Държавен вестник, бр. 61, 2018 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
4.9. имат задълбочени общомедицински по-
знания, запознати са с основите на клиниката 
и лечението на отделните болести;
4.10. имат необходимата компетентност при 
въвеждане в ежедневната практика на високотех-
нологични диагностични и минимално инвазивни 
методи за лечение, основано на съвременните 
направления на развитие на медицинската наука;
4.11. познават рисковете при приложението на 
отделните образни методи на изследване и имат 
компетентността да предотвратяват неблагопри-
ятни въздействия върху пациентите;
4.12. участват в мултидисциплинарни комисии 
с водеща роля при обсъждане на диагнозата, 
лечението, проследяването и определяне на 
прогнозата при редица заболявания;
4.13. имат познания и умения в организацията 
и управлението на процесите, обект на дейност 
на образната диагностика, както и умения за 
комуникация с останалите клинични дисциплини 
и пациентите; 
4.14. участват в програми за здравен скри-
нинг и превенция на редица социално значими 
заболявания;
4.15. участват в клинични проучвания като 
главни изпълнители и подизпълнители, спазвайки 
правилата за добра клинична практика;
4.16. участват като членове на национални 
комисии и групи за изработване на правила за 
добра медицинска практика.
5. Основни раздели на образната диагностика
Съвременната медицина налага профилиране 
на интердисциплинарните специалности като 
образна диагностика, което позволява по-ви-
сока компетентност в отделните направления 
и активно участие в работата на мултидисци-
плинарните комитети. Съществуват следните 
основни направления:
5.1. торакална образна диагностика;
5.2. сърдечно-съдова образна диагностика;
5.3. мускулно-скелетна образна диагностика;
5.4. образна диагностика на нервната система 
(неврорентгенология);
5.5. образна диагностика на храносмилател-
ната система;
5.6. урогенитална образна диагностика;
5.7. образна диагностика на млечната жлеза;
5.8. педиатрична образна диагностика;
5.9. образна диагностика на глава и шия;
5.10. инвазивна образна диагностика и лечение;
5.11. интервенционална рентгенология и 
лечение;
5.12. онкологична образна диагностика;
5.13. спешна образна диагностика.
6. Основни групи методи в образната диаг-
ностика
Въз основа на физичния принцип и методо-
логия за получаване на образа се разграничават 
няколко основни групи образни методи:
6.1. Конвенционална рентгенова диагности-
ка – методи за получаване на двумерен сянков 
образ на базата на различната степен на отслабва-
не на рентгеновите лъчи от различните структури 
на тялото; основни конвенционални методи са 
рентгенография и рентгеноскопия, прилагани 
без или със аплициране на контрастно средство.
6.1.1. Рентгенографични изследвания: 
6.1.1.1. рентгенографии при стандартизирани 
центражи на отделните органи и системи;
6.1.1.2. рентгенографии при специализирани 
центражи на отделни органи и системи.
6.1.2. Рентгеноскопични изследвания – рент-
генови изследвания за оценка на функционално 
състояние на отделни органи и системи:
6.1.2.1. контрастни рентгенови изследвания 
на урогениталния тракт:
6.1.2.1.1. екскреторна урография;
6.1.2.1.2. ретроградно изпълване на пикочни 
пътища;
6.1.2.1.3. антеградно изпълване на пикочни 
пътища, пункционно или през нефростомен 
катетър;
6.1.2.1.4. микционна цистография;
6.1.2.1.5. хистеросалпингография;
6.1.2.2. контрастни изследвания на храносми-
лателния тракт: 
6.1.2.2.1. изследване на механиката на гъл-
тането;
6.1.2.2.2. дву-/трифазно изследване на храно-
провод, стомах и дванадесетопръстник;
6.1.2.2.3. перорално изследване на тънките 
черва (ентерография);
6.1.2.2.4. катетърно изследване на тънките 
черва (ентероклиза);
6.1.2.2.5. перректално катетърно изследване 
на дебелото черво (иригография);
6.1.2.3. фистулография; трансдренажни конт-
растни изследвания.
6.2. Рентгенографични изследвания на гърда 
(при жената и мъжа):
6.2.1. Базисни/основни мамографски изслед-
вания:
6.2.1.1. мамография.
6.2.2. Високоспециализирани мамографски 
изследвания:
6.2.2.1. томосинтеза;
6.2.2.2. контрастно усилена спектрална ма-
мография;
6.2.2.3. дуктография.
6.3. Ултразвукова диагностика (ехография) – 
метод за получаване на двумерен образ чрез 
отражение (ехо) на ултразвуковите вълни на 
границите между биологичните структури с 
различен акустичен импеданс.
6.3.1. Базисни/основни ехографски методи:	
6.3.1.1. ултразвуково изследване на парен-
химни органи;
6.3.1.2. ултразвуково изследване на повърх-
ностни структури (подезични и паротидна жле-
за, шийни лимфни възли, щитовидна жлеза, 
аксиларни лимфни възли, ингвинални лимфни 
възли и др.).
6.3.2. Специализирани ехографски методи:
6.3.2.1. ултразвуково изследване на мускулно-
скелетна система;
6.3.2.2. доплер-ехография на съдове;
6.3.2.3. ехомамография;
6.3.2.4. ехокардиография;
6.3.2.5. трансфонтанелна ехография;
6.3.2.6. интраоперативна ехография;
6.3.2.7. контрастно усилена ехография;
6.3.2.8. еластография;