Държавен вестник, бр. 31, 2026 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  31
опита на кандидатите за председател и чле­
нове на КЗЛД в МС липсва“. Той претендира 
несъответствие на решението с Регламент (ЕС) 
2016/679 и специално със съображение 121, в 
което са посочени минимално необходимите 
изисквания за провеждане на процедурата 
по избор на членове на независим надзорен 
орган. Според вносителя липсва прозрачност 
в действията на органите, които предлагат 
и вземат решение в хода на провежданата 
процедура.
С определение от 16 септември 2025 г. 
Конституционният съд е допуснал за разглеж­
дане по същество искането за установяване 
на противоконституционност и е изискал 
от Народното събрание да представи заве­
рени копия от документацията, относима 
към процедурата за избора на председател 
на Комисията за защита на личните данни 
(КЗЛД), в която е избран Борислав Пламенов 
Божинов. Със същото определение Съдът е 
конституирал Борислав Пламенов Божинов 
като заинтересувана страна.
С определение от 21 октомври 2025 г. 
Конституционният съд е приел като писмени 
доказателства по делото предоставените от 
Народното събрание документи.
От конституираните като заинтересувани 
институции и страни и поканени специалисти 
на основание чл. 20а от Правилника за орга­
низацията на дейността на Конституционния 
съд становище и правно мнение са предста­
вили Министерският съвет и проф. д.н. Райна 
Николова, както и заинтересуваната страна 
Божидар Пламенов Божинов.
Според Министерския съвет (МС) иска­
нето е неоснователно. В неговото становище 
се твърди, че актът на вторичното право на 
Европейския съюз (ЕС) не поставя изисквания 
за вида и фазите на процедурата за избор, 
като тези въпроси са в компетентността на 
националните власти. Посочва се, че задъл­
жението на МС в процедурата по номинация 
на членове на КЗЛД е единствено да провери 
дали кандидатите отговарят на изискванията 
на Закона за защита на личните данни (ЗЗЛД). 
Изразява се становище, че предложението на 
правителството е „предхождащ етап, невклю­
чен във фактическия състав на процедурата 
по избор“, който не предопределя избора на 
Народното събрание, тъй като то е свободно 
да отхвърли кандидатурата за председател 
или член на КЗЛД по всякакви съображения. 
В правното си мнение проф. д.н. Райна 
Николова съпоставя разпоредби относно 
избора на председател на КЗЛД от нацио­
налното законодателство и от правото на 
ЕС. Проф. Николова изяснява съдържанието 
на чл. 8, ал. 1 и 3 ЗЗЛД и на чл. 53, пар. 2 от 
Регламент (ЕС) 2016/679, както и действието 
и прилагането им в националния правен ред. 
Тя представя данни за практиката в редица 
държави – членки на ЕС, и информация за 
професионалната биография на лицата, зае­
мащи идентична или аналогична длъжност 
в съответните национални органи по защита 
на личните данни. Проф. Николова смята, 
че преди произнасянето по същество Съдът 
„трябва да изиска и да разгледа съответните 
доказателства за професионална квалифика­
ция, професионални знания, професионални 
умения и професионален опит в съответствие 
с изискването на чл. 53, пар. 2 от Регламент 
(ЕС) 2016/679“.
Заинтересуваната страна Борислав Бо­
жинов твърди недопустимост и неоснова­
телност на искането. Според него искането 
е недопустимо, тъй като вносителят реално 
цели произнасяне не по чл. 149, ал. 1, т. 2, 
а по т. 4 – установяване на несъответствие 
с международен договор, по който Републи­
ка България е страна. Той твърди също, че 
„констатирането на неправилното прилагане 
на правото на ЕС [...] е от ексклузивната 
компетенция на Европейската комисия“, като 
към настоящия момент такива действия не 
са предприети. Намира, че в искането са 
изложени „хипотетични критерии за подбор 
на членове на КЗЛД, които не почиват на ни­
какви нормативни основания“ и не е зачетена 
свободата на преценка на Народното събрание 
относно качествата и квалификацията на кан­
дидатите. Освен доводите за недопустимост 
на искането Борислав Божинов привежда и 
такива за неоснователност. Той смята, че нор­
мата на чл. 53 от Регламент (ЕС) 2016/679 е 
„общо и необвързващо формулирана“, защото 
преценката е предоставена на националните 
власти. Позовава се на липса на тълкуване от 
Съда на ЕС относно обхвата на чл. 53, което 
да изведе минимални критерии, очертаващи 
„профил на ръководителите на надзорните 
органи в държавите членки още на етапа на 
подбора им“. 
Конституционният съд, за да се произнесе, 
обсъди твърденията и доводите в искането, 
представените по делото становища и правно 
мнение, както и относимата към предмета на 
спора правна уредба.
От фактическа и правна страна Конститу­
ционният съд установи:
Съгласно чл. 6, ал. 1 ЗЗЛД Комисията за 
защита на личните данни е постоянно действащ 
независим надзорен орган, който осъществя­
ва защитата на лицата при обработване на 
техните лични данни и при достъпа до тези 
данни. Правомощието да предлага председа­
тел и членове на КЗЛД е на Министерския 
съвет, а изборът – на Народното събрание за 
срок от 5 години, като е възможно еднократно 
преизбиране (чл. 7, ал. 2 ЗЗЛД). 
Спорът е изпълнени ли са материално­
правните изисквания, предвидени както 
в националното законодателство (ЗЗЛД), 
така и в правото на ЕС – Регламент (ЕС) 
2016/679 – конкретно дали избраният за пред­
седател на Комисията кандидат притежава 
професионален опит и умения специално в 
областта на защитата на личните данни.