Държавен вестник, бр. 6, 2011 г., стр. 11

БРОЙ  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
3. Терминът „дивиденти“, употребен в този 
член, означава доходи от акции, „жюисанс“ права 
или други права, даващи право на участие в 
печалбите, с изключение на вземания за дълг, 
както и други доходи, които са подчинени на 
същия  данъчен режим като доходи от акции 
в съответствие със законодателството на дър­
жавата, на която дружеството, извършващо 
разпределението, е местно лице и разпреде­
ленията по удостоверения на инвестиционен 
фонд или инвестиционен тръст.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 2 не се прила­
гат, ако притежателят на дивидентите, който 
е местно лице на едната договаряща държава, 
извършва стопанска дейност в другата до­
говаряща държава, на която е местно лице 
дружеството, изплащащо дивидентите, чрез 
място на стопанска дейност, разположено там, 
и участието, във връзка с което се изплащат 
дивидентите, е действително свързано с това 
място на стопанска дейност. В този случай се 
прилагат разпоредбите на чл. 7.
5. Когато дружество, което е местно лице 
на едната договаряща държава, получава пе­
чалби или доходи от другата договаряща дър­
жава, тази друга държава не може да налага 
никакъв данък върху дивидентите, платени от 
дружеството, освен доколкото тези дивиденти 
са платени на местно лице на тази друга дър­
жава или доколкото участието, във връзка с 
което са платени дивидентите, е действително 
свързано с място на стопанска дейност, разпо­
ложено в тази друга държава, нито да облага 
неразпределените печалби на дружеството с 
данък върху неразпределените печалби, дори 
ако изплатените дивиденти или неразпределе­
ните печалби се състоят изцяло или частично 
от печалби или доходи, произхождащи в тази 
друга държава. 
Член 11
Лихви
1. Лихвите, възниквали в едната договаряща 
държава и платени на местно лице на другата 
договаряща държава, могат да се облагат с 
данък в тази друга държава.
2. Въпреки това тези лихви могат да се 
облагат с данък и в договарящата държава, в 
която възникват, и съобразно законодателството 
на тази държава, но когато притежателят на 
лихвите е местно лице на другата договаряща 
държава, така наложеният данък няма да над­
вишава 5 процента от брутната сума на лихвите. 
3. Независимо от разпоредбите на ал. 2:
а) лихвите, възникнали в Германия и пла­
тени по заем, гарантиран от правителството 
на България, или платени на правителството 
на България, на орган на местна власт или на 
финансова институция, изцяло притежавана от 
правителството на България, се освобождават 
от германски данък;
б) лихвите, възникнали в България и платени 
по заем, гарантиран от Германия по отношение 
на износ или пряка чуждестранна инвестиция 
или платени на правителството на Германия, 
на Deutsche Bundesbank, на Kreditanstalt fűr 
Wiederaufbau или на Deutsche Investitions und 
Entwicklungsgesellschaft, се освобождават от 
български данък.
4. Независимо от разпоредбите на ал. 2 лих­
вите, посочени в ал. 1, могат да се облагат с 
данък само в договарящата държава, на която 
получателят е местно лице, ако получателят е 
притежател на лихвите и лихвите са платени:
а) във връзка с продажба на кредит на про­
мишлено, търговско или научно оборудване;
б) във връзка с продажба на кредит на стоки 
от едно предприятие на друго предприятие; или
в) по заем от всякакво естество, отпуснат 
от банка. 
5. Терминът „лихви“, използван в този член, 
означава доход от вземания за дълг от всякакъв 
вид независимо от това, дали са обезпечени 
или не с ипотека и носещи или не правото на 
участие в печалбите на длъжника и по-специално 
доходи от държавни ценни книжа и доходи от 
бонове и облигации, включително от премии 
и бонуси, свързани с такива ценни книжа, 
бонове или облигации. Санкции за закъснели 
плащания не се считат за лихви за целите на 
този член. Терминът „лихви“ обаче не включва 
доходи, които са разгледани в чл. 10. 
6. Разпоредбите от ал. 1 до ал. 4 не се 
прилагат, ако притежателят на лихвите, който 
е местно лице на едната договаряща държа­
ва, извършва стопанска дейност в другата 
договаряща държава, от която произхождат 
лихвите, посредством място на стопанска 
дейност, разположено там, и вземането за 
дълг, във връзка с което се плащат лихвите, 
е действително свързано с такова място на 
стопанска дейност. В такъв случай се прилагат 
разпоредбите на чл. 7.
7. Лихвите се считат за възникнали в едната 
договаряща държава, когато платецът е местно 
лице на тази държава. Когато обаче платецът 
на лихвите независимо дали е местно лице на 
едната договаряща държава, или не, притежава 
в едната договаряща държава място на стопан­
ска дейност, във връзка с което е възникнал 
дългът, който поражда плащането на лихвите, 
и тези лихви са за сметка на такова място на 
стопанска дейност, се счита, че тези лихви 
произхождат от държавата, в която се намира 
мястото на стопанска дейност. 
8. Когато поради особените взаимоот­
ношения   между платеца и притежателя на 
лихвите или между тях двамата и някое друго 
лице сумата на лихвите, като се има предвид 
задължението, за което се изплащат, надвиша­
ва сумата, която би била договорена между 
платеца и притежателя при липсата на такива 
взаимоотношения, разпоредбите на този член