Държавен вестник, бр. 46, 2022 г., стр. 13

БРОЙ  46	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
предвижда редица диференциации по отноше­
ние на заявлението за издаване на разреши­
телно, вкл. в ал. 3 по отношение на искане за 
издаване на разрешително за водовземане от 
повърхностни води (за обосновка на заявеното 
водно количество). 
За справедливото и законосъобразно при­
лагане на закона и на предвидените в него 
диференциации в допълнителните разпоредби 
на ЗВ са закрепени повече от сто дефиниции 
на използваните понятия.
Разрешителният режим по глава четвърта 
от ЗВ показва ясно разграничение между фор­
мите и разновидностите на използването на 
водите, които се отразяват в правния режим и 
различните правни изисквания, квалификации, 
условия и параметри на разрешителните и 
административните производства по тяхното 
издаване и изменяне. По отношение на водо­
вземането например поради неговите особе­
ности, свързани с опазването на водите и в 
частност на питейните води, чл. 83 предвижда 
възможности за ограничаване на правата на 
водовземане, произтичащи от разрешително­
то, каквито не са предвидени за ползването 
на воден обект (в частност чрез изземване на 
наносни отложения). Вътрешната диференци­
ация в рамките на водоползването е отразена 
и в целия чл. 12 от тарифата и в частност с 
оглед на целите (ал. 6).
Този подход на законодателя не може да се 
разглежда като несъвместимо с Конституцията 
неравно третиране на еднотипни ситуации/су­
бекти, а като различно третиране на различни 
дейности/субекти. В частност дейностите по 
„водовземане“ и по „изземването на наносни 
отложения от река Дунав и водохранилища“ не 
могат да бъдат разглеждани нито като еднаква 
дейност, нито като еднотипни или сходни дей­
ности поради основни и съществени различия: 
различен предмет на дейност, различни обек­
тивни характеристики, вкл. различен натиск 
върху околната среда. 
Разграничението между разглежданите сто­
пански дейности се основава и на различния 
предмет на всяка от тях: според § 1, ал. 1, т. 7 
от допълнителните разпоредби на ЗВ „водовзе­
мането“ обхваща всички дейности, свързани с 
отнемане на води от водните обекти, докато 
по смисъла на § 1, ал. 1, т. 89 от допълнител­
ните разпоредби на ЗВ изземване на наносни 
отложения (като водоползване или ползване на 
воден обект) се отнася именно за дейности по 
изземване на „динамичен възобновяем запас 
от твърдия отток, отложен в речното легло по 
време на пълноводие, с едрина на зърната над 
0,1 мм, съставени от неразтворими минерални 
и скални частици“. 
Нормативно закрепено (в чл. 1, ал. 1, т. 89 
от ДР на ЗВ) е разграничението, според което 
наносните отложения не са водна маса, а са 
твърди частици във водата, намиращи се в 
плаващо състояние или намиращи се на дъното 
на реката или водохранилищата, което пред­
полага да се прави разлика между вода (водна 
маса) и специфична земна маса, намираща се 
във водата, респ. става дума за различни по 
вид природни ресурси. По своите свойства 
наносните отложения не само не са води, но и 
попадат в категорията на инертните материали. 
Тяхното изземване в България е разрешено 
единствено в река Дунав и водохранилища (с 
изключение на изземване на наносни отложе­
ния за осигуряване проводимостта на реките, 
като в този случай също е приложена същест­
вена диференциация предвид полезността на 
дейността – и такса не се дължи, чл. 143 ЗВ).
Специфика на дейностите разкрива и на­
чинът на измерване на добития ресурс. При 
водовземането отнетият обем вода се измерва 
чрез монтирани измервателни устройства, 
които отговарят на нормативните изисквания 
за отчитане на реалното водопотребление (съ­
гласно чл. 194а, ал. 1 ЗВ), докато при изземване 
на наносни отложения такова изискване за 
измервателни уреди, както и съответно измер­
ване на отнетите количества в реален обем са 
практически неприложими, тъй като в рамките 
на речните легла ситуацията динамично се 
променя в зависимост от речния отток. 
Различия между разглежданите дейности 
могат да бъдат установени и по екологични 
съображения. Екологичният аспект на пробле­
ма се състои в разликата между природните 
ресурси – обект на водовземане (отнемане 
само на водна маса), и природните ресур­
си – обект на ползването на воден обект (в 
частност чрез изземване на наносни отложения 
по р. Дунав и водохранилища), и в различ­
ната степен на натиск върху околната среда 
при тяхното добиване. Заповед № РД-970 от 
28.07.2003 г. на министъра на околната среда 
и водите определя целия Дунавски район за 
басейново управление за „чувствителна зона“ 
(такива зони са територии, чувствителни към 
биогенните елементи съгласно критериите на 
Директива 91/271/ЕО). Механизмите на уп­
равление на водите, предвидени в Рамковата 
директива за водите и в режима на Плановете 
за управление на речните басейни, най-общо 
включват специфичен подход към повърх­
ностните води и водни тела и определяне на 
натиска върху водните системи и оценката 
на антропогенното въздействие при анализа 
на извършваните дейности, вкл. с оценка на 
хидроморфоложките елементи и условия на 
повърхностните водни тела, където изземването 
на наносите се оценява като форма на тежко 
въздействие и натиск върху водните тела и 
водните екосистеми. Процесът на добиване 
на материалите от наносите оказва едно от 
най-тежките въздействия върху водните тела 
и водните екосистеми и в този смисъл натиск 
и върху околната среда като цяло. Затова ЗВ 
е разпределил дейностите в различни групи с