Държавен вестник, бр. 61, 2004 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  61
4. да се приемат разпоредби, възлагащи на
национални държавни органи упражняването
на представителните функции в органите на
Европейския съюз;
5. да се приеме разпоредба относно възмож-
ността за осъществяване на предварителен кон-
трол от Народното събрание в процеса на изра-
ботване на актовете, приемани от органите на
Европейския съюз;
6. да се приеме разпоредба, позволяваща
предаването на български граждани на чужда
държава или международен съд за целите на
наказателното преследване в случаите, когато
това е предвидено в международен договор, по
който Република България е страна;
7. да се разширят признаците на равнопра-
вие на гражданите в съответствие с Хартата за
правата на гражданите на Европейския съюз.
Иска се също така да се отговори и на въпроса,
представляват ли промени във формата на дър-
жавно устройство и на държавно управление по-
сочените по-горе изменения на Конституцията,
налагащи се във връзка с приемането на Репуб-
лика България в Европейския съюз.
С писмо от 3 май 2004 г. президентът е уточ-
нил искането си за тълкуване на чл. 153 и 158 от
Конституцията, като е заявил, че се иска тълку-
ването на чл. 153 от Конституцията във връзка
с чл. 158, т. 3 от Конституцията.
С определение от 17 май 2004 г. Конститу-
ционният съд е допуснал за разглеждане по съ-
щество искането на Президента на Република
България за тълкуване на чл. 153 и чл. 158, т. 3
от Конституцията във връзка с питането, На-
родно събрание или Велико Народно събрание
имат правомощието да изменят Конституция-
та в посочените с искането насоки. Според Кон-
ституционния съд поставеният отделно въпрос,
дали тези изменения представляват промяна във
формата на държавно устройство и държавно
управление, се съдържа в основното питане.
С оглед характера на искането Конституци-
онният съд е приел, че са заинтересувани от
решението и следва да се конституират като
заинтересувани страни по делото Народното
събрание, Министерският съвет, министърът
на външните работи, министърът на правосъ-
дието, министърът по европейските въпроси,
Върховният касационен съд, Върховният адми-
нистративен съд и главният прокурор.
II
В искането президентът на републиката е
изразил становище, че всички изброени проме-
ни не налагат свикване на ВНС според чл. 158
от Конституцията. Той смята, че те не проме-
нят формата на държавно устройство и на дър-
жавно управление, както са определени в Кон-
ституцията и каквото разбиране е вложил Кон-
ституционният съд с решение № 3 от 2003 г. по
к.д. № 22 от 2002 г. (ДВ, бр. 36 от 2003 г.). По-
сочва се и че в това решение изрично е отбеля-
зано “предстоящата интеграция на Република
България в Северноатлантическия алианс и в
Европейския съюз ще наложат възлагане на
нови функции на някои от съществуващите дър-
жавни органи”. С решението е прието също така,
че “при спазване на принципите, върху които е
изградена държавата, на баланса между инсти-
туциите, това няма да промени формата на дър-
жавно управление”.
III
Съобразно дадената от Конституционния съд
възможност от конституираните като заинте-
ресувани страни становища са представили:
Министерският съвет, министърът на външни-
те работи, министърът на правосъдието, ми-
нистърът по европейските въпроси, Върховни-
ят касационен съд и главният прокурор.
Във всички представени становища се из-
разява мнение, че измененията в Конституци-
ята, които се сочат в искането на президента,
не съставляват промени във формата на дър-
жавно устройство и държавно управление, по
смисъла на чл. 158, т. 3 от Конституцията. Под-
държа се също така, че евентуалните нови пра-
вомощия и нови функции на някои от основни-
те конституционни органи не нарушават ба-
ланса между тях. Не се ограничават, а напро-
тив, разширяват се основни права на българс-
ките граждани. Поради това според тях всички
сочени в питането на президента промени в
Конституцията могат да се направят от На-
родно събрание.
Останалите заинтересувани страни не пред-
ставиха становище.
IV
Конституционният съд обсъди доводите и
съображенията, развити в искането и в пред-
ставените становища на заинтересуваните стра-
ни, и прие следното:
След направеното уточняване от страна на
президента на искането за тълкуване решение-
то трябва да отговори представляват ли посо-
чените евентуални изменения в Конституцията
промени във формата на държавно устройство
и на държавно управление. Заедно с това, тъй
като се пита коя от двете процедури следва да
се приложи при посочените изменения, трябва
да се даде съответно тълкуване и на чл. 153 от
нея в компетентността на Народно или на Ве-
лико Народно събрание е да ги извърши.
Член 158, т. 3 от Конституцията е бил пред-
мет на тълкуване от Конституционния съд с
Решение № 3 от 2003 г. по к.д. № 22 от 2002 г.
относно съдържанието на израза “промени във
формата на държавно устройство и на държав-
но управление”, както и “кога са налице про-
мени в тях”. Решението посочва, че според Кон-
ституционния съд формата на държавно уст-
ройство, по смисъла на чл. 158, т. 3 от Консти-
туцията, се определя от “териториалната ця-
лост и установения от Конституцията унита-
рен характер на държавата с местно самоуп-
равление при недопускане на автономни тери-
ториални образувания”.
Относно формата на държавно управление
по смисъла на чл. 158, т. 3 от Конституцията в
решението е казано, че тази форма се определя
не само от характера на държавата като парла-
ментарна или президентска република или
монархия, а в нея се включва и изградената от