Държавен вестник, бр. 5, 2006 г., стр. 44

С Т Р .  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  5
Чл. 10. Епизоотичното проучване включва:
1. периода, в който вирусът на съответната
болест е проникнал в животновъдния обект до
възникване на съмнението или потвърждаване
на болестта;
2. възможния произход на вируса на съот-
ветната болест в животновъдния обект, както и
установяване на други животновъдни обекти с
възприемчиви животни, които е възможно да
са заразени от същия източник;
3. данни за придвижването на хора, транс-
портни средства, възприемчиви животни, труп-
но месо, съоръжения и животински продукти,
посочени в чл. 7, ал. 1, т. 8, 9 и 10, от животно-
въдния обект, чрез които е възможно да бъде
пренесен вирусът на съответната болест;
4. наличието и разпространението на вектора.
Чл. 11. (1) Ако при проучването по чл. 10 се
открият данни, че вирусът на съответната бо-
лест е проникнал от друг/и/ животновъден
обект/и/ в животновъдния обект по чл. 7 или
от засегнатия животновъден обект в други жи-
вотновъдни обекти в резултат от придвижва-
нето на хора, животни или превозни средства
или по друг начин, тези други животновъдни
обекти се поставят под контрола на официа-
лен ветеринарен лекар и се предприемат мер-
ките по чл. 7, ал. 1, докато съмнението за зара-
зяване не се изключи.
(2) Ако при проучването по чл. 10 се открият
данни, че вирусът на съответната болест е про-
никнал от други животновъдни обекти в жи-
вотновъдния обект по чл. 8 или от засегнатия
животновъден обект в други животновъдни
обекти в резултат от придвижването на хора,
животни или превозни средства, тези други
животновъдни обекти се поставят под контро-
ла на официален ветеринарен лекар и се пред-
приемат мерките по чл. 7, ал. 1, докато съмне-
нието за заразяване в тях не се изключи.
(3) Мерките по чл. 7, ал. 1 се налагат на
животновъдния обект по ал. 2 най-малко за
времето на максималния инкубационен период
за съответната болест, посочен в приложение
№ 2, считан от появата на първите клинични
признаци на болестта.
(4) Официалният ветеринарен лекар може
да приложи мерките по чл. 7, ал. 1 върху част от
животните в животновъдните обекти по ал. 1 и
2, ако тези животни са настанени, отглеждани
и хранени изолирано от другите възприемчиви
животни.
Чл. 12. (1) След лабораторно потвържда-
ване на болестите, посочени в чл. 1, т. 1, НВМС
определя предпазна и надзорна зона, като взе-
ма под внимание географските, администра-
тивните, екологичните и епизоотологичните
фактори, свързани с болестите, посочени в
чл. 1, т. 1.
(2) Когато зоните, посочени в ал. 1, са разпо-
ложени и на територията на съседна страна,
органите на НВМС си сътрудничат с официал-
ните ветеринарномедицински органи на тази
страна за определяне на зоните по ал. 1.
(3) Националната ветеринарномедицинска
служба може да измени границите на предпаз-
ната и надзорната зона в зависимост от:
1. тяхното географско разположение и еко-
логичните фактори;
2. метеорологичните условия;
3. наличието, разпространението и вида на
вектора;
4. резултатите от епизоотологичните изслед-
вания, извършени в съответствие с чл. 10;
5. прилагането на контролните мерки по
чл. 8.
(4) Националната ветеринарномедицинска
служба информира всички лица, работещи в
предпазната и надзорната зона, за мерките, ко-
ито са в сила, и осигуряват тяхното прилагане.
(5) Ако в даден регион болестта се е разпро-
странила върху голям брой животни, освен мер-
ките по чл. 13 и чл. 14 НВМС може да предприе-
ме допълнителни мерки, определени от Евро-
пейската комисия.
Чл. 13. (1) В предпазната зона, която е с ради-
ус минимум 3 км около засегнатия животновъ-
ден обект, НВМС предприема следните мерки:
1. извършва регистрация на обектите, в ко-
ито се отглеждат животни, възприемчиви към
болестите по чл. 1, т. 1;
2. извършва периодични клинични прегле-
ди, вкл. и вземане на проби за лабораторно
изследване;
3. води дневник за посещенията и резултати-
те от извършените прегледи;
4. забранява транспортирането на възпри-
емчиви животни;
5. забранява транзитно преминаване на жи-
вотни от възприемчивите видове, освен ако не
се използват главни шосейни или железопътни
магистрали без спиране;
6. забранява се придвижването на животни,
възприемчиви към съответната болест, от жи-
вотновъдните обекти.
(2) По изключение придвижване на възпри-
емчиви животни от обект в предпазната зона
може да се разреши само при условие, че:
1. животните се изпращат за санитарно кла-
не в определени кланици под контрола на офи-
циален ветеринарен лекар;
2. след индивидуален клиничен преглед е
установено, че животните не са заразени;
3. е информиран ветеринарният лекар, отго-
варящ за кланицата, в която се изпращат жи-
вотните.
(3) Мерките по ал. 1 се прилагат най-малко
за времето на инкубационния период за съот-
ветната болест съгласно приложение № 2, счи-
тан от появата на първите клинични признаци
на болестта, след ликвидиране на всички зара-
зени или съмнително болни животни и извърш-
ване на действията по чл. 16.
Чл. 14. (1) В надзорна зона, която е с ради-
ус минимум 10 км от външните граници на
предпазната зона, НВМС предприема следни-
те мерки: