Държавен вестник, бр. 61, 2000 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  61
Раздел IХ
Общи изисквания по отчетността на болнич-
ните листове
Чл. 87. Дубликат на болничен лист се издава
от лечебното заведение, което е издало ориги-
нала, срещу писмено искане от осигурителя, от
осигурения или от самоосигуряващото се лице.
В молбата се посочва причината, поради която
се иска дубликат. На издадения болничен лист
се вписва “Дубликат”. Молбата, срещу която се
иска дубликат от болничен лист, се прилага в
личната амбулаторна карта на лицето.
Чл. 88. (1) Органите на експертизата, изда-
ли неправомерно болнични листове, имат пра-
во сами да ги анулират до изплащане на обез-
щетения по тях.
(2) Болнични листове след изплащане на
обезщетение по тях се анулират само по реда на
чл. 16, ал. 1 КЗОО.
(3) Анулираните болнични листове по реда
на ал. 1 се съхраняват в съответните лечебни
заведения, а тези по ал. 2—при осигурителите.
(4) Анулираните болнични листове се съхра-
няват 3 години след датата на издаването им,
след което се унищожават с акт от комисия,
определена със заповед на съответния ръково-
дител. В акта задължително се вписват серията
и номерът на унищожените болнични листове.
Чл. 89. Повредените по някаква причина
болнични листове се съхраняват в лечебните
заведения. Унищожават се в края на годината
по реда на чл. 88, ал. 4.
Чл. 90. (1) Бланките на болничните листове
се отпечатват и разпределят от НОИ. За полу-
чените и разходваните бланки на болнични лис-
тове за временна неработоспособност в ТП на
НОИ и в лечебните заведения се води регистър
за получаването, движението и отчитането на
болничните листове.
(2) Лекари и стоматолози получават бланки
на болнични листове от ТП на НОИ след пред-
ставяне на удостоверение за регистрация на ле-
чебното заведение, издадено от директора на РЦЗ.
(3) За получаването, разпределянето и съх-
раняването на бланките на болнични листове
носят отговорност директорите на ТП на НОИ,
а за лечебните заведения—ръководителите им.
(4) За съхраняване и опазване на получе-
ните бланки на болнични листове лична отго-
ворност носи лекарят или стоматологът, кой-
то ги е получил.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ЕКСПЕРТИЗА НА ТРАЙНО НАМАЛЕНАТА
ИЛИ ЗАГУБЕНА РАБОТОСПОСОБНОСТ
(ИНВАЛИДНОСТ)
Чл. 91. Експертизата на трайно намалената
или загубена работоспособност включва опре-
деляне на:
1. степента на трайно намалената или загу-
бена работоспособност в проценти спрямо здра-
вия човек;
2. потребността от чужда помощ и за какъв
срок;
3. срока на инвалидността и датата, на която
изтича определеният срок на инвалидност;
4. началната дата на трайно намалената или
загубена работоспособност (дата на инвалиди-
зиране);
5. причинната връзка между увреждането
(смъртта) и трудовата злополука, условията на
труд, при които е работило освидетелстваното
лице, включително и при военна и гражданска
инвалидност;
6. противопоказаните условия на труд.
Чл. 92. Степента на трайно намалената или
загубена работоспособност се определя въз ос-
нова на подробна клинико-експертна анамнеза,
задълбочен клиничен преглед, насочени лабо-
раторни и функционални изследвания и данните
от наличната медицинска документация, дава-
щи представа за функционалното състояние на
заболелия орган и организма като цяло.
Чл. 93. (1) Установеното увреждане, стадият
на неговото развитие и обусловеният функцио-
нален дефицит се съобразяват със съответната
отправна точка от приложение № 1. Ако приета-
та точка предвижда диапазон “от ...…до ...”, про-
центът на намалената работоспособност се съ-
образява със степента на установения дефицит.
(2) Когато установеното увреждане не е посо-
чено като отправна точка в приложение № 1, но
обуславя значителен функционален дефицит, за
критерий се взема най-близката по съдържание
точка, като в експертното решение се вписва “във
връзка с точка ...” и се прави подробна обосновка.
(3) При наличие на множествени уврежда-
ния, посочени като отправни точки в приложе-
ние № 1, крайният процент на намалената ра-
ботоспособност се определя по Методиката за
прилагане на отправните точки за оценка на
трайно намалената работоспособност в процен-
ти съгласно приложение № 2.
(4) Увреждания, които не са посочени като
отправни точки и не обуславят функционален
дефицит или дефицитът е незначителен, не се
вземат предвид при определяне процента на
намалената работоспособност.
Чл. 94. Критериите за оценката на намале-
ната работоспособност са еднакви независимо
от повода, за който се освидетелства лицето
(пенсиониране, социално подпомагане, осво-
бождаване от такси и данъци и др.).
Чл. 95. Процентите на трайно намалената
или загубена работоспособност по повод ув-
реждане, причинено от общо заболяване, и по
повод увреждане, при което се определя при-
чинна връзка (трудова злополука, професио-
нална болест, военна инвалидност и др.), се
определят поотделно.
Чл. 96. При внезапно починало лице ТЕЛК
и НЕЛК се произнасят само по причинната
връзка въз основа на наличната медицинска
документация и протокола от аутопсията.