Държавен вестник, бр. 68, 2005 г., стр. 62

С Т Р .  62
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  68
Чл. 300. (1) Изходящите аерационни устройс-
тва се разполагат на височината на разтваряне
на топлинната струя (обикновено на покрива).
(2) Допуска се при топлинен товар до 50 W/m3
изходящите аерационни отвори да се разполагат
максимално високо на страничните фасади.
Чл. 301. Височината на аерираното помеще-
ние се приема в зависимост от обемното топ-
линно натоварване, както е посочено в прило-
жение № 17.
Чл. 302. Аерация може да се проектира в
едно- или двукорпусни сгради със свободни
фасади.
Чл. 303. Допуска се аерация в многокор-
пусни сгради при редуване на топъл със сту-
ден корпус, като се осигурят достатъчно вън-
шни ограждения за входящи аерационни ус-
тройства.
Чл. 304. При проектирането на естествена
вентилация задължително се определя хоризон-
талната температурна граница (“топлинна въз-
главница”) в горната температурна зона на топ-
линната струя.
Раздел III
Механична вентилация
Чл. 305. Необходимото количество (дебит)
пресен въздух, подаван в помещения, в които
въздухът се замърсява в резултат само от пре-
биваващите хора, се определя съгласно прило-
жение № 18 или приложение № 12.
Чл. 306. В производствени помещения с ме-
ханична вентилация се осигурява не по-малко
от еднократен въздухообмен.
Чл. 307. При проектиране на механична
вентилация и климатизация се осигурява пре-
сен въздух от околната среда (от озеленени
площи, външни стени и от покрива) на доста-
тъчно разстояние от технологични и други за-
мърсявания.
Чл. 308. (1) Отворите за засмукване на пре-
сен въздух се разполагат на височина най-мал-
ко 2 m над терена при възможност на защитени
от вятъра и засенчени места.
(2) Отворите за засмукване на пресния въз-
дух се съобразяват с отворите за изхвърляне
на отработения въздух, като се отчитат посо-
ката на преобладаващите ветрове и зоната на
аеродинамичната сянка с оглед избягване на
къса връзка.
Чл. 309. Допуска се разполагането на отво-
ри за пресен въздух над покрива на сградите
или съоръженията, когато:
1. над покрива или съоръжението няма из-
хвърляне на технологични отпадъци и (или) от-
работен въздух от местни смукателни инстала-
ции, съдържащи опасни вещества, или ако из-
хвърляните технологични отпадъци се отвеж-
дат извън аеродинамичната сянка;
2. преди изхвърлянето отвежданият въздух
от местни смукателни инсталации, съдържащ
прахообразни или опасни вещества, над покри-
ва се пречиства до допустимата концентрация в
съответствие с изискванията на Наредба № 2 от
1998 г. за норми за допустими емисии (концен-
трации в отпадъчни газове) на вредни вещест-
ва, изпускани в атмосферния въздух от непод-
вижни източници.
Чл. 310. Не се допуска отворите за пресен
въздух да се разполагат на места, където не е
изключена възможността от попадане на иск-
ри (ако не е предвидена защита срещу тях) или
газове и пари, отделящи се при експлоатация-
та, или авария на апарати или топлопроводи.
Чл. 311. Отворите за засмукване на пресния
въздух и за изхвърляне на отработения въздух
се предвиждат със:
1. защитни решетки—срещу попадане на
дъждовни капки;
2. защитни решетки—срещу попадане на
предмети с размер, по-голям от 10 mm.
Чл. 312. Пресният въздух, подаван чрез вен-
тилационните и климатичните инсталации в
производствени и спомагателни сгради, трябва
да има концентрация на опасните вещества не
повече от 30 % от граничната концентрация на
опасните вещества във въздуха на работната
зона, в съответствие с изискванията на Наред-
ба № 13 от 2003 г. за защита на работещите от
рискове, свързани с експозиция на химични
агенти при работа.
Чл. 313. При проектирането се осигурява
минимално разстояние за довеждане на прес-
ния въздух до въздухообработващата централа.
Когато няма такава възможност, се предвижда
филтър, защитен срещу замръзване.
Чл. 314. (1) Отворите за отработения въздух
от климатичните и общообменните вентилаци-
онни инсталации се разполагат над билото на
сградите, като се отчитат височината и разпо-
ложението на съседните сгради.
(2) Допуска се отворите по ал. 1 да се разпо-
лагат по стените на сгради, когато те са изцяло
климатизирани, като се отчита разположение-
то на съседните сгради.
Чл. 315. Въздухообменът във вентилирани-
те помещения се осигурява чрез подходящо
разполагане на нагнетателните и смукателни-
те отвори за осигуряване на:
1. хигиенните норми за микроклимата и
чистотата на въздуха в работната зона;
2. подаването на пресен въздух в най-чис-
тите зони на помещението и засмукването на
въздуха от зоните с източници на опасни ве-
щества;
3. при възможност движението на въздуш-
ните потоци от вентилационните системи в
съответствие с естествената посока на разпрос-
транение на опасните вещества.