Държавен вестник, бр. 43, 2012 г., стр. 21

БРОЙ  43	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
Чл. 9. (1) Акт за раждане въз основа на 
съобщение за раждане се съставя в срок 7 
дни от датата на раждането, като денят на 
раждането не се брои.
(2) Акт за раждане въз основа на съдебно 
решение се съставя в срок 3 дни от датата на 
получаване на решението.
(3) Акт за раждане въз основа на документ 
по чл. 7, ал. 2, т. 3 – 5 се съставя в срок 7 
дни от датата на получаване на документа. В 
случаите по чл. 12, ал. 7 и 8 срокът започва 
да тече от датата на получаване на отговора 
на Министерството на правосъдието.
Чл. 10. (1) Длъжностното лице по граж-
данското състояние задължително сверява 
данните за родителите, вписани в полученото 
съобщение за раждане, с данните в регистъра 
на населението, включително и определения 
произход от баща. При констатирани непълно-
ти или несъответствия длъжностното лице по 
гражданското състояние има право да допълни 
или да коригира съобщението за раждане с 
данни от регистъра на населението, както и 
да определи произхода съгласно Семейния 
кодекс. Когато произходът от родител (майка 
и/или баща) не е установен, при съставянето 
на акта за раждане съответното поле, пред-
назначено за данните за този родител, не се 
попълва и се зачертава.
(2) Данните в акта за раждане за ново-
роденото лице се попълват въз основа на 
съобщението за раждане.
Чл. 11. (1) Ако бъде извършено припозна-
ване преди съставянето на акта за раждане и 
майката заяви, че няма да го оспорва, данните 
за припозналия се вписват в полето на акта, 
предназначено за данните за баща.
(2) Майката може да заяви, че няма да 
оспорва припознаването лично с писме-
но заявление пред длъжностното лице по 
гражданското състояние или с декларация 
с нотариално заверен подпис, подадена до 
длъжностното лице по гражданското състо-
яние. Заявлението може да се подаде и чрез 
управителя на лечебното заведение, в което 
се е родило детето.
Чл. 12. (1) При регистриране на раждане, 
настъпило в чужбина, данните за името на 
титуляря, датата и мястото на раждане, полът 
и установеният произход се вписват в акта за 
раждане без изменение така, както са вписа-
ни в представения препис или в превода на 
български език на чуждия документ.
(2) Бащиното и фамилното име на титу-
ляря може да се впишат с наставки -ов или 
-ев и окончание съобразно пола, ако това е 
писмено заявено от родителите до три години 
от раждането на лицето.
(3) Когато произходът от родител (майка 
или баща) не е установен, при съставянето 
на акт за раждане в Република България съ-
ответното поле, предназначено за данните за 
този родител, не се попълва и се зачертава.
(4) Ако преписът или извлечението не 
съдържат всички необходими данни по от-
ношение на родителите, се ползват данни 
от документите им за самоличност или от 
регистъра на населението. Въз основа на 
регистъра на населението се допълват данни 
за ЕГН, дата на раждане, бащино име (ако 
има) и гражданство на родителя – български 
гражданин. Датата на раждане и граждан-
ството на родителя – чужд гражданин, може 
да се допълнят от националния му документ 
за самоличност. При невъзможност да се по-
пълнят всички данни за този родител в акта 
се вписват само наличните.
(5) Ако в преписа или извлечението родител 
е вписан с име, което съществено се разли-
чава от името, с което е вписан в регистъра 
на населението, за съставянето на акта за 
раждане се представя документ, от който да 
е видно, че имената са на едно и също лице. 
При съставянето на акта за раждане името на 
този родител се вписва така, както е вписано 
в регистъра на населението.
(6) Не се съставя акт за раждане въз ос-
нова на препис или извлечение, в който не 
се съдържат данни за име, дата на раждане, 
мястото на раждане или пол на титуляря. 
Заинтересованите лица установяват правата 
си по съдебен ред.
(7) За пълнолетно лице, родено в чужбина, 
акт за раждане в Република България се със-
тавя, след като бъде установено българското 
гражданство на родител към момента на 
раждане на лицето по реда на Наредба № 1 от 
1999 г. за прилагане на глава пета от Закона 
за българското гражданство (ДВ, бр. 19 от 
1999 г.). В този случай преписът или извлече-
нието от акта за раждане се представя лично 
от лицето или от лице, изрично упълномощено 
с нотариално заверено пълномощно.
(8) Когато за малолетно или непълнолет-
но лице, родено в чужбина, не може да бъде 
установено по безспорен начин по данните от 
регистъра на населението или от представе-
ния препис или извлечение, че същото има 
родител български гражданин към момента 
на раждането, се прилага изречение първо от 
предходната алинея.
Чл. 13. При регистриране на раждане, на-
стъпило в чужбина, в акта за раждане задъл-
жително се вписва българското гражданство 
на титуляря и на родителя/ите.
Чл. 14. (1) След съставянето на акта за 
раждане се издава оригинално удостоверение 
за раждане по утвърден образец. То се връчва 
на родител или на изрично упълномощено от 
родителя лице.