Държавен вестник, бр. 52, 2011 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  52
39. Менингококова болест, инвазивна (менин­
гококов менингит и сепсис) 
40. Морбили 
41. Орнитоза
42. Петнист тиф
43. Полиомиелит 
43.1. Остри вяли парализи (при деца до 15 
години)
44. Птичи грип A/H5 или A/H5N1 при хора
45. Ротавирусен гастроентерит 
46. Рубеола 
46.1. Вродена рубеола (включително вроден 
рубеолен синдром)
47. Салмонелоза
48. Синдром на придобитата имунна не­
достатъчност (СПИН) и инфекция с човешки 
имунодефицитен вирус (ХИВ)
49. Сифилис 
49.1. Сифилис, вроден и на кърмачето
50. Скарлатина 
51. Тежък остър респираторен синдром (ТОРС)
52. Тениаринхоза
53. Тетанус
54. Токсоплазмоза, вродена
55. Трихинелоза
56. Трихоцефалоза
57. Туберкулоза
58. Туларемия
59. Хименолепидоза 
60. Хламидийна инфекция
61. Холера
62. Чума.“
§ 22. Приложение № 2 към чл. 3, ал. 2 
„Критерии за класифициране на заразните 
болести, подлежащи на задължителна ре­
гистрация, съобщаване и отчет“ се изменя, 
както следва:
„Приложение № 2
към чл. 3, ал. 2 
КРИТЕРИИ 
за класифициране на заразните болести, подле­
жащи на задължителна регистрация, съобщаване 
и отчет
Клинични критерии
Тези критерии включват обичайни и с прак­
тическо значение признаци и симптоми на бо­
лестта, които самостоятелно или в комбинация 
представляват ясна или насочваща  клинична 
картина на болестта. Клиничните критерии дават 
обща характеристика на болестта и не е задължи­
телно да посочват всички признаци, необходими 
за поставяне на конкретна клинична диагноза. 
Лабораторни критерии
Лабораторните критерии следва да представ­
ляват списък на лабораторните методи, които се 
използват за потвърждаване на случая.
Обикновено за потвърждаване на случая е 
достатъчно провеждането само на един от посо­
чените тестове. Ако за лабораторно потвържда­
ване е необходимо комбиниране на методи, това 
се посочва. Видът на пробата, която трябва да 
се вземе за лабораторните тестове, се посочва 
единствено, когато само определени видове про­
би се считат за подходящи за потвърждаване на 
диагнозата. За някои заболявания е съгласувано 
да бъдат включени лабораторни критерии и за 
вероятни случаи. Това е списък с лабораторни 
методи, които могат да бъдат използвани в 
подкрепа на диагнозата на случая, но те нямат 
потвърждаваща стойност.
Епидемиологични критерии и епидемична 
връзка
Счита се, че епидемиологичните критерии 
са спазени, когато може да бъде установена 
епидемична връзка.
По време на инкубационния период епиде­
мична връзка е налице при една от следните 
шест възможности:
1. предаване от човек на човек: всяко лице, 
което е било в контакт с лабораторно потвърден 
случай на заболяване при човек по начин, при 
който е било възможно да се зарази;
2. предаване от животно на човек: всяко лице, 
което е било в контакт с животно с лабораторно 
потвърдена инфекция/колонизация по начин, при 
който е било възможно да се зарази;
3. излагане на въздействието на общ източник 
на зараза: всяко лице, което е било изложено на 
въздействието на същия източник или преноси­
тел на зараза, както и  потвърденият случай на 
заболяване при човек; 
4. консумиране на заразена храна/питейна 
вода: всяко лице, което е консумирало храна 
или питейна вода с лабораторно потвърдено 
заразяване, или лице, което е консумирало 
потенциално заразени продукти от животно с 
лабораторно доказана инфекция/колонизация;
5. излагане на въздействие от околната среда: 
всяко лице, което се е къпало във вода или е било 
в контакт с лабораторно потвърден източник на 
зараза от околната среда;
6. излагане на въздействие в лаборатория: 
всяко лице, работещо в лаборатория, в която 
съществува риск от излагане на зараза.
Дадено лице може да бъде смятано за епи­
демично свързано с потвърден случай, ако поне 
един от случаите в епидемичната верига на 
предаване на заразата е лабораторно потвърден. 
В случай на епидемичен взрив от инфекции, 
предавани по фекално-орален или въздушно-кап­
ков път, не е необходимо непременно да бъде 
установена епидемичната верига на предаване 
на инфекцията, за да бъде считан даден случай 
за епидемично свързан.
Предаването на заразата може да се осъществи 
по един или няколко от следните пътища:
1. въздушно-капков път – чрез разпръскване 
на аерозол от заразено лице върху лигавиците на 
други хора при кашляне, храчене, кихане, пеене 
или говорене, или чрез вдишване на микробен 
аерозол, разпръснат в атмосферата;
2. при контакт – или пряк контакт със заразено 
лице (фекално-орален, секрети от дихателните 
пътища, контакт с кожата или сексуален контакт), 
или животно (напр. чрез ухапване, допир), или 
непряк контакт посредством заразени материа­
ли или предмети (контаминирани предмети от 
околната среда, телесни течности, кръв);