Държавен вестник, бр. 55, 2016 г., стр. 34

СТР.  34	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  55
Б . 4 .  О п р е д е л я н е  н а  с о ц и а л н о - и к о ­
н о м и ч е с к и т е  п о л з и  о т  р е а л и з и р а н е т о 
н а  м е р к и т е .
Ръководството за анализ разходи – ползи 
на ЕК препоръчва финансовите потоци (вкл. 
инвестиционни разходи, оперативни разходи 
и оперативни приходи), които са изчислени на 
базата на пазарни цени, да бъдат преобразувани 
чрез използването на конверсионни коефициенти 
с цел елиминирането на влиянието на пазарните 
фактори. Това е приложимо в случаите на анализ 
на конкретен проект. При анализ на комбинации 
от мерки за целите на стратегически документ, 
какъвто е ПУРБ, остойностяването на разходи­
те в повечето случаи се извършва на базата на 
осреднени единични цени и подобни корекции 
не биха били приложими.
В рамките на тази стъпка се взема предвид 
другото изискване на Ръководството за анализ 
разходи – ползи на ЕК, свързано с изготвянето 
на икономическия анализ – определяне, остой­
ностяване и включване в анализа на социално-
икономическите ползи от реализирането на 
мерките. 
В практиката на остойностяване на икономи­
чески ползи съществуват три основни подхода:
1. Концепцията за пределно желание за 
плащане:
Съгласно Ръководството за анализ разхо­
ди – ползи за периода 2014 – 2020 г. концепци­
ята за пределно желание за плащане (ЖЗП) се 
използва широко за оценка на директните ползи 
на дадена мярка, свързани с използването на 
продукти или услуги от нейното изпълнение. С 
показателя „желание за плащане“ се определя 
максималният брой хора, които биха платили за 
определен резултат, който е желан за тях. Съ­
ществуват различни техники, които емпирично 
оценяват желанието за плащане, например метод 
на разкритите предпочитания, метод на заяве­
ните предпочитания, метод на пренос на ползи 
и др. Изборът на метод зависи от природата на 
ползата и наличността на данни. 
2. Пренос на ползи (т.нар. Benefit transfer):
Преносът на ползи е подход, който се използва 
при липса на оценки за желанието за плащане, 
получени пряко от потребителите на дадена 
мярка или проект.  При този подход за основа 
се използва изработен сходен проект за остой­
ностяване на ползите за друго водно тяло (дори 
и в друга държава), като съответните стойности 
биват коригирани за разглеждания район (на­
пример с нивото на брутния вътрешен продукт 
(БВП) и доходите на населението).
3. Подход на спестените разходи:
При липса на оценки за желанието за пла­
щане, получени пряко от потребителите, или 
невъзможност на пренос на ползи може да се 
използват и „заместители“ на желанието за 
плащане. Широко се прилага практиката за 
изчисляване на спестени разходи на потребите­
лите при използване на същата стока/услуга от 
различен източник –  например спестени разходи 
за закупуване на минерална вода след изпъл­
нение на мерки за подобряване на качеството 
на водите, използвани за питейно-битови цели, 
пропуснати разходи за изграждане и почистване 
на изгребни ями след изпълнение на мярка за 
изграждане на канализация и т.н. 
Ако при изпълнението и на двете комбинации 
от мерки, предмет на анализ, ще се постигне 
целта на директивата за добро състояние на вод­
ното тяло, в този смисъл ползите от постигането 
на добро състояние и при двете комбинации са 
еднакви. Поради тази причина за оценка коя 
комбинация от мерки води до повече ползи за 
обществото трябва да се използват страничните 
ефекти. Например за намаляване на съдържание 
на фосфор в дадено водно тяло и двете комби­
нации от мерки може да съдържат мерки за 
добри земеделски и фермерски практики, но те 
вероятно ще засягат различен брой земеделски 
стопанства. Така страничните ползи и при двете 
мерки могат да се остойностят на база реали­
зирани приходи от продукти, които ще бъдат 
различни, тъй като обхватът и интензитетът на 
прилагане на мерките е различен (т.е. засегнатите 
земеделски стопани са различен брой). 
Друг пример за страничен ефект е свързан с 
буферните зони. Основният ефект от буферните 
зони е намалението на нитратното замърсяване. 
Допълнително те оказват и положителен ефект 
върху улавянето на седименти от оттока и вър­
ху намаляването на ерозията, което трябва да 
се разглежда като страничен ефект и да бъде 
включен в анализа.
Определените и остойностени социално-ико­
номическите ползи се включват в анализа, като 
най-често това става в годината на завършване 
на мярката, която би довела до тяхното реа­
лизиране. 
Б.4.1. Ползи от постигане на целите на РДВ 
съгласно приложение № 1. Разходи и ползи на 
Ръководството № 20 за изключенията от еколо-
гичните цели:
• Опазване и подобряване на състоянието 
и биологичното разнообразие на водната еко­
система.
• Опазване на човешкото здраве при ползване 
на водите – за питейни цели, за производство на 
храни и напитки, къпане, консумация на риба 
и рибни продукти. 
• По-ниски разходи за ползване на води, на­
пример по-ниски разходи за пречистване на води, 
използвани за питейно-битови цели, в резултат 
от подобряване качеството на водите. 
• Подобряване на ефективността на полити­
ките в областта на водите въз основа на спазване 
на принципа „замърсителят плаща“.
• Прилагането на интегриран подход на управ­
ление на водите ще способства за максимизи­
рането на икономическите и социалните ползи 
чрез преустановяване прилагането на временни 
и фрагментарни мерки на местно ниво. 
• Подобряване на качеството на живот чрез 
подобряване възможностите за отдих при из­
ползване на води.
• Смекчаване на въздействието от промените 
в климата и наличността на водни ресурси – на­
пример управление на търсенето и предлагането 
на вода, предпазване от наводнения и суши.