Държавен вестник, бр. 118, 2002 г., стр. 21

Б Р О Й  118
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
6. Параграф  4, т. 1, с която се изменя чл. 28
ЗСВ.
Става дума за пленумите на върховните съ-
дилища, главна прокуратура и общите събра-
ния на съдиите, прокурорите и следователите
чрез тайно гласуване да посочват администра-
тивните си ръководители, което предложение
да бъде изпратено на ВСС.
В чл. 133 от Конституцията изрично е пре-
доставена възможността със закон да бъдат уре-
дени правилата за работата на ВСС. В частност
със закона сега за първи път са уредени правила
административните ръководители да се предла-
гат на общи събрания на магистрати. След като
кадровите правомощия на ръководителите на
звената не са посочени в Конституцията, а със
закона, на какво основание трябва да бъде отре-
чено на магистратите правото чрез тайно гласу-
ване да избират ръководители, които да предло-
жат на ВСС за избор наред със запазеното са-
мостоятелното правомощие на ръководителите
на звената и министъра на правосъдието.
Но тук трябва да бъде подчертано, че новите
норми имат пряко отношение към независи-
мостта на магистратите. Съчетаването на ад-
министративен и инстанционен контрол е па-
губно за магистратурата. Видима е опасността
едноличният ръководител да авансира полити-
чески угодни и юридически послушни магист-
рати от по-долни инстанции. Какви независи-
ми решения могат да се чакат от магистрат,
чиято кариера и оттам заплащане зависи един-
ствено от административния ръководител.
7. Параграф 6 в частта на чл. 30, ал. 1 ЗСВ
“съдия-изпълнителите, съдиите по вписвания-
та и съдебните служители” и “чрез министъра
на правосъдието”.
На първо място трябва да се отбележи, че за
правомощията на ВСС относно определяне броя
на съдия изпълнителите, съдиите по вписвани-
ята и съдебните служители важи казаното по
т. 2 на това особено мнение.
Няма нищо противоконституционно в това
предложенията по чл. 30, ал. 1 ЗСВ да се правят
чрез министъра на правосъдието, който по за-
кона е задължен в 7-дневен срок да ги изпрати
на ВСС.
Както се вижда, разпоредбата задължава
министъра на правосъдието да изпълни пред-
писаното му действие в определен от закон срок.
Това изключва възможността той да упражня-
ва каквато и да е дискреция и да влияе върху
независимостта на ВСС. Не е нужно допълни-
телно да се изяснява, че дейността, свързана с
организацията на заседанията на ВСС, не е пра-
вомощие—термин, който всеки юрист свързва
с решаваща функция.
Но тук е важно друго. За това, дали е нару-
шен балансът между властите, трябва да се съди
от съдържанието на целия закон. Така в чл. 26,
ал. 7 ЗСВ е предвидена възможност за промени
в дневния ред на заседанието от всеки член на
ВСС независимо от оспореното правомощие на
министъра.
8. Параграф 6 в частта на чл. 30, ал. 1, т. 1,
буква “б” ЗСВ относно думите “въз основа пред-
ложение на общото събрание на съответния
съд”; § 6 в частта на чл. 30, ал. 1, т. 3, буква “б”
ЗСВ относно думите “по предложение на общи-
те събрания на прокурорите на съответните про-
куратури”; § 6 в частта на чл. 30, ал. 1, т. 7, бук-
ва “б” ЗСВ относно думите “по предложение на
общото събрание на съответния съд”; § 6 в частта
на чл. 30, ал. 1, т. 9, буква “а” ЗСВ относно ду-
мите “по предложение на общото събрание на
районния съд”; § 6 в частта на чл. 30, ал. 1, т. 10,
буква “б” ЗСВ относно думите “по предложе-
ние на общото събрание на следователите от
окръжните следствени служби”; § 6 в частта на
чл. 30, ал. 2 ЗСВ относно участие на магистра-
ти от звената на съдебната власт, чийто състав
е под 5 души, да участват с право на глас от
общите събрания от по-горните органи на съ-
дебната власт; § 6 в частта на чл. 30, ал. 3 ЗСВ,
определящ начина на взимане на решения от
общите събрания на магистратите; § 6 в частта
на чл. 30, ал. 4 ЗСВ, задължаващ съответния ръ-
ководител да внесе предложението на общото
събрание във ВСС чрез министъра на правосъ-
дието; § 6 в частта на чл. 30, ал. 5 ЗСВ относно
думите “на общото събрание и”.
Проблематиката по изброените в т. 8 параг-
рафи е обща и за нея ще важи казаното за допус-
тимостта от конституционна гледна точка ма-
гистратите да правят предложения за избиране
от ВСС своите ръководители.
9. Параграф 6 в частта на чл. 30, ал. 8 ЗСВ.
Разпоредбата гласи, че в изпълнение на кад-
ровите решения на ВСС по чл. 27, ал. 1, т. 4 запо-
веди се издават от “председателстващия ВСС”.
На първо място, трябва да се отбележи, че
под “председателстващия” в случая трябва да
се има в предвид не само министъра на право-
съдието, а и останалите трима ръководители от
звената на съдебната власт.
На второ място, че който председателства,
е длъжен да издаде заповед. Той няма право на
преценка и не може да подпише друг акт освен
този на ВСС. Считаме за пресилено да се при-
еме, че след като е взето решение от ВСС за
назначаване на висш магистрат, да се подпи-
ше заповед от този, който председателства
заседанието, се нарушава принципа на разде-
ление на властите. За пълнота трябва да се от-
бележи, че и при досега действащия режим,
който с отмяна на нормата се запазва, запове-
ди се издават от министъра на правосъдието
по точка 1, буква “б”, точки 6 и 7 на чл. 30, ал. 4
в редакцията му от 1998 г.
10. Параграф 9 в частта на чл. 35а, ал. 1 ЗСВ.
Разпоредбата предвижда министърът на
правосъдието на базата на представени от зве-
ната годишни отчетни доклади да изготвя обоб-
щен доклад за дейността на органите на съдеб-
ната власт и го внесе за разглеждане във ВСС.
Тази разпоредба не е противоконституционна
и съображенията за това са изложени в т. 4 от
това особено мнение.