Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 70

С Т Р .  70
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  89
4.3.2. Денормиране на честота на въртене на
мотора
Честотата на въртене се денормира, като се
прилага следната формула:
% честота Ч (еталонна честота на
 въртене —честота на въртене
Действителна
на празен ход)
честота на
честота на =
 –––––––––––––– +въртене на
въртене
100
празен ход
4.3.3. Денормиране на въртящия момент на дви-
гателя
Стойностите на въртящия момент в програ-
мирането на динамометъра (приложение № 3, до-
пълнение 4) са нормирани към максималния вър-
тящ момент при съответната честота. Стойнос-
тите на въртящия момент от еталонния цикъл се
денормират с помощта на картографската кри-
ва, изчислена в съответствие с т. 4.2.2, по след-
ния начин:
Действителен
% въртящ момент Ч максимален
въртящ
въртящ момент
момент =
––––––––––––––
(5)
100
за съответната действителна честота така, как-
то е определена в т. 4.3.2.
4.3.4. Пример за процедура за денормиране
За пример е денормирана следната експеримен-
тална точка:
% на честота на въртене = 43 %
% на въртящ момент = 82 %
Допускайки следните стойности:
еталонна честота на въртене = 2200 об/min
честота на въртене на празен ход = 600 об/min,
получаваме:
действителна
43 Ч (2200—600)
+ 600
честота на
 =
––––––––––
об/мин =
1 288
въртене
100
С максималния въртящ момент от 700 Nm, наб-
людаван на картографската крива при 1288 об/min,
получаваме:
действителен
82 Ч 700
въртящ
 =
––––––––––
=  574 Nm
момент
100
4.4. Динамометър
4.4.1. В случай на използване на динамомет-
рична клетка сигналът от въртящия момент се
предава на оста на двигателя и инерцията на ди-
намометъра трябва да се вземе под внимание.
Действителният въртящ момент на двигателя е
сума от въртящия момент от динамометричната
клетка и спирачния момент на инерция, умножен
с ъгловото ускорение. Командната система тряб-
ва да извърши това изчисление в реално време.
4.4.2. Ако изпитването на двигателя се извърш-
ва с помощта на динамометър с токове на Фуко,
броят от точки, за които разликата
е по-малка от -5 % от максималния въртящ мо-
мент, не трябва да бъде по-голям от 30 (където Tsp
е изискваният въртящ момент,
 е производната
на честотата на въртене на двигателя и И D е инер-
цията на въртене на динамометъра).
4.5. Провеждане на изпитване за измерване на
емисиите
Последователността на изпитването е описана
на по-долната диаграма.
Преди цикълът на измерване при необходимост
могат да бъдат извършени един или повече пред-
варителни цикли, за да се проверят двигателят,
изпитвателната камера и системите за емисия.
4.5.1. Подготовка на филтрите за вземане на
проба
Най-малко един час преди изпитването всеки
отделен филтър се поставя в затворена, но не хер-
метизирана петриева паничка, която от своя стра-
на се поставя в тегловна камера с цел стабилизи-
ране на филтъра. В края на периода на стабилизи-
ране всеки филтър се претегля и се записва маса-
та му. След това филтърът се съхранява в затво-
рена петриева паничка или в затворен филтърен
държател до момента на изпитване. Филтърът
трябва да бъде употребен в рамките на 8 h след
изваждането му от тегловната камера. Записва се
масата на тарата.
4.5.2. Монтиране на измервателните уреди
Уредите и сондите за вземане на проби се мон-
тират според инструкциите. Ако за разреждане на
отработените газове се използва система с разреж-
дане на целия поток, краят на изходната тръба
трябва да бъде свързан към системата.
4.5.3. Пускане в действие и кондициониране на
разреждащата система и двигателя
Разреждащата система и двигателят се пускат
в действие и загряват. Системата за вземане на
проби се кондиционира, като се пуска двигателят
да работи при номинална честота на въртене и
100 % въртящ момент най-малко за 20 min, като
заедно с това работят или системата за вземане на
проби в част от потока, или системата CVS за взе-
мане на проби в целия поток с вторично разрежда-
не. След това се вземат празни проби от емисиите
на частици. Филтрите за частици не трябва да бъдат
стабилизирани или претеглени и могат да бъдат