Държавен вестник, бр. 70, 2018 г., стр. 61

БРОЙ  70	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  61  
могло да причини на оспорващия значителна 
или трудно поправима вреда. Следователно 
основание за спиране на изпълнението е 
възможността от настъпването на значителна 
или трудно поправима вреда. Тя може да бъде 
както имуществена – загуба или пропусната 
полза, така и неимуществена. Настъпването 
є следва да е достатъчно вероятно. За това 
настъпване, както и за възможния є размер, 
трябва да бъдат представени доказателства. 
В случая от събраните по делото доказател-
ства по несъмнен начин е установено, че 
предварителното изпълнение на оспорения 
подзаконов административен акт ще причини 
значителни имуществени вреди на оспорващия 
МБАЛ – „Медицински комплекс Свети Иван 
Рилски“ – ЕООД. Атакуваната норма на § 3, 
ал. 2 ПЗР на Наредба № 2 от 5.02.2018 г. за 
условията и реда за осигуряване защита на 
лицата при медицинско облъчване регламен-
тира, че след влизането в сила на наредбата 
не се допуска въвеждането в експлоатация на 
апаратура за лъчелечение, която не е фабрич-
но нова, и нуклеарномедицински уредби за 
образна диагностика, компютър-томографи и 
ангиографи, които не са фабрично нови или 
фабрично обновени. Легалните определения 
на „фабрично нова апаратура“ и „фабрично 
обновяване“ са дадени в § 1, т. 20 и 21 от ДР 
на наредбата, като т. 20 дефинира, че фабрично 
нова апаратура е апаратура неинсталирана 
(немонтирана) и неупотребявана в периода от 
производството є до доставката є на крайния 
потребител, като този период не надвишава две 
календарни години. От приложените по дело-
то доказателства е установено, че лечебното 
заведение притежава линеен ускорител, който 
не е фабрично нов по смисъла на цитираната 
т. 20, за чието закупуване и инсталиране са 
вложени не само материални средства, но 
са издадени и множество разрешителни от 
съответните институции за функциониране-
то му. Като се има предвид, че правилото 
на оспорения § 3, ал. 2 от ПЗР на наредбата 
регламентира, че не се допуска въвеждането 
в експлоатация на апаратура за лъчелечение, 
която не е фабрично нова, и с оглед легалната 
дефиниция на понятието, то се налага извод 
за наличие на значителни и трудно поправими 
вреди не само за лечебното заведение – жал-
боподател, а и за пациентите, чието лечение 
ще бъде възпрепятствано до въвеждане на 
апаратура за лъчелечение, която е фабрич-
но нова по смисъла на наредбата. В случая 
следва да се вземат предвид и интересите на 
пациентите, нуждаещи се от този вид лечение, 
което следва от предмета на дейност на жал-
боподателя – Сдружение „Център за защита 
правата в здравеопазването“, която е свързана 
с представителство и защита на правата на 
юридически и физически лица, организации 
и сдружения в сферата на здравеопазването и 
свързаните с него социални и други дейности, 
произтичащи от нормативните актове. Следо-
вателно по отношение на жалбоподателите е 
осъществена хипотезата на чл. 166, ал. 2 АПК, 
като посочените вреди са противопоставими 
на защитения обществен интерес, който се 
цели с оспорената разпоредба на приетия 
подзаконов нормативен акт. Ето защо, като 
отхвърля искането за спиране на изпълнението 
на оспорената норма, тричленният състав на 
Върховния административен съд постановява 
определение в нарушение на материалния 
закон, което следва да се отмени, като се 
постанови друго по съществото на спора, с 
което да се спре действието на нормата на 
§ 3, ал. 2 от ПЗР на наредбата.
По изложените съображения Върховният 
административен съд, петчленен състав,
О П Р Е Д Е Л И :
Спира изпълнението на § 3, ал. 2 от пре-
ходните и заключителните разпоредби на 
Наредба № 2 от 5.02.2018 г. за условията и 
реда за осигуряване защита на лицата при 
медицинско облъчване.
Определението е окончателно и подлежи 
на обнародване в официален раздел на „Дър-
жавен вестник“.
Председател: 
Георги Чолаков
7849