Държавен вестник, бр. 97, 2011 г., стр. 101

БРОЙ  97	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  101  
2. се основава на обективни и актуални 
данни и отразява нелинейното въздействие на 
опциите, структурираните кредитни деривати 
и други позиции със съществено нелинейно 
поведение по отношение на промени в цените.
(4) Инвестиционният посредник отчита 
степента на риска от използването на мо­
дел, присъщ на оценката и оценяването на 
рисковете от промяна в цената, свързани с 
продуктите по ал. 3, т. 2.
(5) С разрешение на заместник-председа­
теля инвестиционният посредник може да 
включи последователно всички търгувани на 
регулиран пазар позиции в акции, както и 
дериватни позиции върху акции, търгувани на 
регулиран пазар, при условие, че това включ­
ване съответства на начина на вътрешното 
измерване и управление на риска. Методът 
следва да включва въздействието от корела­
цията между неизпълнението и миграцията и 
същевременно да не отразява въздействието 
на диверсифицирането между неизпълнени­
ето и миграцията, от една страна, и другите 
фактори на пазарен риск, от друга страна.
Чл. 100б. Методът по чл. 100а измерва 
загубите в резултат на неизпълнение, как­
то и вътрешната или външната рейтингова 
миграция при 99,9 % доверителен интервал 
за капиталов хоризонт от една година, като:
1. допусканията за корелационни връзки се 
основават на анализ на обективна информация 
при използване на надеждна методология;
2. методът отразява по подходящ начин 
концентрацията на един или повече емитенти;
3. отразяват се концентрациите, които мо­
гат да възникнат в рамките на един клас или 
в различни класове продукти при влошени 
пазарни условия;
4. методът се основава на едно от следните 
допускания:
а) постоянна позиция за период една година;
б) постоянно ниво на риск за едногоди­
шен капиталов хоризонт, както и отделните 
позиции или съвкупности от позиции в тър­
говския портфейл, по отношение на които е 
настъпило неизпълнение или миграция през 
техния ликвиден хоризонт, са ребалансирани 
в края му, за да се достигне първоначалното 
ниво на риск.
Чл. 100в. (1) Ликвидният хоризонт:
1. се определя съгласно времето, необходимо 
за продажбата на позициите или за хеджиране 
на всички съответни съществени рискове от 
промяна в цената при влошени пазарни усло­
вия, отчитайки размера на самата позиция;
2. отразява действителната практика и 
опит по време на периоди както на системни, 
така и на сътресения, характерни само за 
конкретния инвестиционен посредник;
3. се измерва съгласно консервативни 
допускания и е достатъчно дълъг, така че 
продажбата или хеджирането сами по себе 
си да не могат да влияят съществено върху 
цената, на която би се извършила продажбата, 
съответно хеджирането;
4. е не по-кратък от три месеца както 
за дадена позиция, така и за съвкупност от 
позиции.
(2) При определяне на подходящ ликвиден 
хоризонт за дадена позиция или съвкупност 
от позиции се вземат предвид вътрешните 
политики на инвестиционния посредник по 
отношение на корекцията на стойността и 
управлението на нетъргуваните позиции.
(3) Когато инвестиционен посредник оп­
ределя ликвидните хоризонти за съвкупности 
от позиции вместо за индивидуални позиции, 
критерият за подбора на набор от позиции 
се определя по начин, който изчерпателно 
отразява различията в ликвидността.
(4) Ликвидните хоризонти са по-големи 
за позиции, които са концентрирани, което 
отразява по-дългия период, необходим за 
закриване на тези позиции.
(5) Ликвидният хоризонт за секюритизи­
рани активи отразява времето за набиране, 
продажба и секюритизация на тези активи 
или за хеджиране на съществените фактори 
за риск при влошени пазарни условия.
Чл. 100г. (1) В метода по чл. 100а могат 
да бъдат включени техники за хеджиране, 
които да отчитат допълнителните рискове от 
неизпълнение и миграционен риск.
(2) Позициите могат да бъдат нетирани, 
когато спрямо един и същ финансов инстру­
мент има както дълги, така и къси позиции.
(3) Ефектите от хеджирането и от диверси­
фикацията, свързани с дълги и къси позиции 
по отношение на различни инструменти или 
различни ценни книжа на един длъжник, 
както и дългите и късите позиции спрямо 
различни емитенти, се признават само при 
изрично моделиране на брутните дълги и къси 
позиции в различните инструменти.
(4) Инвестиционният посредник отчита 
въздействието на съществените рискове, ко­
ито могат да се проявят в интервала между 
падежа на хеджираните позиции и ликвидния 
хоризонт, както и възможността за настъпване 
на съществени базисни рискове в стратегиите 
за хеджиране по продукт, позицията на ин­
струмента в капиталовата структура, вътре­
шен или външен рейтинг, падеж, година на 
емитиране и други разлики в инструментите.