Държавен вестник, бр. 32, 2015 г., стр. 41

БРОЙ  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  41  
След като с решение на ТЕЛК за сина на 
оспорващата е установена трайно намалена 
работоспособност на 100 % с чужда помощ 
считано от 19.03.2012 г., който е моментът, от 
който за родителите на детето е възникнало 
правото на семейна помощ и съответно добав-
ка за отглеждане на дете с трайно увреждане, 
което не е навършило 16-годишна възраст, 
отглежда се в страната и не е настанено в 
специализирана институция. 
Смисълът и целта на законодателя е да 
подпомогне родителите на дете, което е с ус-
тановени трайни увреждания за неговото адек-
ватно и пълноценно отглеждане, осигуряване 
на необходимата грижа с оглед спецификата 
на увреждането и индивидуалните нужди на 
детето. Реалната помощ е необходима, полез-
на и целесъобразна, когато е своевременна, 
а тя е такава, когато е предоставена от мо-
мента, в който е настъпило трайното увреж-
дане – това е житейската и правната логика 
и справедливост. Съгласно разпоредбите на 
НМЕ, съответните ТЕЛК и НЕЛК комисии, 
за които е необходимо технологично време за 
работа и решение, определят датата, от която 
е настъпила трайната неработоспособност. В 
случая за сина на оспорващата този момент 
е далече след датата на увреждането, която 
е 19.03.2012 г., а установяването с решени-
ето на ТЕЛК е от 28.11.2012 г. За времето 
от 19.03.2012 г. до 28.11.2012 г. детето се е 
нуждаело от съответните специални грижи, 
средства и подпомагане. 
Съгласно оспорената разпоредба на чл. 19, 
ал. 2 ППЗСПД семейната помощ за детето с 
установено трайно увреждане ще се отпусне от 
месеца, следващ този на решението на ТЕЛК, 
в настоящия случай месец декември 2012 г. 
За тези девет месеца, през които практически 
е имало нужда от това допълнително подпо-
магане на семейството, тези помощи не са 
предоставяни, независимо че материалното 
право за родителите на детето да ги получа-
ват  е възникнало от датата на увреждането. 
Ограничаването, което налага оспорената 
разпоредба на чл. 19, ал. 2 ППЗСПД за ре-
алното упражняване на правото на месечна 
помощ, респективно добавка, противоречи на 
законовите разпоредби, на основание които 
това право е възникнало – чл. 3, т. 2, чл. 8д 
и във връзка с чл. 7, ал. 8 ЗСПД. 
Освен че противоречи на цитираните законо-
ви разпоредби, което е основание за отмяна по 
чл. 146, т. 4 АПК, оспорената норма на чл. 19, 
ал. 2 ППЗСПД е в несъответствие и с целта 
на закона, което е също основание за отмяна 
по чл. 146, т. 5 АПК. Още с Основния закон 
е изведен принципът, че право и задължение 
на родителите е да отглеждат и възпитават 
децата си до пълнолетието им, като при реа-
лизиране на това правомощие се подпомагат 
от държавата – чл. 47, ал. 1 от Конституцията. 
Обществените отношения, които са свързани 
с отглеждането и възпитаването на децата, с 
грижата за тях и особено за специалната грижа 
за децата с установени трайни увреждания, са 
изведени поради първостепенното си значение и 
важност и са регламентирани в нарочен Закон 
за семейните помощи за деца. Целта на закона 
е да уреди условията и реда за придобиване 
право на семейни помощи за деца. Специално 
внимание е отделено и са предвидени форми 
за подпомагане на семействата, родителите на 
децата с установени трайни увреждания. Целта 
е да се подпомогнат специфичните нужди, да 
се даде възможност на семействата на тези 
деца да предоставят адекватна, навременна и 
реална грижа в отглеждане на дете със спе-
цифични нужди. 
Предвид всичко изложено, оплакването 
за противоречие на оспорената подзаконова 
разпоредба на чл. 19, ал. 2 ППЗСПД и посо-
чените законови норми на чл. 3, т. 2, чл. 7, 
ал. 8 и чл. 8д ЗСПД е основателно. Подзако-
новият административен акт, в обжалваната 
му част, е издаден в противоречие с норма 
от по-висока степен и при несъответствие с 
целите на Закона за семейните помощи за деца.
Предвид изхода от спора и на основание 
чл. 143, ал. 1 АПК на оспорващата следва 
да се присъдят направените разноски по 
представения списък в размер 487 лв., които 
да се платят от бюджета на органа, издал 
отменения акт.
Воден от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 АПК, Върховният административен съд, 
трето отделение,
Р Е Ш И :
Отменя чл. 19, ал. 2 от Правилника за при-
лагане на Закона за семейните помощи за деца.
Осъжда Министерския съвет на Република 
България да заплати от бюджета си на Татяна 
Милчева Миланова от гр. София съдебни раз-
носки в размер 487 (четиристотин осемдесет 
и седем) лв.
Решението е оставено в сила с Решение 
№ 4379 от 21.04.2015 г., постановено по адм. 
дело № 299 от 2015 г., от петчленен състав на 
Върховния административен съд.
Председател:  
Георги Колев
2894