Държавен вестник, бр. 98, 2004 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  98
годните закони за държавния бюджет се прави
ясно разграничение между групите “данъчни”
и “неданъчни приходи”, като във втората са
включени приходите и доходите от собственост.
Подобни фондове са създадени в различни
закони и Конституцията не забранява правната
им уредба да бъде регламентирана от обикно-
веното законодателство, като се използват раз-
лични способи за тяхното набиране.
Освен това Конституционният съд в редица
свои решения подчертава, че организирането и
стопанисването на държавното имущество се
извършва от Министерския съвет, респ. от друг
орган на изпълнителната власт (виж Решение
№ 19 по к. д. №11 от 1993 г. и Решение № 11 по
к. д. №18 от 2002 г.).
Що се касае до посочените от вносителя
решения на Конституционния съд, с които са
разгледани според него идентични с настоя-
щия спорове, всички те с оглед на изложените
по-горе съображения са неотносими към нас-
тоящия спор.
От гореизложеното явствува, че разпоред-
бата на чл. 31, ал. 1, т. 2 ЗЗРК не противоречи
на разпоредбата на чл. 4, ал. 1 и чл. 60 или дру-
га норма от основния закон, поради което ис-
кането следва да се отхвърли.
Водим от гореизложеното и на основание
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията, Конститу-
ционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на състав на второ отде-
ление при Търговската колегия на Върховния
касационен съд за установяване противоконс-
титуционността на чл. 31, ал. 1, т. 2 от Закона
за закрила и развитие на културата (ДВ, бр. 50
от 1999 г.).
Съдията Владислав Славов е подписал ре-
шението с особено мнение.
Председател: Н. Беронов
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдията Владислав Славов
по конституционно дело № 5 от 2004 г.
Подписах решението по к.д. № 5 от 2004 г. с
особено мнение поради следните съображения:
1. С решение № 8 от 1997 г. по к.д. № 3 от
1997 г. Конституционният съд е приел, че:
“фондове за развитие на различни сфери за
развитие от обществения живот и отрасли на
икономиката могат да се създават, стига те да
набират средствата си по доброволен или вът-
решноведомствен път. Едностранното нала-
гане на утежнения от страна на държавата,
които нямат характер на данък, щом прихо-
дите не са предназначени за държавния или
общинските бюджети, противоречи на чл. 60
от Конституцията”. В конкретния случай рег-
ламентираните в чл. 31, ал. 1, т. 2 ЗЗРК тър-
говски дружества с държавно участие разви-
ват дейността си по правилата на ТЗ, разбира
се, с ограниченията по § 30 от ПЗР на ЗДБРБ
за 2004 г. или по идентичния текст от пред-
ходни години на същия закон до 1999 г., но те
не са вътрешноведомствено подчинени или
принадлежни към Министерството на култу-
рата, респ. към процесния фонд.
2. Посоченият § 30 от ПЗР на ЗДБРБ за 2004 г.
в своите ал.1 и 2 създава различни задължения
за едноличните или други търговски дружества
съобразно частта на държавното, съответно об-
щинско имущество, включено в тях. Такова раз-
граничение не съществува в атакувания текст
от ЗЗРК и с него се създават задължения и за
участници в търговските дружества (физичес-
ки или юридически лица), различни от държа-
вата или общините. Това обстоятелство пред-
вид съображенията в предходната точка оче-
видно прави текста от ЗЗРК противоречащ на
чл. 60 от Конституцията.
3. Конституционният съд не е ограничен с
посочените в искането основания за противо-
речие с Конституцията (чл. 22, ал. 1 ЗКС). В
тази връзка и независимо от изложеното в т. 1
и 2 на особеното мнение пряко значение за
конституционосъобразността на атакувания
текст от ЗЗРК има и чл. 19, ал. 2 на Конститу-
цията. Разпоредбата създава задължение за
законодателя да гарантира на всички гражда-
ни и юридически лица еднакви правни усло-
вия за стопанска дейност. При осъществява-
не на стопанска дейност всички правни су-
бекти трябва да бъдат равнопоставени, като
конституционният текст се отнася и за дър-
жавата и общините, така решение № 19 от
1993 г. по к.д. № 11 от 1993 г. Регламентира-
нето в чл. 31, ал. 1, т. 2 ЗЗРК на утежнени ус-
ловия за осъществяване на стопанска дейност
от търговски дружества с държавно участие в
областта на културата противоречи на гаран-
циите, създадени с чл. 19, ал. 2 от Конститу-
цията. Вярно е, че съгласно чл. 23 от Консти-
туцията държавата трябва да създава условия
за свободно развитие на науката, образовани-
ето и изкуствата и да ги подпомага, но това не
трябва да става при нарушаване на установе-
ните с основния закон гаранции за равнопос-
тавеност на правните субекти и задължение
за законодателя за създаване на еднакви прав-
ни условия за осъществяване на стопанска дей-
ност при една действаща пазарна икономика.
Конституционен съдия: Вл. Славов
СТАНОВИЩЕ
на съдията Маргарита Златарева
по конституционно дело № 5 от 2004 г.
Изхождайки от извода на Конституционния
съд, че атакуваната разпоредба на чл. 31, ал. 1,
т. 2 от Закона за закрила и развитие на култура-
та (ЗЗРК) е в съответствие с Конституцията,
авторът на становището излага съображения
за този извод в различие с общите съображе-
ния, залегнали в т. 1 от решението.