Държавен вестник, бр. 34, 2005 г., стр. 48

С Т Р .  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  34
(2) Броят на филтрите се приема не по-мал-
ко от 3. При станции с производителност до
3000 m3 на денонощие или с непрекъснат ре-
жим на работа се допуска този брой да е по-
малък от 3.
Чл. 78. Максималните допустими напорни
загуби във филтърния пълнеж се приемат до
3,5 m—за безнапорните филтри, и до 8 m—за на-
порните филтри.
Чл. 79. (1) Видът и технологичното оразме-
ряване на бързите филтри се определят въз
основа на технологични изследвания или ана-
логично на подобни обекти в експлоатация.
(2) Пясъчният пълнеж на бързите филтри се
характеризира със следните параметри:
1. коефициент на разнозърненост, който
се определя съгласно формула (2) на прило-
жение № 3;
2. еквивалентен диаметър на зърната, който
се определя съгласно формула (3) на приложе-
ние № 3.
Чл. 80. (1) Бавните филтри се оразмеряват
за скорост на филтрация от 0,1 до 0,3 m/h.
(2) Броят на филтрите по ал. 1 се приема не
по-малко от 2.
(3) Бавните филтри се проектират с механич-
но или хидравлично регенериране на пясъка.
(4) Водният слой над филтърния пълнеж се
приема 1,5 m.
Чл. 81. Съоръженията за обработване на
технологичните отпадъчни води се оразмеря-
ват в съответствие с резултатите от техноло-
гичните изследвания, а когато няма такива—
съгласно приложение № 4.
Раздел VI
Отстраняване на органични вещества, мирис
и вкус на водата
Чл. 82. (1) В случай че за отстраняването на
органични вещества, мирис или вкус се налага
използването на окислители, се проектира и
сорбционна обработка на водата чрез филтра-
ция през бърз филтър с гранулиран активен
въглен.
(2) За окислители се използват хлор, озон,
калиев перманганат, хлорен диоксид или водо-
роден прекис.
(3) При краткотрайно влошаване на качест-
вата на водата се допуска прилагане на прахо-
образен активен въглен, който се въвежда във
водата преди коагулационната обработка или
пред филтрите.
(4) Допуска се при съдържание на лесно-
окисляващи се органични вещества в неголеми
концентрации да се употребяват окислители без
сорбционна обработка на водата, ако в резул-
тат на окислението не се образуват вредни за
здравето вторични продукти.
Чл. 83. (1) Видът и дозите на окислители-
те се определят съобразно технологичните
изисквания.
(2) Пречистената вода се дезинфекцира не-
зависимо от използването на окислители.
Чл. 84. (1) Филтрите с гранулиран въглен
се прилагат като крайно пречиствателно съо-
ръжение.
(2) Не се допуска водата, подавана във филт-
рите с активен въглен, да съдържа суспендира-
ни вещества в количества над 1,5 mg/l.
Раздел VII
Дезинфекция на водата
Чл. 85. (1) При централно водоснабдяване
водата за питейно-битови нужди се дезинфек-
цира задължително с хлор-газ, натриев хипо-
хлорид, озон, хлорен диоксид или водороден
прекис.
(2) За малки водоснабдявани обекти, както
и за отделно стоящи сгради се допуска дезин-
фекция на водата с хлорна вар, ултравиолетови
лампи, медни и сребърни йони или микропо-
рести филтри.
Чл. 86. (1) Методът за дезинфекция се опре-
деля съобразно качествените показатели на
водата, възможностите за механизация и авто-
матизация на процесите, условията за съхраня-
ване на реагентите, разхода на енергия и въз-
действието върху околната среда след съответ-
на технико-икономическа обосновка.
(2) Съоръженията за дезинфекция се проек-
тират корозионоустойчиви, когато дезинфек-
тантът или негови странични продукти са ко-
розионни.
(3) Всички затворени пространства се осигу-
ряват с вентилация.
Чл. 87. Работната доза хлор за дезинфекция
на водата се определя чрез технологични из-
следвания. Когато такива изследвания не са из-
вършени, тя се определя, както следва:
1. от 2 до 3 mg/l—за филтрирани повърхно-
стни води;
2. от 0,7 до 1 mg/l—за подземни води.
Чл. 88. (1) Минималното контактно време
за дезинфекция на водата и количеството на
остатъчния активен хлор се определят в съот-
ветствие с изискванията за качество на водата,
предназначена за питейно-битови цели.
(2) Контактното време по ал. 1 се осигурява
в резервоари, като за населени места от III до
VIII категория се допуска за това да се използва
водопроводът до първия потребител.
Чл. 89. (1) Хлораторните станции и складо-
вете за хлор се разполагат на разстояние не по-
малко от 150 m от жилищни и производствени
сгради във или извън урбанизираните терито-
рии съгласно изискванията за здравна защита
на населените места, като се отчита розата на
ветровете и се предвижда обезвреждане на ава-
рийно изпуснатия хлор.
(2) В случаите, когато хлораторната стан-
ция и/или сладовете за хлор са самостоятелни
обекти и са разположени извън територията на
пречиствателната станция, те се осигуряват с
необходимата система за физическа защита.
Чл. 90. Хлораторните станции за втечнен
хлор се проектират най-малко със: