Държавен вестник, бр. 57, 2003 г., стр. 11

Б Р О Й  57
ДЪРЖАВЕН  ВЕСТНИК
С Т Р .  11
Имайки предвид специфичния предмет на
дейност на изброените по-горе здравни и ле-
чебни заведения и обстоятелството, че дейност-
та на тези заведения е насочена към обслужва-
не на лежащо болни пациенти, Конституцион-
ният съд приема за установено, че е налице
обществен и социален интерес, доколкото раз-
поредбата на чл. 70, ал. 2 ЗЛАХМ има за цел да
защити пациента, като му гарантира достъпна
и на преференциални цени медицинска помощ.
Гарантираното от Конституцията право на
достъпна медицинска помощ (чл. 52, ал. 1 от
Конституцията) намира израз и в провеждана-
та и осъществявана от държавата лекарствена
политика. Държавата осъществява не само
контрол върху производството на лекарствени
средства, но и върху търговията с тях (чл. 52,
ал. 5 от Конституцията). Това конституционно
изискване е законодателно развито в ЗЛАХМ,
ЗЛЗ, както и в редица подзаконови актове.
Разпоредбата на чл. 68, ал. 2 ЗЛАХМ позво-
лява лечебните заведения за болнична помощ
да откриват аптеки за задоволяване на собстве-
ните си нужди.
Съгласно разпоредбата на чл. 57 ЗЛЗ едно
от функционално обособените звена в лечебни-
те заведения за болнична помощ е болничната
аптека. С оглед на функциите и предназначени-
ето, които има, болничната аптека се различа-
ва от останалите аптеки, които извършват про-
дажба на лекарствени продукти на граждани.
Тъй като болничната аптека има за цел да задо-
волява предимно нуждите от лекарствени про-
дукти на лежащо болни пациенти, тя трябва да
отговаря на по-високи изисквания в сравнение
с останалите аптеки (виж Наредба № 8 от 2000 г.
на Министерството на здравеопазването за ус-
тройството, реда и организацията на работата
на аптеките и номенклатурата на лекарствени-
те продукти). Освен това цените на лекарстве-
ните продукти, отпуснати в аптеките на лечеб-
ните заведения със стационар, не могат да бъ-
дат по-високи от цените, на които лечебното
заведение ги е закупило от търговеца на едро.
Практически лекарствените продукти дос-
тигат до болните по цени на едро, без съответ-
ната надценка за търговеца на дребно (виж
Наредбата за пределните цени на разрешените
за употреба лекарствени продукти при продаж-
бата им на дребно, приета с ПМС № 130 от
2000 г.). Законодателят в съответствие с про-
вежданата лекарствена политика е разпоредил,
че лечебните заведения за задоволяване на соб-
ствените си нужди с лекарства се снабдяват ди-
ректно от търговците на лекарства на едро
(чл. 61, ал. 2, т. 3 ЗЛАХМ). Наличието на апте-
ки, предназначени за продажба на лекарствени
продукти на граждани, разположени на терито-
рията на здравните и лечебните заведения по
смисъла на чл. 70, ал. 2 ЗЛАХМ, има за после-
дица възможността лекарствените продукти да
се предлагат чрез тези аптеки със съответната
надценка за търговеца на дребно, което не е в
интерес на пациента.
При изложените фактически и правни съоб-
ражения Конституционният съд счита, че раз-
поредбата на чл. 70, ал. 2 ЗЛАХМ не противо-
речи на Конституцията.
Ограничителният режим, който законода-
телят е възприел в разпоредбата на чл. 70, ал. 2
ЗЛАХМ, е в съответствие с провежданата от
държавата лекарствена политика и в защита на
правото на гражданите на достъпна медицинс-
ка помощ.
Това е така, тъй като новосъздадената ал. 2
на чл. 70 ЗЛАХМ защитава интереса на пациен-
тите и конкретно лежащо болните пациенти,
ползващи услугите на посочените в нея здравни
и лечебни заведения.
Без съмнение разпоредбата на чл. 70, ал. 2
ЗЛАХМ намира конституционна опора в раз-
поредбите на чл. 52, ал. 1 и 5 от Конституцията.
Изхождайки от обществения интерес—да
осигури и гарантира достъпна и на преференци-
ални цени медицинска помощ на голяма част от
контингента болни граждани, а именно лежащо
болните пациенти, в посочените лечебни заве-
дения, законодателят не се отклонява от прин-
ципа на правовата държава, провъзгласен в чл. 4,
ал. 1 от Конституцията. Намесата на законода-
теля в съществуващи правоотношения и прекра-
тяването на съществуващи права (забраната да
се откриват аптеки за продажба на лекарствени
продукти на граждани на територията на заведе-
нията, посочени в ал. 2 на чл. 70 ЗЛАХМ) не е
случайна и без основание. Процесната разпоредба
се основава на обществения интерес и тя задово-
лява конкретни изисквания.
Разпоредбата на чл. 70, ал. 2 ЗЛАХМ не про-
тиворечи на принципа на свободната стопанс-
ка инициатива, както и на изискването законът
да гарантира на всички правни субекти еднакви
правни условия за стопанска дейност—чл. 19,
ал. 1 и 2 от Конституцията.
Съгласно установената практика на Конс-
титуционния съд (виж Решение № 6 по к.д. № 32
от 1996 г.; Решение № 18 по к.д. № 12 от 1997 г.;
и Решение № 7 по к.д. № 7 от 2000 г.) както прин-
ципът на свободна стопанска инициатива, така
и гарантираното изискване правните субекти
да имат еднакви правни условия за стопанска
дейност нямат абсолютен характер и те търпят
държавно регулиране чрез законодателно ог-
раничаване, когато трябва да се защити друга,
от по-висш ранг конституционна ценност.
Ограничавайки откриването на аптеки за про-
дажба на лекарствени продукти на свободен ре-
жим на територията на посочените в ал. 2 на чл. 70
ЗЛАХМ здравни и лечебни заведения, законода-
телят закриля здравето и живота на лежащо бол-
ните пациенти и брани техния икономически
интерес. По този начин се защитават по-висши
конституционни ценности,  като здравето на граж-
даните—чл. 52, ал. 3 от Конституцията, както и
гарантираната на гражданите достъпна медицин-
ска помощ—чл. 52, ал. 1 от основния закон, в
сравнение с прокламираните в чл. 19, ал. 1 и 2 от