Държавен вестник, бр. 90, 2016 г., стр. 58

СТР.  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  90
1.3.4. резекция, реконструкция и възстановя­
ване на хранопровода, включително лапароскоп­
ски или торакоскопски техники и ендоскопски 
процедури;
1.3.5. резекция, реконструкция и сутура на 
диафрагмата;
1.3.6. операции на медиастинума – биопсия 
и екстирпация на неоплазми (включително 
щитовидна жлеза), дренаж при инфекции, меди­
астинална лимфаденектомия, медиастинотомия, 
медиастиноскопия и операции върху гръдния 
проток; 
1.3.7. резекция, реконструкция и дренаж на 
перикарда; 
1.3.8. ендоскопски процедури с флексибилна 
и ригидна оптика върху трахео-бронхиалното 
дърво и хранопровода (препоръчително);
1.3.9. биопсия на шийни, медиастинални и 
аксиларни лимфни възли; 
1.3.10. операции върху интраторакалните 
симпатикусови нерви; 
1.3.11. корекции при синдром на горната то­
ракална апертура;
1.3.12. осигуряване на проходими дихателни 
пътища – трахеостома, трахеална интубация и 
ендоскопски процедури; 
1.3.13. торакоцентеза, тръбен дренаж на 
плевралната кухина, шънтиране при плеврални 
изливи и лечение на пневмоторакса; 
1.3.14. оперативен достъп до гръбначния стълб; 
1.3.15. операции за функционална корекция 
при емфизем или усложненията на емфизема;
1.3.16. едно- или двустранна белодробна транс­
плантация, включително всички диагностични 
и терапевтични процедури (препоръчително);
1.3.17. операции при травматични увреди на 
гръдната стена, на интраторакалните органи и 
техните усложнения;
1.3.18. операции върху съдови структури в 
хода на гръднохирургични интервенции;
1.3.19. интензивни грижи и поставянето на 
венозен, артериален и Swan – Ganz катетри; ме­
ханична вентилация; парентерално и ентерално 
хранене (препоръчително); 
1.3.20. лечение на усложнения от операции, 
при необходимост чрез други специфични тора­
кални оперативни намеси;
1.3.21. всички операции, необходимостта от 
които е възникнала в хода на извършването на 
посочените в т. 1.3.1 – 1.3.20 оперативни намеси.
2. Интердисциплинарни консултации:
2.1. Задължителни консултации с лекар с 
придобита специалност по анестезиология и 
интензивно лечение; кардиология – при паци­
енти над 18-годишна възраст; педиатрия – при 
пациенти под 18-годишна възраст.
2.2. Консултации при необходимост с лекар 
с придобита специалност по вътрешни болести; 
образна диагностика; клинична лаборатория; 
клинична хематология; гастроентерология; 
нефрология; урология; пневмология и фтизиа­
трия; ендокринология; медицинска онкология; 
лъчетерапия; микробиология; обща и клинична 
патология и др. 
II. Изисквания към лицата, осъществяващи 
професионална дейност по специалността
1. Изисквания към дейността на специалиста 
по гръдна хирургия
1.1. Специалистът по гръдна хирургия е лице 
с придобита специалност „Гръдна хирургия“. 
Специалистът по гръдна хирургия извършва 
самостоятелно хирургични намеси в обем, 
съответстващ на придобитата компетентност. 
Компетентността в гръдната хирургия означа­
ва устойчиво, адекватно и умело решаване на 
гръднохирургичните проблеми. Това изисква 
натрупването на опит от активното лечение на 
болестите на шия, гръден отдел и интраторакал­
ни органи, както и участие в продължаващото 
медицинско обучение. 
1.2. Лекарите-асистенти в клиниките по гръдна 
хирургия задължително участват в научната и 
преподавателската дейност. 
1.3. Специалистът по гръдна хирургия под­
помага решаването на проблеми в областта 
на гръдната патология, произлезли в хода на 
лечението на тези болести, от специалисти по 
вътрешни болести, педиатрия, гастроентероло­
гия, нервни болести, онкология, травматология, 
трансплантология и др. 
1.4. Специалистът по гръдна хирургия актив­
но участва във всички етапи на диагностично-
лечебния процес. Това включва изследване на 
пациентите, вземане на решение относно инди­
кацията за операция при всеки отделен случай, 
поддържане на високоспециализиран оперативен 
екип, способен да извърши необходимата опе­
рация при всеки пациент, както и да осигури 
адекватното му следоперативно наблюдение.
2. Изисквания към дейността на специализанта 
по гръдна хирургия:
2.1. Специализантът по гръдна хирургия е 
лекар без специалност или с придобита друга 
специалност, в процес на обучение или завършил 
цикъла на обучение, но без придобита специал­
ност по гръдна хирургия.
2.2. Специализантът по гръдна хирургия работи 
под ръководството на лекар с придобита специ­
алност по гръдна хирургия или на началника 
на отделението/клиниката по гръдна хирургия. 
Това ръководство се отнася към изискванията на 
ежедневната диагностично-лечебна работа; към 
участието в оперативната дейност като член на 
операционен екип или като хирург-оператор, рабо­
тещ под наблюдението на хирург-специалист; към 
цялостния процес на теоретична и практическа 
подготовка по специалността „Гръдна хирургия“. 
2.3. Специализантът по гръдна хирургия 
работи като асистент или оператор в рамките 
на своята компетентност под наблюдението, 
контрола и задължителното ръководство на хи­
рурга-оператор с придобита специалност, който 
е ръководител на хирургичния екип.
3. Изисквания към дейността на лекар без 
специалност или с друга клинична специалност:
В структура по гръдна хирургия работят и 
лекари с придобита специалност по хирургия, 
образна диагностика, пневмология и фтизиатрия, 
които в екип с лекар – специалист по гръдна 
хирургия, могат да извършат хирургични намеси.