Държавен вестник, бр. 81, 2006 г., стр. 125

Б Р О Й  81
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  125
Чл. 9. Когато продължителността на обуче-
нието на лицето е между две и три години, изис-
кванията на чл. 4 се смятат за изпълнени, ако
продължителността на професионалния опит
като самостоятелно заето лице или ръководи-
тел на предприятие съгласно чл. 4, т. 1, букви
“б” и “г”, т. 2, буква “в”, т. 3, буква “б” и т. 4,
буква “б” или в качеството на заето лице съг-
ласно чл. 4, т. 2, буква “е” се удължава пропор-
ционално, за да покрие разликата в продължи-
телността на обучението.
Чл. 10. Професионалният стаж се доказва с
документ, удостоверяващ естеството и продъл-
жителността на извършваната дейност, изда-
ден от компетентен орган на държавата членка
по произход или по местопребиваване и пред-
ставен от лицето, което иска признаване, заедно
с молбата за признаване на правото за упражня-
ване на съответната регулираната професия.
Раздел II
Признаване на право за упражняване на регу-
лирани професии въз основа на професионал-
на квалификация, придобита в друга държава
членка
Чл. 11. Органът по признаване не може да
откаже признаване на право за упражняване на
регулирана професия, когато:
1. лицето иска признаване въз основа на удос-
товерение за правоспособност или документ,
удостоверяващ завършено образование и обу-
чение, издадени от компетентен орган на друга
държава членка, и
2. знанията и уменията, удостоверени с дип-
лома, удостоверение или друг документ за про-
фесионална квалификация, издадени в друга
държава членка, съответстват на изискваните
съгласно българското законодателство.
Чл. 12. (1) Органът по признаване изисква
от лицето да премине стаж за приспособяване
или да положи изпит за признаване на право-
способност в случаите, когато обучението на
лицето обхваща теоретични и/или практически
области, които съществено се различават от
изискваните за упражняване на регулираната
професия в Република България.
(2) Органът по признаване може да изиска
от лицето да премине стаж за приспособяване
или да положи изпит за признаване на право-
способност, ако лицето възнамерява да упраж-
нява регулирана професия като самостоятелно
заето лице или като ръководител на предприя-
тие в област, включена в списък I на приложе-
ние № 1, и ако за упражняване на съответната
професия в закон е предвидено изискване за
познаване и прилагане на специфичните наци-
онални правила.
(3) Органът по признаване предоставя на
лицето да избира между стаж за приспособява-
не и изпит за признаване на правоспособност.
(4) За професиите, за чието упражняване се
изисква точно познаване на националното за-
конодателство и чийто съществен и постоянен
елемент е даването на съвети и/или оказването
на помощ по националното законодателство,
органът по признаване решава в кои случаи да
изиска стаж за приспособяване или полагане
на изпит за признаване на правоспособност.
(5) Органът по признаване преценява дали
знанията и уменията, придобити от лицето,
което иска признаване, в процеса на неговия
професионален стаж, не покриват частично или
напълно различията по ал. 1.
(6) Стажът за приспособяване не може да
бъде с продължителност, по-голяма от две го-
дини, когато за упражняването на тази профе-
сия в Република България се изисква притежа-
ване на свидетелство за професионална квали-
фикация, и по-голяма от 3 години в случаите,
когато за упражняването на тази професия в
Република България се изисква притежаване
на диплома.
Раздел III
Особени разпоредби
Чл. 13. (1) Когато за упражняването на регу-
лирана професия има специфични изисквания,
определени с нормативен акт, или лицето следва
да представи определени документи, се прилагат
разпоредбите на глава осма, раздел IV от Закона
за професионалното образование и обучение.
(2) Когато за упражняването на регулирана
професия с нормативен акт се изисква предста-
вяне на доказателство за финансово състояние,
органът по признаване приема удостоверения-
та, издадени от банки в държавата членка по
произход или в държавата членка по местопре-
биваване, като равностойни на издаваните на
територията на Република България.
(3) Когато за упражняването на регулирана
професия с нормативен акт се изисква от лицето
да представи доказателство, че е застраховано
срещу финансови рискове във връзка с професи-
оналната му отговорност, органът по признава-
не приема удостоверенията, издадени от застра-
хователни дружества на други държави членки,
като равностойни на издаваните на територията
на Република България. Тези удостоверения
посочват, че застрахователят се придържа към
действащите законодателство и разпоредби в
приемащата държава членка по отношение на
условията и обхвата на застраховката.
Чл. 14. Не се допускат ограничения, които:
1. възпрепятстват лицето да се установява
на територията на Република България или да
извършва услуги при същите условия и със съ-
щите права както българските граждани;
2. произтичат от административни проце-
дури, които непряко водят до дискриминаци-
онно отношение към гражданите на други дър-
жави членки.
Чл. 15. (1) Лицето, упражняващо съответна-
та регулирана професия, има право да членува
в професионални или търговски организации
при същите условия и със същите права и за-
дължения както българските граждани.