Държавен вестник, бр. 31, 2026 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  31
на всички императивни изисквания по смисъла на 
чл. 28, ал. 2 ЗНА. Законът изисква ясно и обос­
новано посочване на причините, които налагат 
приемането на акта, целите, които се поставят с 
промяната в нормативната уредба, финансовите 
и други средства, необходими за прилагането 
на новата уредба, очакваните резултати от при­
лагането и анализ за съответствието с правото 
на ЕС. В случая такава яснота и обоснованост 
липсват, а това като краен резултат, от една 
страна, не позволява на заинтересованите лица 
да придобият знание и възприятие защо, с каква 
цел и как ще се отрази на правата им приема­
нето на предложения проект на нормативен акт. 
Без яснота по този въпрос, заинтересованите 
лица – потенциалните адресати и задължени 
субекти на нормативния акт, не могат да анга­
жират и да формират информирана позиция по 
проекта му, което от своя страна е нарушение 
на административнопроизводствените правила 
от категорията на съществените, водещо само 
по себе си до незаконосъобразност. Изложените 
по-горе факти обосновават извод за допуснати 
съществени нарушения на чл. 26, ал. 2 и чл. 28, 
ал. 1 и ал. 2 ЗНА.
Поради изложеното, без да обсъжда изложе­
ните от оспорващия твърдения за противоречия 
на оспорените текстове с материалноправни 
разпоредби и целта на закона, Върховният ад­
министративен съд, четвърто отделение, приема, 
че оспорената по делото разпоредба следва да 
бъде отменена.
С оглед изхода от спора претендираното от 
ответника по касация юрисконсултско възнаграж­
дение не се дължи. Жалбоподателят е направил 
искане за присъждане на разноски, което е ос­
нователно. Видно от приложените доказателст­
ва, сторените от „Еко партнърс България“ АД 
разноски по водене на делото са в размер на 
50 лв. – държавна такса, и 30 лв. – такса за 
обнародване в ДВ, или общо 80 лв. съдебно-де­
ловодни разноски. 
Воден от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 от АПК, Върховният административен 
съд – четвърто отделение,
Р Е Ш И :
Отменя по жалба на „Еко партнърс Бълга­
рия“ АД със седалище и адрес на управление: 
гр. София, разпоредбата на чл. 24, ал. 1, т. 4, 
буква „а“ от Наредбата за опаковките и отпа­
дъците от опаковки, приета с Постановление 
№ 271 на Министерския съвет от 2012 г. (ДВ, 
бр. 85 от 2012 г.).
Осъжда Министерския съвет на Република 
България да заплати на „Еко партнърс Бълга­
рия“ АД направените по делото разноски в общ 
размер на 80 (осемдесет) лв. 
Решението подлежи на обжалване пред петчле­
нен състав на Върховния административен съд в 
14-дневен срок от съобщаването му на страните. 
При влизане в сила на решението да се осъ­
ществи процедурата по чл. 194 от АПК.
И.ф. председател: 
Мариника Чернева
1523
РЕШЕНИЕ № 2889
от 16 март 2026 г.
по административно дело № 818 от 2026 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – I колегия, 
в съдебно заседание на пети март две хиляди и 
двадесет и шеста година в състав: председател: 
Диана Гърбатова, членове: Весела Павлова, Лозан 
Панов, Мария Попова, Диан Василев, при секре­
тар Анна Ковачева и с участието на прокурора 
Камелия Цветкова изслуша докладваното от 
съдията Лозан Панов по административно дело 
№ 818/2026 г.
Производството е по чл. 208 и сл. от Адми­
нистративнопроцесуалния кодекс (АПК).
С Решение № 12004 от 26.11.2025 г. по адм. д. 
№ 4870/2025 г. Върховният административен съд 
(ВАС), тричленен състав на четвърто отделение, 
по жалба на „Еко партнърс България“ АД е от­
менил разпоредбата на чл. 24, ал. 1, т. 4, буква 
„а“ от Наредбата за опаковките и отпадъците 
от опаковки, приета с Постановление № 271 на 
Министерския съвет от 2012 г. (ДВ, бр. 85 от 
2012 г.).
Срещу съдебния акт на тричленния състав 
е подадена касационна жалба от Министерския 
съвет на Република България, чрез процесуален 
представител В. Ангелов. В жалбата са изложе­
ни доводи за недопустимост и неправилност на 
първоинстанционното решение, като постановено 
в нарушение на материалния закон и необосно­
вано – отменителни касационни основания по 
чл. 209, т. 2 и т. 3 АПК. Жалбоподателят счита, 
че съдебното решение е постановено по недо­
пустима жалба на „Еко партнърс България“ АД, 
доколкото за дружеството не е налице пряк и 
непосредствен правен интерес от оспорване на 
подзаконовия нормативен акт, тъй като разпоред­
бата на чл. 24, ал. 1, т. 4, буква „а“ от Наредбата 
за опаковките и отпадъците от опаковки, приета с 
Постановление № 271 на Министерския съвет от 
2012 г. (обн., ДВ, бр. 85 от 2012 г.) не рефлектира 
неблагоприятно в неговата правна сфера и не 
засяга негови права и законни интереси. Намира 
също, че изводите на съда за допуснати нарушения 
на разпоредбите на чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 2 от 
ЗНА са неправилни и необосновани. В касацион­
ната жалба са изложени подробни съображения 
в подкрепа на оплакванията. Моли Върховния 
административен съд да отмени оспореното 
решение и да постанови друго такова по съще­
ството на спора, с което да отхвърли оспорването 
на „Еко партнърс България“ АД. Претендира 
присъждане на юрисконсултско възнаграждение 
за две съдебни инстанции. В проведено открито 
съдебно заседание касаторът се представлява от 
В. Ангелов – правен съветник с юридическо 
образование.
Ответникът по касационна жалба – „Еко 
партнърс България“ АД с ЕИК 204295072, със 
седалище и адрес на управление в гр. София, 
р-н „Сердика“, [ж.к.], [улица], представлявано от 
А. Спасова – прокурист, изразява становище за 
неоснователност на касационната жалба в писмен 
отговор от 15.01.2026 г. Аргументира допусти­