Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 141

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  141  
1.1.5. Световно призната тенденция за повишена 
смъртност от астма въпреки новите постижения 
на клиничната фармакология и фармацевтичната 
индустрия;
1.2. Задължения на общопрактикуващия лекар:
1.2.1. При поява на новооткрит болен с оплак­
вания, характерни за бронхиална астма, или когато 
бронхиалната астма влиза в диференциалната 
диагноза, общопрактикуващият лекар извършва 
диагностични процедури от негова компетентност 
съгласно медицинския стандарт по обща медицин­
ска практика и изпраща болния за консултация 
със специалиста-алерголог. 
1.2.2. При потвърдена диагноза бронхиална 
астма по-нататъшният контрол се извършва изклю­
чително от специалиста-алерголог или пулмолог;
1.2.3. Контролира и насърчава болния за 
провеждане на лечебните планове, назначени от 
специалиста. Справя се с нововъзникнал меди­
цински проблем. При необходимост консултира 
с алерголог или пулмолог. 
1.3. Задължения на специалиста-алерголог:
1.3.1. Отхвърля или потвърждава диагнозата 
бронхиална астма. При потвърждаване на диа­
гнозата изяснява типа (по възможност открива 
актуалния алерген чрез кожно-алергично тестуване 
или RAST) и уточнява стадия (тежестта) на про­
тичане на БА (извършва спирометрия). 
1.3.2. Съвместно с болния изгражда писмен 
индивидуален лечебен план. 
1.3.3. Изгражда писмен индивидуален план за 
действие при пристъп от задух. 
1.3.4. Запознава болния и неговите близки с 
основните данни за БА и принципите на лечение 
и го обучава как да си служи с различните ус­
тройства – инхалатори и апарат за измерване на 
върховия експираторен дебит (ВЕД). Изгражда и 
поддържа доверие и партньорство с болния. 
1.3.5. Експертиза за временна неработоспо­
собност. 
1.3.6. Назначава следващата визита и следи кли­
ничния отговор до поставяне под контрол на БА. 
1.3.7. Назначава алерген – специфична имуно­
терапия, ако има показания за това, и контролира 
провеждането є. 
2. Алергични риносинузити 
2.1. Алергичните риносинузити са социално 
значими по следните причини: 
2.1.1. Голямо разпространение – до 30 % от 
населението. 
2.1.2. Съвременното разбиране е, че алергичните 
риносинузити и бронхиалната астма са единно 
алергично заболяване на дихателните пътища. 
Алергичните риносинузити се схващат като пре­
курсор на бронхиалната астма. 
2.1.3. Стабилизирането на бронхиалната астма 
е невъзможно без адекватно лечение на алергич­
ните риносинузити; 
2.1.4. Значително влошава качеството на жи­
вот, намалява работоспособността и активността 
на болните. 
2.2. Задължения на общопрактикуващия лекар:
2.2.1. Всички болни със съмнение за алергичен 
риносинузит след консултация с УНГ специалист за 
изключване на неалергична патология (инфекции, 
тумори и др.) се консултират със специалист-алер­
голог за потвърждаване на диагнозата. 
2.2.2. След консултацията общопрактикуващият 
лекар поема по-нататъшния контрол, като консул­
тира болния със специалист-алерголог. 
2.2.3. Общопрактикуващият лекар насочва всич­
ки болни със сезонен алергичен риноконюнктивит 
към специалист-алерголог за предсезонно кожно-
алергично тестуване (през м. Х – ХII). 
2.3. Задължения на специалиста-алерголог :
2.3.1. Потвърждава или отхвърля диагнозата 
алергичен риносинуит. 
2.3.2. Провежда специалните алергологични 
изследвания за доказване на специфичния алерген. 
2.3.3. Назначава адекватно лечение, изгражда 
съвместно с болния индивидуален лечебен план. 
2.3.4. Назначава следващия контролен преглед, 
за да прецени клиничния отговор, да преоцени 
назначената терапия по вид и дози, като целта 
е определяне на минималните ефективни лекар­
ствени дозировки. 
2.3.5. Насочва болния към общопрактикуващ 
лекар с подробно писмено медицинско заключение 
и писмен индивидуален лечебен план. 
2.3.6. При индикации специалистът-алерголог 
назначава специфична имунотерапия с алергени 
и контролира провеждането є. 
2.3.7. Запознава болния и близките му с ос­
новните данни за алергичните риносинуити и 
принципите на лечение, като изгражда и поддържа 
доверие и партньорство с болния. 
3. Алергични конюнктивити. 
3.1. Болните с конюнктивити са 35 – 40% от 
болните, посещаващи очните кабинети, като над 
половината от тях са алергични конюнктивити. 
Една част от алергичните конюнктивити застра­
шават зрението и са прогресиращи. Други са не­
заплашващи зрението, но неправилното лечение 
може да го увреди. 
3.2. Задължения на общопрактикуващия лекар: 
3.2.1. Насочва болния със съмнение за алер­
гичен конюнктивит към специалист-алерголог за 
потвърждаване на диагнозата и назначаване на 
адекватно лечение, след което го контролира. 
3.2.2. При недостатъчен контрол на алергичния 
конюнктивит задължително консултира болния със 
специалист-алерголог. 
3.2.3. Насочва болните със сезонни алергични 
конюнктивити към специалист-алерголог за пред­
сезонно кожно-алергично тестуване. 
3.3. Задължения на специалиста-алерголог: 
3.3.1. Консултира болния, провежда необходи­
мите алергологични изследвания и при потвър­
дена диагноза алергичен конюнктивит назначава 
адекватна терапия. 
3.3.2. Назначава контролен преглед за пре­
оценка на клиничния отговор и изграждане на 
контролираща адекватна терапия. 
3.3.3. При необходимост консултира болния 
със специалист по очни болести за изключване 
на неалергична патология. 
3.3.4. Насочва болния към общопрактикуващ 
лекар с подробно медицинско заключение и ин­
дивидуален писмен лечебен план за по-нататъшен 
контрол.