съвета, защото 
не е условие за избора им и отказът да се 
издаде разрешение за достъп не е основание 
за освобождаването им.
Съгласно чл. 133 от Конституцията и чл. 1 
ЗСВ целта на Закона за съдебната власт е да 
уреди устройството и дейността на органите 
на съдебната система и взаимодействието 
помежду им, както и взаимодействието им с 
органите на законодателната и изпълнител­
ната власт, а не да урежда материя, свързана 
с достъпа до класифицирана информация. 
Обществените отношения, свързани със съз­
даването, обработването и съхраняването на 
класифицираната информация, в това число 
условията и редът за предоставяне на достъп 
до такава информация, са уредени в Закона 
за защита на класифицираната информация, 
който не е предмет на настоящото искане за 
установяване на противоконституционност. За­
дължението за получаване на право на достъп 
до класифицирана информация за всички лица 
възниква от нормата на чл. 36 ЗЗКИ, съглас­
но която никое лице няма право на достъп 
до класифицирана информация единствено 
по силата на своето служебно положение с 
изключение на случаите по чл. 39. Дейността 
по проучване на надеждността на лицата се 
извършва от Държавна агенция „Национална 
сигурност“, като службите за сигурност имат 
правата по чл. 11, ал. 4 ЗЗКИ.
Оспореният чл. 26а, ал. 1 ЗСВ задължава 
членовете на ВСС да предприемат необходи­
мите действия за получаване на достъп до 
класифицирана информация, което сочи, че 
се има предвид извършване на обикновено 
проучване за достъп до класифицирана инфор­
мация с ниво на класификация „поверително“ 
по чл. 46, т. 1 ЗЗКИ, защото процедурите по 
разширено и специално проучване по чл. 46, 
т. 2 и 3 ЗЗКИ не започват по инициатива на 
проучваното лице. Подобно проучване се 
прави за лицата, кандидатстващи за длъжност 
или за изпълнение на конкретно възложени 
задачи. В случая не се касае за изпълнение 
на такива задачи, от което следва, че иска­
нето за проучване на членовете на съвета за 
надеждност е за кандидатстване (заемане) на 
длъжността. 
Конституционният съд не споделя стано­
вището, че в чл. 39 ЗЗКИ е заложена прин­
ципната идея членовете на съвета да не бъдат 
проверявани за достъп до класифицирана 
информация и да разполагат с достъп до та­
кава информация при спазване на принципа 
„необходимост да се знае“. Сочената разпо­
редба съдържа лимитиран списък на лицата, 
по отношение на които не се извършва проуч­
ване за надеждност, между които са съдиите, 
прокурорите, следователите и адвокатите. 
Те получават достъп по право, считано от 
момента на встъпване в длъжност до всички 
нива на класифицирана информация за срока 
на заемане на длъжността и при спазване на 
принципа „необходимост да се знае“. Следва 
да се отбележи, че за съдиите, прокурорите, 
следователите и адвокатите правото на дос­
тъп до класифицирана информация е само за 
конкретното дело. 
Конституционният съд е на мнение, че 
в нарушение на принципа за разделение на 
властите, за разлика от широкия кръг от лица 
с достъп до класифицирана информация в 
законодателната и изпълнителната власт, в 
съдебната власт сред лицата, за които не се 
извършва проучване за надеждност, неосно­
вателно не са включени членовете на ВСС, 
предвид характера му на автономен орган в 
съдебната система. Недопустимо е от гледна 
точка на прогласеното в чл. 8 от Конституци­
ята разделение на държавната власт на законо­
дателна, изпълнителна и съдебна, първите две 
власти в лицето на председателя на Народното 
събрание, депутатите и министър-председа­
телят, министрите и главният секретар на 
Министерския съвет, да получават право на 
достъп до всички нива на класифицирана