Държавен вестник, бр. 39, 2006 г., стр. 34

С Т Р .  34
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  39
29.2. Използват се техники с еквивалентна
чувствителност на скриниращия алоантитела-
та тест. Могат да бъдат използвани тестове с
доказана повишена чувствителност в сравнение
с основния микролимфоцитотоксичен тест,
напр. удължена инкубация, усилване на реак-
цията с антиглобулин или флоуцитометрия.
29.3. Лабораторията може да определя T- и
B-клетъчен кросмач.
29.4. Лабораторията може да отдиференци-
ра положителен кросмач, дължащ се на алоан-
титела, от този, дължащ се на автоантитела.
29.5. Серумите, взети на 14-ия ден след сен-
сибилизиращо събитие, се включват в кросмач
реакцията преди трасплантация.
29.6. Лабораторията има утвърдена полити-
ка за подбор на положителни исторически се-
руми за тестуване в кросмач реакцията при сен-
сибилизирани реципиенти.
29.7. Лимфоцитоксичен кросмач:
29.7.1. Във всяка плака се включва HLA спе-
цифична положителна контрола за активност-
та на комплемента и отрицателна контрола за
жизнеспособността на донорните лимфоцити.
29.7.2. ИгГ и ИгM положителни контроли се
включат, ако кросмачът се извършва след тре-
тиране на серумите на пациентите с ДТТ.
29.8. Флоуцитометричен кросмач:
29.8.1. Препоръчва се многоцветна техника.
29.8.2. Свързването на човешкия имуногло-
булин се установява чрез флуорохром-белязан
F(ab')2 анти-човешки ИгГ.
29.8.3. Всяко изследване включва отрицател-
на и две положителни (силна и слаба) контроли.
29.8.4. Контролният нормален човешки се-
рум е от неимунизирани, здрави индивиди и
доказано флоуцитометрично негативен срещу
човешки левкоцити.
29.8.5. Позитивната контрола включва човеш-
ки серуми, съдържащи антитела от определен
изотип, специфични за HLA антигените или вся-
какви други алоантигени, които са от значение
за кросмача. Позитивната контрола би трябва-
ло да реагира с всички човешки лимфоцити.
29.8.6. Всяка лаборатория установява соб-
ствен праг за позитивен кросмач. Всяка зна-
чителна промяна в протокола или апарата
изисква повторно характеризиране на пози-
тивния праг.
30. Определяне на тумор-асоциирани анти-
гени в серум.
30.1. Лабораторията е в състояние да изслед-
ва туморни маркери по един от утвърдените
методи: РИА, ИЕМ, хемилуминисценция.
30.2. Изследването на туморни маркери за
диагностично уточняване и контрол на лечени-
ето включва:
30.2.1. преди провеждане на терапия—из-
следване на най-подходящия маркер за вида и
локализацията на тумора;
30.2.2. при отсъстващо или недостоверно по-
вишаване стойностите на маркера може да се
изследва маркер на втори избор;
30.2.3. повторно изследване на маркера се
препоръчва не по-рано от 14—20 дни след тера-
певтичната интервенция;
30.2.4. в зависимост от промените в стойнос-
тите на туморния маркер, в сравнение с предте-
рапевтичните и/или при промяна на терапев-
тичното поведение се изработва индивидуална
схема за конкретния пациент за честотата на
проследяване на маркера.
30.3. Всяко изследване включва контролни
концентрации на дадения туморен маркер, вкл.
серум с липса на маркера. По получените стой-
ности от изследването на контролни концент-
рации се построява кривата за отчитане на ре-
зултатите.
30.4. При всяко изследване се използва един
и същ серум с известна концентрация на марке-
ра, като полученият резултат трябва да попада
в указаните граници.
31. Определяне на хормони
31.1. Използва се международно приетата но-
менклатура на методите за анализ на хормони.
31.2. Полуколичествените методи (хромато-
графски принцип на тест ленти) се използват
като диагностичен ориентир (скрининг тест).
При получаване на резултати извън границите
на нормата се използват количествени методи:
радиоимунологичен анализ (РИА), имуно-ра-
диометричен анализ (ИРМА), ензимно-имунен
анализ (ЕИА), имуно-ензимен анализ (ИЕА),
флуоро-имунен анализ (ФИА), имуно-флуоро-
метричен анализ (ИФМА), луминесцентно-иму-
нен анализ (ЛИА), имуно-луминесцентен ана-
лиз (ИЛМА).
31.3. Изборът на метод за анализ на хормони
се съобразява с определени изисквания:
31.3.1. по отношение на чувствителност
методите се нареждат по следния начин
ЕИА=ИЕА<РИА<ИРМА=ИЛМА=ЛИА=
ФИА=ИФМА;
31.3.2. за всеки вид хормон съобразно него-
вата структура, транспортни белтъци и пр. има
оптимален вид анализ, който има предимства
пред другите независимо от горепосочения ред.
31.4. Стриктно се спазват условията за взе-
мане и съхранение на пробите при всеки отде-
лен хормон.
31.5. Лабораторията може да определя ко-
личествено и полуколичествено стероидни хор-
мони (кортизол, 17-ОН прогестерон, дехидрое-
пиандростерон-сулфат, алдостерон и техните
метаболити в кръвен серум, плазма и урина) по
една от утвърдените техники.
31.6. Лабораторията може да определя ко-
личествено, а където е необходимо—и полуко-
личествено, репродуктивни хормони—естради-
ол, прогестерон, тестостерон и техни метабо-
лити в кръвен серум, плазма и урина, по една от
утвърдените техники.
31.7. Лабораторията може да определя ко-
личествено тиреоидни хормони (общ трийод-
тиронин и тироксин, свободен трийодтиронин