Държавен вестник, бр. 14, 2010 г., стр. 7

БРОЙ  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
изборния процес с посочения от вещите лица 
относно проверяваните от тях избирателни 
секции от гласуването в Република Турция (стр. 
8 и стр. 9 от писменото заключение заедно с 
посочената по- горе поправка), да извърши на 
базата на новото разпределение на действителни-
те гласове по партии и коалиции преизчисляване 
на изборния резултат съгласно Методиката, 
приета от ЦИК. Следва ЦИК да посочи дали 
ще настъпят промени в персоналния състав 
на 41-ото Народно събрание и кои конкретни 
лица, избрани за народни представители, ще 
отпаднат от този състав.
Със становище от 09.02.2010 г. парламентар-
ната група на ДПС в 41-ото Народно събрание 
прави възражения срещу избрания методологи-
чески подход за изясняване на делото с назна-
чаването на допълнителна експертиза, които 
може да се резюмират в следното:
Изборните резултати при пропорционалната 
система се определят на база на секционните 
протоколи във всички избирателни секции в 
страната и в чужбина и е недопустимо да се 
касират изборите в отделни секции. Докумен-
тите, въз основа на които се определят тези 
резултати, са протоколите на СИК и РИК, а 
не избирателните списъци. При гласуването в 
чужбина законът не използва понятието „до-
пълнителен избирателен списък“, а списъкът 
е само един, редът за изготвянето на който е 
определен в чл. 37 ЗИНП. Този ред не предвижда 
подписването му от председателя и секретаря 
на СИК. Неподписването на избирателния 
списък на гласувалите в чужбина не фигурира 
между основанията за недействителност на 
подадените гласове. Поради това евентуалното 
обявяване на вота на част от гласувалите в 
Турция български граждани за незаконен на 
това основание би означавало те и техните из-
браници да бъдат лишени от конституционното 
им право да избират и да бъдат избирани по 
причини извън тяхното поведение – наличие 
на евентуални административни нарушения, 
допуснати от длъжностните лица, отговорни 
за изборния процес.
Поради това, че по допустимостта на иска-
нето Конституционният съд според чл. 25, ал. 2 
от Правилника за организацията на дейността 
на Конституционния съд (ПОДКС) може да 
се произнесе във всяка фаза на процеса, той 
трябва да обсъди възраженията в тази насока, 
изтъкнати в становището на парламентарната 
група на ДПС от 18.09.2009 г.
По първото от тях е взето отношение с 
определението по допускане за разглеждане 
по същество на искането за оспорване избора 
на народни представители от тази политиче-
ска партия, като е прието, че то е допустимо, 
тъй като е направено от легитимен субект на 
инициатива да предизвика конституционно 
производство в съответствие и с чл. 112 ЗИНП, 
към който препраща чл. 66 от Конституцията 
относно реда за оспорване избора на народните 
представители.
Второто възражение, отнасящо се до ком-
петентността на Конституционния съд, която 
според него не включва възможността за отне-
мане на статуса на народни представители на 
избраните кандидати, когато те са положили 
клетва и встъпили в длъжност като такива, извън 
хипотезите на неизбираемост и несъвместимост, 
е неоснователно. Правомощието по чл. 149, 
ал. 1, т. 7 от Конституцията е различно от това 
по чл. 72, ал. 1, т. 3 от нея, тъй като първото се 
отнася до установяване незаконността на избора 
на народен представител и неговото касиране 
независимо от това, дали той е встъпил, или 
не е встъпил в длъжност при постановяване на 
решението на съда – чл. 66 от Конституцията 
във връзка с чл. 112 ЗИНП, а във втория – до 
законен избор, при който са налице пречки за 
избирането на народния представител или съв-
местяването на дейността му като такъв с друга 
държавна служба или дейност – чл. 65, ал. 1 
и чл. 68, ал. 1 от Конституцията. В подкрепа 
на това разбиране е постановеното Решение 
№ 8 от 07.10.2009 г. по к.д. № 9 от 2009 г., с 
което бе касиран изборът на двама народни 
представители, избрани по пропорционалната 
избирателна система, след тяхното встъпване 
в длъжност с полагане на клетва.
Третото възражение относно допустимостта 
на искането, което визира необосноваността на 
твърдяната в него незаконност на избора на 
определени народни представители, без да бъде 
установена пряка връзка между гласуването в 
Република Турция и техния избор в многоман-
датни избирателни райони в страната, ще бъде 
обсъдено по-долу при преценката основател-
ността на искането, тъй като е относимо към 
неговото разглеждане по същество.
Това възражение поставя обаче въпроса за 
границите, които определят предмета на консти-
туционното производство, по който Конституци-
онният съд дължи произнасяне. Разбира се, този 
предмет се определя от основанието и петитума 
на искането за обявяване незаконност на избора 
на конкретно определени народни представители 
поради изборни нарушения, извършени при гла-
суването в Република Турция, в какъвто смисъл 
е и постановеното определение за допускане на 
разглеждането му по същество. Затова Консти-
туционният съд дължи произнасяне в пределите 
на така определения предмет, лимитиран от 
петитума на искането. При действащата про-
порционална избирателна система обаче поради 
това, че изборните резултати, изразяващи се в 
разпределение на мандатите по участници в 
изборния процес, се определят на национално 
равнище, а не по избирателни райони, в които 
е проведено гласуване по кандидатски листи 
(това се отнася и до гласуването в чужбина, при 
което подадените гласове не се прибавят към 
даден избирателен район и се гласува само за 
партии и коалиции, а не за техните кандидати), 
не е възможно предварително да се посочи от 
вносителя на искането, при определени кон-
статации за незаконност на изборите, какви