Държавен вестник, бр. 27, 2008 г., стр. 3

Б Р О Й  27
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
ран с Директива 77/388/ЕИО (Шеста директи-
ва), консолидирана в Директива 2006/112/ЕС,
като упражняването на свободна професия без-
условно е икономическа дейност, подлежаща
на облагане с ДДС. Също така пространно са
развити съображения, свързани с решение от
26.III.1987 г. по дело 235/85 г. на Съда на Евро-
пейските общности (СЕО), съгласно което но-
тариусите и съдебните изпълнители в Холан-
дия извършват независима икономическа дей-
ност и трябва да бъдат определени като данъч-
но задължени лица за целите на ДДС. Подобно
е и решение от 25.VII.1991 г. по дело С-202/90 на
СЕО. Посочени са и задълженията, които про-
изтичат от решенията на СЕО за държавите—
членки на ЕС. Изложено е също, че цитираните
в искането изключения за облагане на частни-
те съдебни изпълнители в Гърция и Белгия са
на основата на изрична дерогация за освобож-
даване от ДДС, като срокът за Белгия е изте-
къл на 1.I.2007 г.
Конституционният съд обсъди искането и до-
пълнението към него, прецени съображенията,
съдържащи се в тях, и становищата на заинте-
ресованите страни и за да се произнесе, взе пред-
вид следното:
1. По допустимостта на искането
Разгледани при условията на чл. 25, ал. 2
от Правилника за организацията на дейност-
та на Конституционния съд (ПОДКС), дово-
дите на министъра на финансите и НАП за
недопустимост на искането са били обсъжда-
ни и са неоснователни. Съдът е констатирал
разминаването с един ден между датата на
завеждане на искането и обнародването на
закона на 19.ХII.2007 г. и е провел първото си
заседание по делото на 21.ХII.2007 г., т. е. след
датата на обнародване. Евентуалното връща-
не на искането не е пречка то незабавно да
бъде подадено повторно и само би формали-
зирало ненужно и без правни последици кон-
ституционния контрол.
Съображенията на НАП за недопустимост
на искането по чл. 56 от основния закон, зара-
ди наличието на процесуални способи за защи-
та, са неправилни и смесват конституционния
контрол по чл. 149, ал. 1, т. 2 с контрола за за-
коносъобразност по чл. 120 от Конституция-
та. Двата вида контрол са независими и се осъ-
ществяват от различни органи със специфич-
на компетентност.
С допълнението към искането, както се твър-
ди от НАП, не е променен или допълнен пред-
метът на делото—противоконституционност на
съответната част от чл. 3, ал. 2 ЗДДС, а са раз-
ширени мотивите му. Адвокатите като част от
свободните професии не се появяват в допълне-
нието, а са посочени на стр. 4 от искането.
Постоянна практика на Конституционния съд
е при сезиране от народни представители, ако
искането не отговаря на изискванията на чл. 18
ПОДКС, да уведомява за отстраняването им
първия от подписалите го депутати. На другите
доводи за недопустимост на искането е отгово-
рено с определението на съда от 22.I.2008 г.
2. По съществото на искането
Първият Закон за данък върху добавената
стойност, в сила от 1.IV.1994 г. (ДВ, бр. 90 от
1993 г.), определя като освободени от облага-
не с ДДС (чл. 9, ал. 1, т. 10) сделките за осъ-
ществяване на правни дейности по Закона за
адвокатурата (ЗА) и от 7.I.1997 г. (ДВ, бр. 104
от 1996 г.) по Закона за нотариусите. Следва-
щият ЗДДС, в сила от 1.I.1999 г. (ДВ, бр. 153 от
1998 г.), регламентира отново за освободени
от облагане с ДДС правните услуги, осъщест-
вявани от адвокатите, нотариусите и частните
съдебни изпълнители, последните от учредя-
ването им— 1.IХ.2005 г. (ДВ, бр. 43 от 2005 г.),
по реда на ЗА, Закона за нотариусите и нотари-
алната дейност (ЗННД, загл. изм. ДВ, бр. 123
от 1997 г.) и Закона за частните съдебни из-
пълнители (ЗЧСИ). Очевидно е, че и двата
закона са приемали адвокатите, нотариусите
и частните съдебни изпълнители като данъч-
но задължени лица, но по преценка на законо-
дателя за дейността им не се начислявал да-
нък и тя е третирана като освободена сделка
(доставка).
Действащият ЗДДС, в сила от 1.I.2007 г., в
първоначалната си редакция отново регламен-
тира дейността на свободните професии, в т. ч.
на адвокатите, нотариусите и частните съдебни
изпълнители, за облагаема с ДДС по смисъла
на чл. 3, ал. 2 от същия закон, като не предвиж-
да освобождаването им. Този текст е атакуван
пред Конституционния съд от омбудсмана на
Република България—к.д. № 1 от 2007 г. С ре-
шението по делото съдът обявява израза “как-
то и упражняването на свободна професия, вклю-
чително на частен съдебен изпълнител и нота-
риус” от разпоредбата на чл. 3, ал. 2, изр. 1 ЗДДС
за противоконституционен, поради съществе-
но нарушение на чл. 88, ал. 1 и 3 от Конституци-
ята. С оглед процедурния характер на наруше-
нието съдът не е взел отношение по съдържа-
нието на закона и не се е произнесъл по същест-
вото на искането. След влизане в сила на реше-
нието на Конституционния съд Народното съб-
рание приема ЗИД на ЗДДС, включително на
чл. 3, ал. 2—предмет на настоящото дело, и нов
текст—т. 5 на чл. 44, ал. 1, който обявява за
освободена доставка процесуалното представи-
телство, с което се осъществява правото на за-
щита на физически лица в досъдебни, съдебни,
административни и арбитражни производства.
Съдът, както бе посочено, е сезиран с иска-
не за обявяване на противоконституционност
на закон по чл. 149, ал. 1, т. 2 с твърдение за
противоречие с Преамбюла и с чл. 4, ал. 1, чл. 6,