Държавен вестник, бр. 63, 2013 г., стр. 7

БРОЙ  63	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
в обществото и показва, че ситуацията няма 
извънреден характер, защото компетентни­
те органи изпълняват конституционните и 
законовите си задължения.
Разбирането на вносителите на искането, 
че нарушението на забраната за агитация 
в деня за размисъл не води само до адми­
нистративнонаказателна отговорност на 
извършителите, а води до обявяването на 
целия изборен резултат за незаконен (чл. 66 
от Конституцията), на практика означава, 
че в Република България никога няма да 
има законосъобразно произведени избори, 
ако който и да е от участниците в изборния 
процес или някоя медия нарушат закона в 
деня за размисъл.
Във втория пункт на искането се прави 
извод, че са били налице манипулирани 
социологически данни в полза на отделни 
политически сили, които целенасочено са 
били използвани за внушения върху изби­
рателите в медиен план. Конституционният 
съд приема, че няма да обсъжда нито извода, 
нито твърденията, на които се основава, 
поради посоченото от самите вносители, че 
този въпрос не е „законов – имайки предвид 
спазването на Конституцията и Изборния 
кодекс“ (страница 13 от искането).
Третият пункт от искането се основава 
на твърдения за нарушения при гласуването 
в чужбина. Поддържа се, че има заявления за 
гласуване в чужбина, които са подадени от 
лица без избирателни права, има случаи на 
подаване на такива заявления в нарушение 
на приетите от ЦИК правила, наличие на 
нелегитимен състав на една секционна из­
бирателна комисия, пороци при оформянето 
на протоколи в десет секционни избирателни 
комисии, наличие на голям брой дописани 
избиратели в избирателните списъци, основно 
в секции, разкрити на територията на Репу­
блика Турция, както и че е налице съмнително 
голям брой избиратели, гласували в някои от 
секциите там. Частично, тези твърдения се 
съдържат и в предоставеното от вносителите 
становище, като в допълнение се сочат и 
други претендирани нарушения, свързани с 
дописването на избиратели в избирателните 
списъци и с подписването им. Посочен е и 
случай, в който в ЦИК са постъпили два 
протокола от една и съща СИК с различни 
фабрични номера и съдържание.
От получената от ГД „ГРАО“ справка се 
установява, че на изборите, произведени на 
12 май 2013 г., повече от веднъж са гласували 
общо 105 граждани, от които в Турция – са 
тринадесет избиратели. Гласувалите в из­
бирателните секции в Турция граждани без 
избирателни права са общо петнадесет.
Конституционният съд намира, че нито 
едно от посочените нарушения, както и 
всички те в тяхната цялост, дори да бъдат 
доказани, не могат да обосноват такъв порок 
на избирателния процес, който да доведе 
до основание за обявяването на изборите 
за изцяло незаконни. Твърдения за подобни 
нарушения биха могли да бъдат проверявани 
и обсъждани от Конституционния съд само в 
контекста на направено искане за оспорване 
на избор на отделни народни представители, 
каквото депутатите в това производство не 
са направили. Тяхното искане е единствено 
за обявяване изцяло за незаконен изборът 
за народни представители в 42-то Народно 
събрание. Конституционният съд е обвързан 
от разпоредбата на чл. 22, ал. 1 ЗКС и не 
може да се произнася по въпроси, по които 
не е надлежно сезиран. Това изрично е по­
сочено и в Решение на КС № 2 от 2010 г. по 
к.д. № 10 от 2009 г. 
Четвъртият пункт на искането на народ­
ните представители се отнася до нарушения 
при воденето на регистъра на жалбите в 
ЦИК и забавено докладване на комисията на 
четири сигнала за нарушения. По същество 
става дума за сигнали на граждани, които 
са подадени в деня за размисъл и в изборния 
ден и които са били докладвани в ЦИК. 
Изборният кодекс не съдържа никъде из­
искване ЦИК да се произнася в определен 
срок по постъпили жалби, освен по жалбите 
срещу решения и действия на районните, 
общинските и секционните избирателни 
комисии (чл. 26, ал. 1, т. 8, чл. 29, ал. 3 и 
чл. 33, ал. 3 ИК). Тъй като посочените в 
искането случаи са извън тази хипотеза, 
за ЦИК няма законово задължение да се 
произнесе по тях незабавно. Не е допус­
нато нарушение на ИК от страна на ЦИК 
с произнасянето по жалбите след деня на 
изборите, защото естеството на сигналите 
изисква технологично време за проверка и 
вземане на решение.
Не може да бъде споделено разбиране­
то на народните представители, изложено 
в искането, че регистърът на жалбите на 
ЦИК не е бил воден съгласно нормативните 
изисквания на чл. 26, ал. 1, т. 22б ИК. В ци­
тираната разпоредба на ИК само е отразено 
задължението на ЦИК да създаде и поддържа 
електронен публичен регистър на жалбите, 
подадени до комисията, и решенията по тях, 
без да са посочени нормативни изисквания. 
Такъв регистър е създаден с решение на ЦИК 
№ 2185-НС от 21 март 2013 г. 
От представените от страна на ЦИК 
доказателства става ясно, че преписката по 
жалбата на гражданина Никола Белишки 
се отнасят до публикации в електронна ме­
дия от гр. Панагюрище, окачествени като 
подвеждащи и набеждаващи, а преписка­
та по жалбата на Зорница Папазова – до 
пресконференция на една политическа сила