Държавен вестник, бр. 82, 2002 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  82
2. Стандартна процедура за обработка на лимфни
възли, слезка и тонзили
2.1. Всички хирургично отстранени лимфни възли,
независимо дали има подозрение за лимфаденит, ме-
тастаза, нехочкинов лимфом или болест на Хочкин
следва да се изпращат в биопсичната лаборатория не-
фиксирани в сух съд.
2.2. Слезките се фиксират в 10 % неутрален форма-
лин, след разрязване на капсулата.
2.3. Лимфните възли не трябва да престояват във
фиксатор повече от 24 часа поради необходимостта от
последващото имунохистохимично типизиране на лим-
фомите.
2.4. Желателно е всеки лимфен възел да се изследва
цитологично чрез отпечатък или намазка от прясна
срезна повърхност след попиване на среза върху фил-
търна хартия.
2.5. Подходящ фиксатор на лимфните възли освен
10 % буфериран формалин е също разтворът на Буен—
вж. гл. Фиксация.
2.6. Подходящи оцветителни методики за цитоло-
гични препарати са:
—за бърза диагноза—Diff- Quik, Hematocolor, “бър-
за” Giemsa;
—за трайна цитология—MGG.
2.7. Хистологични и хистохимични методики—по
преценка.
2.8. Имунохистохимично изследване за типизиране
на лимфомите.
3. Стандартна процедура при мускулна биопсия
3.1. Избор на мускул за биопсично изследване:
—решението се взема от екип: невролог, който наз-
начава биопсията, хирург, който ще извърши ексцизия-
та, и патолог;
—взема се адекватен на клиничните данни, вкл. ЕМГ
и ензимната констелация, мускул, най-добре с умерено
изразени промени; при силно изразени функционални
промени се губи спецификата на патологичния процес,
а при слабо изразени морфологичните изменения може
да не са достатъчно информативни;
—материалът трябва да бъде от централната част
на мускулното снопче, за да се избегнат залавните зони
на сухожилията;
—избягват се зони на предишна биопсия, импланта-
ция на електроди на ЕМГ-изследване, на предишни
инжекции, на травми, тъй като тези процеси водят до
артефакти.
3.2. Метод на избор е отворената мускулна биопсия.
3.3. Процедура преди фиксацията на мускулната
тъкан.
Основната задача на тази процедура е да се предот-
врати ефектът на контракцията, получаването на т.нар.
хиперконтракционни ивици на Нажот. Това се постига
по два начина:
а) мускулът внимателно се опъва върху подложка
или се залавя с клампи;
б) мускулът се оставя за релаксация за 30 мин., пок-
рит с марля, потопена във физиологичен серум.
3.4. Тъканта, обработена по вариант “а”, се разделя
на две части. Първата част се фиксира в буфериран
формалин, включва се в парафин, правят се напречни и
надлъжни срези и се оцветява рутинно за светлинно-
микроскопско изследване. Втората част се фиксира в
4 % глутаралдехид, включва се в смола, правят се полу-
тънки срези, които се оцветяват с толуидиново синьо.
Подходящите участъци се изследват с електронен мик-
роскоп след съответна обработка.
3.5. Тъканта, обработена по вариант “б”, който е за
предпочитане, се разделя на три части. Първата част се
обработва за светлинна микроскопия, както е описано
в т. 3. Втората част се замразява бързо с течен азот и се
правят замразени срези. Те могат да се използват за
хистохимично, ензимохистохимично или имунохисто-
химично изследване. Третата част се замразява дълбо-
ко и се съхранява при ­70 °С в минусов хладилник за
целите на биохимично или молекулярно-биологично
изследване.
3.6. Най-подходящият панел от методики за изслед-
ване на мускулната биопсия включва:
—хемалаун-еозин;
—оцветяване за колагенни влакна—Ван Гизон;
—трихромно оцветяване—Гомори или Масон;
—ПАС реакция със и без диастаза;
—NADH-TR ase (никотинамиддинуклеотид-тетра-
золиева редуктаза);
—ATP-ase при рН = 4,3 и рН = 9,4.
4. Стандартно изследване на биопсии от костна тъкан
4.1. Процедури за взимане на материал.
А. Затворена биопсия—с троакар или ТАБ (тънко-
иглена аспирационна биопсия).
Показания за ТАБ: Мекотъканни лезии или кисти
на костите.
Приложение:
а) разграничаване на неоплазми от инфекциозни
процеси;
б) труднодостъпни лезии, напр. гръбначен стълб;
в) метастатични тумори в костите;
г) солидни дребноклетъчни тумори, като миелом,
лимфом, сарком на Юинг.
Б. Отворена биопсия:
а) инцизионна;
б) ексцизионна.
Изисквания при отворената биопсия:
—да включва граница на лезията с нормална тъкан;
—достатъчна по количество за прилагане на раз-
лични методики;
—да са номерирани и описани различните зони на
лезията и периферните тъкани;
—да е очертано мястото на биопсията върху рентге-
новата снимка.
4.2. Процедури за обработка на материала.
А. Фиксация.
Обикновено се използва 10 %-ен формалин.
При цитологично изследване на ТАБ—95 %-ен ал-
кохол.
За доказване на урати, гликоген,алкална фосфата-
за—80 %-ен алкохол.
За електронномикроскопско изследване—3,5 % глу-
таралдехид и 1 % осмиев четириокис.
Б. Декалцинация.
Фиксираните срези от костта, от която са отстранени
меките тъкани, или от костния кюретаж се поставят в
една от декалциниращите течности според изискванията.
Декалцинираща течност с азотна киселина—за ру-
тинна обработка:
Формалин ......................................................—
5 мл.
Азотна киселина, 7,5 % (сп.т. 1,41) ........—
15 мл.
Дестилирана вода ....................................... до 100 мл.
Декалцинацията се извършва на стайна температу-
ра за 24—48 ч.
Декалцинираща течност с мравчена киселина—при-
лага се при по-твърда тъкан:
Формалин ......................................................—
5 мл.
Мравчена киселина 25 % ..........................—
25 мл.
Дестилирана вода ....................................... до 100 мл.
След декалцинация с киселини тъканта се неутра-
лизира в 5 % NaSO4 за около 2 часа и се промива в
течаща вода за 1 час.
Декалцинираща течност с EDTA—за хистохимич-
ни изследвания:
EDTA (динатриева сол) ............................—
250 г.
Дестилирана вода .......................................—1750 мл.
Натриев хидроксид .....................................—
25 г.
С натриевия хидроксид разтворът се избистря и се
неутрализира.
Фактори, ускоряващи декалцинацията, са:
—обилно количество декалцинираща течност;
—температура до 36—40 °С;
—разклащане на тъканните срези;
—въздействие с ултразвук;
—предварително отстраняване на кортекса на кост-
та. То не е допустимо при изследване на химиотерапев-
тично третирани остеогенен сарком и сарком на Юинг.