Държавен вестник, бр. 55, 2015 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  55
КС приема, че разпоредбата на чл. 16 ЗСВ в 
оспорената част не противоречи на чл. 117, 
ал. 2 от Конституцията.
Неприемливо е разбирането, според което 
противоконституционността на разпоредба­
та се основава на честото є нарушаване в 
практиката на ВСС, в която „управленската 
функция на ВСС „консумира“ независимостта 
на съдебната власт или на отделни магистра­
ти“. Преценката за конституционосъобразност 
съгласно разпоредбата на чл. 149, ал. 1, т. 2 
КРБ трябва да бъде направена единствено с 
оглед на това, дали разпоредбата на закона 
нарушава конституционни разпоредби, а не 
с оглед на постановените правни актове по 
нейното приложение. Поначало неспазването 
на една законова разпоредба независимо от 
тежестта на нарушението не може да бъде 
самостоятелно основание за обявяването є 
за противоконституционна. В тези случаи 
влизат в действие правните механизми за 
отстраняване на нарушението, предвидени 
в самия закон (чл. 36, ал. 1 ЗСВ) или други 
нормативни актове (чл. 132, ал. 2, т. 3 АПК), 
вкл. съдебна защита, основаваща се на кон­
ституционните разпоредби относно правото 
на защита. В този смисъл е и Тълкувателно 
решение № 3 от 1994 г. на КС по к.д. № 1 от 
1994 г. – ДВ, бр. 49 от 1994 г.
Освен функцията, свързана със защита 
на правата и законните интереси на граж­
даните, юридическите лица и държавата 
(чл. 117, ал. 1 КРБ), органите на съдебната 
власт извършват и множество други дей­
ности, които са необходимото условие, без 
което е невъзможно осъществяването на 
правозащитната им функция. Именно тези 
дейности, свързани с кадровия подбор и ка­
риерното развитие на съдиите, прокурорите и 
следователите, бюджетната независимост на 
съдебната власт, съдебната дейност, свързана 
с организацията по образуване, насрочване, 
движение, приключване на делата, изобщо 
администриране на делата и преписките, 
както и административнопомощния персо­
нал и материално-техническа база, са извън 
обхвата на функционалната независимост на 
органите на съдебната власт. По отношение 
на този широк обхват на така посочените 
дейности може да се обобщи, че става дума 
за организация на дейността на съдебните, 
прокурорските и следствените органи, която 
не засяга същността на правораздавателната 
им функция като органи на съдебната власт 
и която е имал предвид законодателят, въз­
лагайки на ВСС осъществяване управлението 
на дейността на съдебната власт (чл. 16, ал. 1, 
изр. 2 ЗСВ).
В чл. 130, ал. 6 КРБ на конституционно 
ниво са уредени най-важните правомощия 
на ВСС с оглед конституирането на съдебна­
та власт съобразно принципа за разделение 
на властите. За да се осигури изпълнението 
им чрез делегация по реда на чл. 133 КРБ, 
е предвидено приемането на отделен закон. 
Конституционният законодател се е ограни­
чил до изработването на правната рамка на 
бъдещия закон, който трябва да уреди всички 
дейности от компетентност на ВСС, чрез които 
ще осъществява определените му конституци­
онни правомощия. В изпълнение на задълже­
нията си, произтичащи от конституционната 
делегация, със ЗСВ законодателят е създал 
първичната правна уредба на дейността на 
ВСС (чл. 30, 30а и 31 ЗСВ), която в обобщен 
вид се свежда до кадрови, дисциплинарни, 
организационни, бюджетно-финансови, ръ­
ководни и контролни дейности. Тук следва 
да се посочи, че за осъществяването им с 
устройствения закон са въведени правомо­
щия, които не са уредени на конституционно 
ниво, но са пряко свързани, произтичат от 
правомощията, уредени в чл. 130, ал. 6 и 7 
КРБ. Така чрез правомощието по чл. 30, ал. 1, 
т. 9 ЗСВ да анализира и отчита степента на 
натовареност на органите на съдебната власт 
ВСС има възможност да взема адекватни уп­
равленски решения, свързани с правомощието 
му да създава и закрива съдилища, да променя 
съдебни райони, да определя броя на съдиите, 
прокурорите и следователите по съдилища и 
на тази основа да решава всички въпроси, ко­
ито са свързани с провеждането на кадровата 
политика в органите на съдебната власт, чието 
основание е правомощието по чл. 130, ал. 6, 
т. 1 от Конституцията. Тази пряка връзка и 
обусловеност е налице и при останалите дей­
ности на ВСС, предмет на законова уредба, 
чрез които се реализират конституционните 
му правомощия. Във връзка с това следва да 
се отбележи, че при всяка една от посочените 
по-горе видове дейности е налице изпълнение 
на функциите по управление на съдебната 
власт, които осъществява ВСС. По отношение 
на всяка от дейностите, предоставени от за­
конодателя в компетентността на ВСС, те се 
съдържат в различен обем. Тук следва да се 
отбележи, че както вносителите на искането, 
така и страните, представили становища, не 
оспорват по същество управлението на чо­
вешките ресурси и бюджетното управление. 
Функциите по ръководство и контрол също 
са налице в осъществяваната от ВСС упра­
вленска дейност. При положение, че с Тъл­
кувателно решение № 9 от 2014 г. по к.д. № 3 
от 2014 г. – ДВ, бр. 58 от 2014 г., на ВСС бе 
признато, основаващо се на чл. 133 КРБ, пра­
вомощие да издава подзаконови нормативни