Държавен вестник, бр. 97, 2002 г., стр. 5

Б Р О Й  97
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
Използваното понятие (“брутна площ на
съответния обект”) за определяне на допълни-
телния размер на патентния данък не е елемент
на имуществен данък. Брутната площ, върху
която се осъществяват дейностите по чл. 31 и
32 ЗОДФЛ, се използва, както бе посочено, като
мерило за обема на съответната дейност, а не
за индикация на стойността на притежавано от
данъчнозадълженото лице имущество.
Конституционният съд приема, че не се на-
рушава принципът за справедлив размер на
данъците, залегнал в чл. 61, ал. 1 от Конститу-
цията.
С атакувания текст законодателят е опреде-
лил допълнителен размер на подоходен данък
в съответствие с компетентността му по чл. 84,
т. 3 и съобразно изискванията на чл. 60, ал. 1 и
2 от Конституцията.
Затова Конституционният съд намира, че
разпоредбата на чл. 33, ал. 5 ЗОДФЛ не проти-
воречи на основния закон на Република Бълга-
рия, поради което и на основание чл. 149, ал. 1,
т. 2 от Конституцията на Република България и
чл. 14, ал. 2 от Закона за Конституционния съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на Президента на Репуб-
лика България за установяване на противокон-
ституционност на чл. 33, ал. 5 от Закона за об-
лагане на доходите на физическите лица—нов
(ДВ, бр.110 от 2001 г.).
Решението е подписано с особено мнение от
съдиите Неделчо Беронов, Васил Гоцев и Жи-
ван Белчев.
Председател: Христо Данов
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
на конституционни съдии по конституционно
дело № 7 от 2002 г.
Неделчо Беронов
Подписах решението по к.д. № 7 от 2002 г. с
особено мнение, защото считам, че разпоред-
бата на чл. 33, ал. 5 от Закона за облагане на
доходите на физическите лица (ЗОДФЛ) (ДВ,
бр. 110 от 2001 г.) е противоконституционна.
Разпоредбата предвижда, че за изброени в
нея дейности годишният (патентният) данък се
определя, като към размера, определен по реда
на чл. 31, се прибавят по 5 лв. на кв. м брутна
площ на съответния обект.
Критерият “кв. м брутна площ” е присъщ за
имуществените, а не за подоходните данъци.
Макар в оспорената разпоредба да се използва
като натурален показател за предполагаем до-
ход, критерият “кв. м брутна площ” пряко учас-
тва при определяне на окончателния размер на
подоходния патентен данък. Отделното посоч-
ване в чл. 60, ал. 1 от Конституцията на “доходи
и имущество” трябва да се схваща за изискване
на разграниченост между подоходните и иму-
ществените данъци, за недопускане на елемен-
ти, присъщи на едната категория данъци, в дру-
гата категория данъци (Решение № 9 от 20 юни
1996 г. по к.д. № 9 от 1996 г.—ДВ, бр. 58 от
1996 г.). Оспореният чл. 35, ал. 5 ЗОДФЛ не е
съобразен с чл. 60, ал. 1 от Конституцията.
Брутната площ не винаги по еднакъв начин
е свързана с доходите на лицата, извършващи
услуги. Например, за да реализират един и същ
доход, различните професии се нуждаят техно-
логично от различна площ. Часовникарски ус-
луги (чл. 31, т. 7, буква “к”), търговия и услуги
за изделия от благородни метали (чл. 31, т. 7,
буква “в”) се нуждаят от по-малка площ в срав-
нение с дърводелските (чл. 31, т. 7, буква “а”),
тапицерските (чл. 31, т. 7, буква “л”) и авторе-
монтните услуги (чл. 31, т. 7, буква “м” ЗОДФЛ).
За да реализират еднакъв доход, лицата, които
извършват дърводелски, тапицерски и авторе-
монтни услуги, ползват по необходимост по-
голяма площ, поради което ще заплащат по-
висок патентен данък в сравнение с извършва-
щите часовникарски услуги и такива за изделия
от благородни метали. Практически извърш-
ващите услуги по чл. 31, т. 7, букви “а”, “в”, “к”
и “м” ЗОДФЛ са поставени в неравностойни
условия. С това е нарушена разпоредбата на
чл. 19, ал. 2 от Конституцията, която изисква
законът да създава и гарантира на всички граж-
дани еднакви правни условия за стопанска дей-
ност. Данъчното облагане е едно от тези прав-
ни условия, както е посочено в Решение № 6 от
1998 г. по к.д. № 4 от 1998 г. (ДВ, бр. 35 от 1998 г.).
Конституционен съдия: Н. Беронов
Васил Гоцев
Не съм съгласен с решението на Конститу-
ционния съд, според което чл. 33, ал. 5 от Зако-
на за облагане на доходите на физическите
лица—нов (ДВ, бр. 110 от 2001 г.), не е противо-
конституционен. Според мен текстът противо-
речи на чл. 19, ал. 2, чл. 60 и чл. 84, т. 3 от Кон-
ституцията. Съображенията ми са следните:
Новата ал. 5 към чл. 33 от Закона за облага-
не на доходите на физическите лица (ЗОДФЛ),
създадена с § 11 от Закона за изменение и до-
пълнение на Закона за облагане на доходите на
физическите лица, предвижда, че годишният
(патентният) данък за дейностите, посочени в
чл. 31, т. 6, букви “а” и “б”, т. 7, букви “а”, “б”,
“в”, “д”, “к”, “л”, “м”, “с”, “х”, “щ” и “ю”, се
определя, като към размера, определен по реда
на чл. 31, се прибавят по 5 лв. на квадратен ме-
тър “брутна площ на съответния обект”. В Ре-
шение № 6 от 1998 г. по к.д. № 4 от 1998 г. (ДВ,
бр. 35 от 1998 г.) Конституционният съд е посо-
чил, че “конституционните принципи, на които
трябва да съответстват данъчните норми,
включват изискването за установяване на да-
нъците и определяне размера им от Народното
събрание”. Това произтича от чл. 60, ал. 1 от
Конституцията. Само със закон, а не с какъвто
и да било подзаконов акт на друг държавен орган
те могат да бъдат определени. Така е и съглас-
но чл. 84, т. 3 от Конституцията, според който
Народното събрание не само установява данъ-
ците, но и определя техния размер. В посочено-
то решение Конституционният съд приема, че
“със закон следва да бъдат определени всички
показатели, чрез които може да се индивидуа-
лизира размерът на данъка за всеки данъчен
субект”. В същия смисъл е и Решение № 9 от