Държавен вестник, бр. 112, 2001 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  112
(2) Обучението за придобиване на професио-
нална квалификация на работниците и служите-
лите по реда на чл. 63, ал. 1, т. 3 и 4, организира-
но съвместно от Агенцията по заетостта и рабо-
тодателите, се финансира при условия и по ред,
определени с наредба на Министерския съвет.
(3) На безработните по чл. 63, ал. 1, т. 1, участ-
ващи в обучение за придобиване на професио-
нална квалификация, се изплаща стипендия при
условия и по ред, определени с наредба на Ми-
нистерския съвет.
Г л а в а  о с м а
РАБОТА НА БЪЛГАРСКИ ГРАЖДАНИ В
ДРУГИ ДЪРЖАВИ И НА ЧУЖДЕСТРАННИ
ГРАЖДАНИ В РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ
Чл. 67. По силата на този закон българските
граждани могат да работят в друга държава съ-
образно националното є законодателство и/или
при условията и по реда, регламентирани с
международен договор за обмен на работна сила,
по който Република България е страна, като:
1. сключат договор с работодател от съот-
ветната държава чрез посредник по смисъла на
чл. 27, ал. 3 и чл. 28, ал. 1;
2. бъдат изпратени на работа от български
работодател.
Чл. 68. Агенцията по заетостта осъществява
сътрудничество с публичните служби на други
държави, които отговарят за наблюдението на
условията за наемане на работа, като обменят
информация относно:
1. националното трудово законодателство и
законодателството за наемане на работа на
чужденци;
2. наетите български граждани на територи-
ята на съответната държава и наетите гражда-
ни на съответната държава на територията на
Република България;
3. установените нарушения на условията и
реда за наемане на работа;
4. установените случаи на незаконно извърш-
ване на трудова дейност на българи на терито-
рията на съответната държава и на граждани
на съответната държава на територията на Ре-
публика България.
Чл. 69. (1) Българските работодатели и пос-
редници по чл. 67 не могат да уговарят за бъл-
гарските граждани условия на труд и възнаграж-
дения под минималните за приемащата държа-
ва съобразно националното є законодателство.
(2) Взаимоотношенията между българските
граждани и физическите и юридическите лица—
посредници по чл. 28, ал. 1, чрез които се осигу-
рява работа в друга държава, се уреждат с дого-
вор за посредничество.
Чл. 70. (1) Чужденец може да работи по тру-
дово правоотношение или като командирован
в рамките на предоставяне на услуги на терито-
рията на Република България след получаване
на разрешение за работа в съответствие с изиск-
ванията, определени с акт на Министерския
съвет или в международен договор, по който
Република България е страна.
(2) Разрешението по ал. 1 се издава от Агенци-
ята по заетостта по искане на местен работодател.
(3) Не се изисква разрешение за работа на
чужденци с постоянно пребиваване в Републи-
ка България или с приравнени на техните права
чрез предоставеното им право на убежище или
признат статут на бежанец, както и в случаите,
предвидени в международен договор, по който
Република България е страна.
(4) Условията и редът за допускане на ко-
мандировани чужденци в Република България
в рамките на предоставяне на услуги се уреждат
с наредба на Министерския съвет.
Чл. 71. Разрешение за работа на чужденци се
издава за заемането на длъжности, за които по
закон не се изисква българско гражданство:
1. съобразно състоянието, развитието и общест-
вените интереси на националния пазар на труда;
2. при условие че общият брой на работещи-
те за местния работодател чужденци не надви-
шава 10 на сто от средносписъчната численост
на наетите по трудово правоотношение българ-
ски граждани и чужденци с предоставено право
на убежище или с признат статут на бежанец в
предходните 12 месеца;
3. когато предлаганите условия на труд и
заплащане не са по-неблагоприятни от услови-
ята за българските граждани за съответната
категория труд;
4. когато трудовото възнаграждение осигу-
рява необходимите средства за издръжка в стра-
ната съобразно размера, установен с акт на Ми-
нистерския съвет.
Чл. 72. (1) Разрешението за работа се издава
за срок до 1 година.
(2) Срокът по ал. 1 може да бъде продължа-
ван, ако не са отпаднали условията за първона-
чално издаване.
(3) За издаване и продължаване на разреше-
ние за работа местният работодател внася так-
са в размер 600 лв.
(4) За сезонна работа до 6 месеца за една
календарна година и за работа като преподава-
тел в средно или висше училище таксата е 300 лв.
(5) За преиздаване на разрешение за работа
поради загубване или унищожаване на докумен-
тите се заплаща такса в размер 200 лв.
Чл. 73. Трудовите и осигурителните отноше-
ния на чужденци, наемани на територията на
Република България от местни работодатели,
се уреждат по условията на българското трудо-
во и осигурително законодателство.
Чл. 74. (1) Условията и редът за издаване, отказ
и отнемане на разрешения за работа, както и за
освобождаване от разрешения за работа на чуж-
денци; видовете разрешения за работа; допусти-
мата обща продължителност на заетостта, както
и изключенията по чл. 70, ал. 1 и чл. 71, т. 1 и 2 се
определят с наредба на Министерския съвет.
(2) Министърът на труда и социалната поли-
тика дава указания по прилагането на между-
народни договори в областта на заетостта, по
които Република България е страна, ако в тях
не е предвидено друго.