Държавен вестник, бр. 18, 2015 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  18
· хроничните финансови дефицити на 
висшите училища и научните органи­
зации задържаха повече от десетилетие 
заплащането на академичния състав 
на равнище, което излиза извън меж­
дународните стандарти и конкурентни 
практики; българските учени де факто 
са поставени в неравностойно положение 
спрямо европейските им колеги, което 
ги демотивира и превръща в нископла­
тени помощници при реализацията на 
перспективни международни проекти; 
парадоксално е, че България се състезава 
със страни, които твърдо са заели послед­
ните места в европейските класации по 
заплащане на академичните кадри, т.е. 
участва в т.нар. надбягване към дъното.
Аргументите в полза на финансовите 
икономии са в една посока: качеството и 
приносът на висшето образование и научните 
изследвания не са още на високо европейско 
равнище – следователно секторът не заслужа­
ва приоритетно финансиране. Същевременно 
е очевидно, че при крайно ниско ресурсно 
осигуряване, при хронично недофинансиране 
и обезценяване на интелектуалния труд не 
може да се очаква високо качество и принос.
Би трябвало да се направи категорична 
преоценка на философията за самоцелни 
икономии. Стратегията за развитие на вис­
шето образование може да бъде успешно 
реализирана само ако е ресурсно осигурена. 
Целите, заложени в европейската Стратегия за 
интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж 
„Европа 2020“, ще са неизпълними в Бълга­
рия, ако и през следващия период се запази 
политиката на намаляване или задържане на 
едно ниво на бюджетите на висшите училища 
и изследователските звена.
2.11. SWOT анализ на състоянието на системата на висшето образование.
СИЛНИ СТРАНИ:
СЛАБИ СТРАНИ:
Въведена тристепенна система на обучение: ба­
калавър – магистър – доктор (Болонски процес).
Разработен Класификатор на областите на висше 
образование и професионалните направления.
Въведена Система за натрупване и трансфер на 
кредити.
Въведени вътрешни Системи за оценяване и под­
държане на качеството.
Въведена и поддържана от Министерството на 
образованието и науката Информационна система, 
която включва Регистър на висшите училища, Ре­
гистър на академичния състав на висшите училища, 
Регистър на действащите и прекъснали студенти 
и докторанти, Регистър на завършилите студенти 
и докторанти, Регистър на банките, отпускащи 
кредити по Закона за кредитиране на студенти и 
докторанти.
Разработена и действаща Рейтингова система на 
висшите училища в Република България.
Създадена Национална агенция за оценяване и 
акредитация (НАОА) като независима агенция 
към Министерския съвет.
Приета Национална квалификационна рамка.
Приета Национална квалификационна рамка за 
учене през целия живот.
Приета Национална стратегия за развитие на на­
учните изследвания.
Приет Закон за развитие на академичния състав 
в Република България.
Осигурен национален лиценз за достъп до науч­
ните бази данни на реномирани издателства и 
информационни платформи.
Въведено обучение по съвместни програми с водещи 
европейски университети, завършващо с издаване 
на дипломи от два университета.
Изградени във ВУ звена за непрекъснато, продъл­
жаващо или следдипломно обучение и центрове 
за кариерно развитие.
Фрагментарност на системата, липса на цялостна 
визия (стратегия) за развитие на ВО.
Липса на баланс между автономията на универ­
ситетите и степента на контрол, упражняван от 
държавата.
Липса на законови предпоставки за упражняване 
на ефективен контрол и санкции при неефективно 
управление и незаконосъобразна дейност на ВУ.
Липса на съответствие на предлаганото образо­
вание и потребностите на пазара на труда; пла­
нирането на приема на студенти не е съобразено 
с нуждите на икономиката.
Усложнени процедури за акредитация и наличие 
на субективни критерии. Липса на обвързване 
на финансирането с оценките от акредитацията 
и Рейтинговата система и липса на стимули за 
подобряване на качеството.
Остаряла нормативна уредба.
Проблеми при прилагането на ЗРАСРБ, трудности 
при привличане на преподаватели и при стиму­
лиране на развитието им.
Застаряващ академичен състав; слаба мотивация 
и недостатъчно висок социален статус на акаде­
мичния състав; липса на интерес към академична 
кариера.
Липса на разнообразни източници за финансиране 
на висшето образование; неефективна система 
за финансиране и разпределение на държавната 
субсидия.
Финансирането на научната дейност не зависи от 
резултатите, недостатъчно силна връзка между 
висшите училища и науката, слабо включване 
на студентите в научно­изследователска дейност, 
липса на иновации.