Държавен вестник, бр. 63, 2013 г., стр. 5

БРОЙ  63	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
мисъл са направени „недопустими и безпре­
цедентни внушения за „държавен преврат“, 
„манипулации на изборите“ и „искания за 
тяхното отлагане“. Народните представите­
ли поддържат, че понятието „предизборна 
агитация“ по смисъла на чл. 133, ал. 6 ИК 
е по-широко от легалното определение за 
„агитация“ в допълнителните разпоредби 
на ИК и включва и негативната агитация 
срещу политическия опонент. 
В искането се твърди, че излъчваните 
предавания от частна телевизия са съдържали 
внушения, които приписват на Политическа 
партия „Граждани за европейско развитие 
на България“ (ПП ГЕРБ) авторството на 
„твърдяно подготвяно престъпление чрез 
подмяна или добавяне на 350 000 бюлетини“. 
Тези внушения са били използвани от поли­
тическите опоненти на ПП ГЕРБ, които са 
направили въз основа на тях политически 
изявления и то на фона на рекламни пана, 
съдържащи имената на представляваните 
от тях и участващи в изборите партии. 
Единствено въз основа на прессъобщение 
от прокуратурата за образувано досъдебно 
производство срещу неизвестен извършител 
широк кръг медии са разпространили нега­
тивна информация относно „физически и 
юридически лица“. 
Описани са и конкретни нарушения на 
правилата за агитация, посочени в Решение 
№ 2620-НС на ЦИК от 12 май 2013 г. и Ре­
шение № 2607-НС на ЦИК от 12 май 2013 г. 
Пак там се твърди, че на свой ред, всички 
електронни и печатни медии са отразили 
посочените факти в самия ден на изборите, 
което е разширило внушенията до неопре­
делен брой избиратели на територията на 
цялата страна и извън нея. Това обстоятелство 
според вносителите на искането е довело до 
отлив в избирателната активност, като близо 
половината от българските избиратели не са 
успели да упражнят по един нормален и спо­
коен начин основното си право да гласуват.
В подкрепа на тези твърдения вноси­
телите представят две решения на ЦИК, 
които установяват нарушения за забраната 
за предизборна агитация. Приложени са 
разпечатки от електронни сайтове и копия 
от публикации в печатни медии, които отра­
зяват действията на ДАНС и прокуратурата 
в гр. Костинброд. В приложените общо 11 
диска със записи на телевизионни предава­
ния се съдържат информации по случая с 
печатница „Мултипринт“ в гр. Костинброд, 
изявления на политически лидери, включи­
телно и на пресконференции, както и две 
журналистически разследвания за купуване 
на гласове. Представени са данни от пара­
лелни преброявания на две социологически 
агенции, проведени на 12 май 2013 г., копия 
от протоколи на секционни избирателни 
комисии в изборните секции в Република 
Турция, копие от интернет страницата на 
ЦИК за създаване на регистър на жалбите, 
документи, относими към предаването на 
избирателните списъци в 37-а СИК – София, 
и копие от решението на ЦИК, с което се 
обявяват избраните народни представители 
в 42-то Народно събрание.
За преценката на законността на изборите 
по смисъла на чл. 66 от Конституцията с 
оглед на твърденията за незаконна агитация 
Конституционният съд се ръководи от § 1, 
т. 21 от допълнителните разпоредби на ИК. 
Доколкото по смисъла на ИК агитацията е 
дефинирана като „призив за подкрепа на оп­
ределено лице, партия или коалиция“, както 
и че „наименованието и символите на пар­
тия и коалиция от партии, поставени върху 
предмети, в които не се съдържа призив за 
подкрепа, не се смятат за агитация по сми­
съла на този кодекс“, съдът намира, че част 
от твърденията на народните представители 
за незаконна агитация в деня за размисъл не 
намират опора в ИК. Конституционният съд 
не би могъл да възприеме друго по-широко 
съдържание на понятието „агитация“ и е 
обвързан с волята на законодателя, наме­
рила израз в легалното определение на § 1, 
т. 21 от допълнителните разпоредби на ИК. 
При разглеждане на настоящото дело съдът 
преценява законността на изборите, поради 
което той е длъжен да приложи текстовете 
на ИК в смисъла, който законодателят е 
вложил в тях. Разширително тълкуване на 
понятието „агитация“, както това се предлага 
от вносителите на искането, е недопустимо. 
Опитът на вносителите в допълнителното 
становище да аргументират, че всъщност не 
се касае за нарушения на Изборния кодекс, 
а до „директно нарушение на нормите на 
Основния закон“, т.е. на Конституцията, 
извършено чрез „внушения“, не може да 
промени задължението на Конституционния 
съд да преценява законността на изборите 
на основата на правилата, очертани в ИК. 
Освен това, разпоредбата на чл. 133, ал. 6 
ИК не ограничава обсъждането на актуални 
събития и правото на обществото да получи 
информация, която го засяга непосредствено, 
дори и в деня за размисъл или в изборния ден.
В случаите, в които ЦИК е констатирала 
нарушения на чл. 133, ал. 6 ИК, нарушите­
лите са били санкционирани. Нарушението 
на забраната за агитация по смисъла на 
§ 1, т. 21 ИК е административно нарушение. 
Действително, в деня за размисъл различни 
твърдения са били мултиплицирани от всички 
медии и това е дало основание на редица 
представители на политически сили да се 
възползват от създалата се обстановка за