Държавен вестник, бр. 67, 2024 г., стр. 172

СТР.  172	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  67
рор“ или негов заместник, ще бъде третиран 
еднакво с всеки предходен. Безспорно е, че 
главният прокурор не се намира в аналогич­
на ситуация с който и да е друг гражданин, 
за да претендира за еднакво третиране при 
евентуално разследване на престъпления, из­
вършени от него.
4. По отношение на разследващите органи 
по реда на глава тридесет и първа „а“ от НПК
С искането се оспорва конституционосъоб­
разността на чл. 411в НПК, съгласно който 
разследващи органи по дела за престъпления, 
извършени от главния прокурор, са служи­
телите от Министерството на вътрешните 
работи, назначени на длъжност „разследващ 
полицай“ и определени с мотивирана заповед 
на министъра на вътрешните работи, и слу­
жителите от Агенция „Митници“, назначени 
на длъжност „разследващ митнически инспек­
тор“ и определени с мотивирана заповед на 
министъра на финансите по предложение на 
директора на Агенция „Митници“. Излагат се 
съображения, че разпоредбата противоречи на 
чл. 4, ал. 1, чл. 8, чл. 6, ал. 2 и чл. 117, ал. 2 
от Основния закон. 
Твърдението за противоконституционност 
по отношение на чл. 411в НПК не може да 
бъде възприето. Тази категория разследващи 
органи не е новосъздадена за целите на раз­
следването срещу главния прокурор или негов 
заместник. Разследващите полицаи и разслед­
ващите митнически инспектори са на общо 
основание разследващи органи по смисъла 
на чл. 52, ал. 1, т. 2 НПК. Като служители на 
Министерството на вътрешните работи и като 
служители на Агенция „Митници“, която е 
подразделение на Министерството на финан­
сите, те са само административно подчинени 
на съответните министри. Обстоятелството, 
че кръгът от разследващи полицаи и разслед­
ващи митнически инспектори се определя от 
съответния министър със съответна заповед, 
не ги поставя във функционална зависимост 
от тях. Нито министърът, нито който и да е 
административен ръководител може да дава 
указания на разследващия орган в хода на 
разследването, нито може да контролира не­
говите действия – чл. 15 от Закона за Минис­
терството на вътрешните работи; чл. 10а, ал. 4 
и 5 от Закона за митниците. Съгласно чл. 52, 
ал. 3 НПК разследващите органи действат 
под ръководството и надзора на прокурор. 
За тях писмените указания на прокурора са 
задължителни. Конституционният съд е имал 
повод да приеме, че „издаването от министъра 
на вътрешните работи на административната 
заповед за определяне на разследващите по­
лицаи не ги прави и функционално зависими 
от орган на изпълнителната власт в дейността 
им по разследване на престъпленията, пора­
ди което не са нарушени конституционните 
принципи на правовата държава и на разде­
ление на властите…“ (Решение № 10 от 2011 г. 
по к.д. № 6/2011 г.). Прокурорът, разследващ 
главния прокурор, като всеки друг прокурор 
може да упражнява ръководство и надзор за 
законосъобразност върху провеждането на 
разследването, като отстранява разследващия 
орган, когато прецени, че разследването не се 
води обективно, всестранно и пълно, да иззем­
ва делото и да го възлага на друг разследващ 
орган (чл. 196, ал. 1, т. 4 и 5 НПК). 
Не се установява нарушение на конститу­
ционни норми и принципи с оглед твърдението, 
че главният прокурор и неговите заместници 
се третират различно спрямо всеки друг ма­
гистрат, разследването срещу който се води от 
следовател съгласно чл. 194, ал. 1, т. 2 НПК в 
сила до 1.03.2024 г. Основни принципи на нака­
зателния процес са независимостта на органите 
на наказателното производство (чл. 10 НПК) 
и разкриване на обективната истина (чл. 13 
НПК). Доколкото съгласно чл. 128 от Консти­
туцията следствените органи са в системата на 
съдебната власт и те се назначават, повиша­
ват, понижават, преместват и дисциплинарно 
наказват от прокурорската колегия на ВСС 
(Решение № 12 от 2018 г. по к.д. № 1/2018 г.), 
в която участва и главният прокурор, те са 
обвързани в административно-организацион­
но отношение с главния прокурор и неговите 
заместници, един от които е ръководителят 
на Националната следствена служба. За да 
се гарантират основополагащите принципи 
на независимост на разследващите органи и 
разкриването на обективната истина на всеки 
наказателен процес, е конституционно оправ­
дано разследването срещу главния прокурор и 
неговите заместници да не бъде извършвано 
от следствен орган, който обективно е в орга­
низационна и административна зависимост с 
тези потенциални субекти на наказателна отго­
ворност. Конституцията не поставя изискване 
кои да бъдат разследващите органи във всеки 
конкретен наказателен процес. Разпоредбата 
на чл. 128 от Конституцията предвижда един­
ствено, че следствените органи осъществяват 
разследване по наказателни дела в случаите, 
предвидени в закон. Следователно конститу­
ционният законодател предоставя на обикно­
веното законотворчество да определи кои са 
тези случаи. Преценката е по целесъобразност 
и след като тя в конкретния случай почива на 
обществено значима цел на законодателя – да 
гарантира независимостта на разследващия 
орган и разкриването на обективната истина 
по делата, не може да бъде предмет на кон­
ституционен контрол.
5. По отношение на образуването на нака­
зателното производство
В искането са наведени аргументи за про­
тивоконституционност на разпоредбите на 
чл. 411а, ал. 1 – 3 НПК, които въвеждат особен 
ред за образуване на наказателното произ­
водство по отношение на главния прокурор. 
Той включва уведомление до ръководителя на