Държавен вестник, бр. 14, 2008 г., стр. 19

Б Р О Й  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
7. Академизмът в образованието да се съче-
тае с обучение по практически умения—соци-
ални и поведенчески умения, умения за семеен
живот и родителство, умения за професионал-
но насочване, обучение по права на детето, здра-
вословен начин на живот, поведение на ненаси-
лие, недискриминация.
8. Обучението да е насочено към придобива-
не на знания и развиване на умения за участие
в глобалното общество чрез повишаване обхва-
та и качеството на чуждоезиковото обучение и
на обучението по информационни и комуника-
ционни технологии, както и чрез широко из-
ползване на тези технологии в образователния
процес.
9. Участието на детето в учебния процес да
се разширява чрез:
9.1. обучение на учителите в прилагане на
интерактивни методи на обучение, които пос-
тавят ученика в активна позиция;
9.2. интегриране на децата в процеса на обу-
чение;
9.3. предоставяне на реално пространство за
участие на децата в органите за управление на
училището, пространство на техни форуми;
9.4. развиване на допълнителни извънклас-
ни и извънучилищни дейности в съответствие с
потребностите и интересите на децата, а не само
с възможностите на учителите в училището.
10. Да се повишава ролята на гражданското
участие в организацията и управлението на
образователния процес чрез активното изграж-
дане и включване на заинтересувани за образо-
ванието общности (родители, представители на
бизнеса и НПО).
11. Да продължи усъвършенстването на сис-
темата за професионално ориентиране и про-
фесионално обучение и образование, като:
11.1. продължи синхронизирането на учеб-
ната документация в професионалното образо-
вание на България с тази на страните от ЕС
като предпоставка за бъдещата професионална
реализация на младите хора на европейския
пазар на труда;
11.2. за учениците, които срещат трудности
при усвояване на учебното съдържание и/или
са застрашени от отпадане от училище, да се
осигурят условия за включването им в обуче-
ние по професии за придобиване на първа сте-
пен на професионална квалификация;
11.3. се въведат механизми за съвместно
участие на работодателите и обучаващите инс-
титуции при планирането, практическото обу-
чение и материалното осигуряване на професи-
оналното образование;
11.4. се подобри координацията между об-
щините, обучаващите институции и бюрата по
труда в подкрепа на професионалното консул-
тиране и насочване на учениците, като бъде
изяснена важната роля на общините при подбо-
ра на изучаваните професии с оглед на проме-
нящите се условия на труд, традиции и харак-
терни особености на местно ниво.
12. Превръщане на училището в социална
територия, допринасяща за здравното, психич-
ното и емоционалното благополучие на дете-
то, чрез:
12.1. подготовка на учителите за разпозна-
ване и прилагане на определени подходи при
деца с обучителни затруднения и емоционални
проблеми;
12.2. въвеждане на нова организационна кул-
тура в българското училище, позволяваща ан-
гажиране и справяне с трудностите, съпътства-
щи детското развитие;
12.3. идентифициране и оптимизиране на
елементите от училищната среда, гарантира-
щи здравното и психичното благополучие на
детето;
12.4. разработване на училищни програми,
помагащи на децата да развият взаимоотно-
шения на доверие и сътрудничество, умения
за общуване, социални компетентности и ан-
гажираност.
13. Да се въведат ефективни гъвкави подхо-
ди за комуникация между родителите и учите-
лите. Да се регламентират ролите на социални-
те работници и психолозите в училище.
Отдих, свободно време и развитие способ-
ностите на детето
Новата социална ситуация за развитие на
българското дете изисква и нов подход за раз-
витието на неговите способности. Неговата
същност са непрекъснатостта, целостността
и интегрираността на въздействието на цен-
ностните норми, културните образци и моде-
лите на поведение през цялото детство. В ос-
новата на осъществяването на този подход е
осигуряването на равен достъп на всяко бъл-
гарско дете до културните ценности и образ-
ци и дейностите за тяхното създаване. За цел-
та е необходимо:
1. Да се утвърдят и осъвременят традици-
онните за България центрове и пространства
за детска културнотворческа дейност и учас-
тие—училище, читалище и други културни ин-
ституции.
2. Там, където липсват, да се създадат об-
щински детски комплекси и центрове, съобра-
зени с етнокултурните особености на общината
и региона. Да се стимулира публично-частната
инициатива в тази насока.
3. Да се полагат специални грижи за децата с
изявени дарби, които са “национално богатство”.
4. Общините да разработят политики за от-
криване и стимулиране на децата с изявени
дарби чрез финансиране от общините.
5. Общините да създават възможности за
осмисляне свободното време на децата през
ваканциите чрез финансиране на дейности от
собствените си приходи и при ежегодно прие-
мана от общинските съвети програма.
6. Културните институции, финансирани от
държавния бюджет (театри, музеи, галерии,
библиотеки и др.), ежегодно да разработват пла-