Държавен вестник, бр. 93, 2013 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
3. От представеното удостоверение, изда­
дено от Пловдивския окръжен съд, с дата 
23.08.2012 г. по ф.д. № 118/2009 г. се установява, 
че Българска Вендинг Асоциация – сдружение 
с нестопанска цел, има за предмет на дейност 
обединяване в единна професионална органи­
зация и координация на дейностите на лицата 
и организациите, извършващи дейности в 
областта на и свързани с автоматизираната 
търговия, производство, продажба и сервиз 
на оборудване за автоматизирано търгуване, 
представяне и защита на общите им интереси 
и собственост.
Член 187 АПК регламентира, че оспорва­
нето на подзаконовите нормативни актове 
(изцяло или в отделни техни разпоредби съ­
образно чл. 185, ал. 2 АПК) не е ограничено 
във времето. Член 186, ал. 1 АПК изисква 
наличие на правен интерес от оспорването 
като задължителна предпоставка за неговата 
допустимост. Същият е налице, когато нор­
мативният акт засяга или застрашава или би 
могъл да засегне права, свободи или законни 
интереси на граждани, организации и органи. 
Необходимо е следователно оспорващият да е 
подчинен на оспорените от него правни норми 
от подзаконовия нормативен акт. Тъй като с 
новосъздадените ал. 5 и 6 от чл. 3 на Наредба 
Н-18 от 2006 г. се въвежда задължително реги­
стриране и отчитане чрез фискални устройства 
на продажбите и услугите, осъществени чрез 
автомати на самообслужване, а с останалите 
оспорени разпоредби са конкретизирани редът 
и начинът, по които това следва да се направи, 
то за търговците, осъществяващи такива про­
дажби, е налице правен интерес от оспорването. 
По отношение на жалбоподателя Българска 
Вендинг Асоциация – сдружение с нестопан­
ска цел, с оглед неговия предмет на дейност 
и целите, за които е създадено, следва да се 
приеме, че има право да оспори текстовете 
на Наредба Н-18 от 2006 г., изменени и до­
пълнени в ДВ, бр. 54 от 2012 г., доколкото 
те засягат, могат да засегнат права, свободи 
и законни интереси и пораждат задължения 
за членуващите в сдружението лица. В този 
смисъл ТР № 2 от 12.02.2010 г. по тълк.д. № 4 
от 2009 г. на ОСК на ВАС. 
По отношение на жалбоподателите, подали 
втората жалба, са представени доказателства, 
установяващи наличие на правен интерес, 
подробно описани по-горе.
Жалбоподателите, подали първата жал­
ба – „Зфон Импекс“ – ЕООД, „Белин“ – ЕООД, 
„Вендинг Уизардс“ – ЕООД, „Ига Груп“ – ООД, 
„Прекс“ – ООД, и „Химера“ – ЕООД, не са 
представили по делото доказателства за това, 
че осъществяват чрез собствени или наети 
автомати на самообслужване продажби на 
стоки или услуги. Представената от „Ифо 
Геймс“ – ООД, справка-декларация по ДДС 
без номер и дата на подаване и данни за при­
емане, както и без подпис на декларатор, не 
доказва, че дружеството осъществява продажби 
на стоки или услуги чрез собствени или наети 
автомати на самообслужване. Представените 
извлечения от счетоводните сметки, по които 
са заведени автомати на самообслужване като 
ДМА, и от счетоводните сметки, по които 
са отчитани приходи от продажби на услуги 
чрез тях, но без подпис и имена на лицата, 
които са ги съставили, и печат на дружества­
та, не могат да бъдат преценени като частни 
документи, удостоверяващи вписванията в 
счетоводството по смисъла на чл. 182 ГПК, а 
следователно – не може да бъдат ценени с оглед 
тяхната редовност като годни доказателства 
да установят твърдените от жалбоподатели­
те факти, че са собственици на автомати на 
самообслужване и че реализират приходи от 
продажби на услуги, предоставени чрез тях. 
Извлеченията от счетоводните сметки трябва 
да удостоверяват редовно извършени впис­
вания в тези счетоводните сметки, а когато 
самите извлечения са без подпис, имена на 
съставилото ги лице и печат на дружеството, 
не могат да удостоверят, че действително впис­
ванията са направени, така както е отразено в 
тях. Поради изложеното следва да се приеме, 
че от страна на „Микроинтелект“ – ООД, 
„Нова Венд“ – ООД, „Браян Комерс“ – ООД, 
„Империум 2000“ – ЕООД, „Хрисимир По­
пов – КО“ – ЕООД, „Барон“ – ООД, „В.М.В. 
Деневи“ – ЕООД, „Ифо Геймс“ – ООД, „Зфон 
Импекс“ – ЕООД, „Белин“ – ЕООД, „Вен­
динг Уизардс“ – ЕООД, „Ига Груп“ – ООД, 
„Прекс“ – ООД и „Химера“ – ЕООД, не са 
представени доказателства, установяващи 
наличие на правен интерес. По отношение 
на тях оспорването се явява недопустимо и 
на основание чл. 159, т. 4 във връзка чл. 196 
АПК производството следва да се прекрати. 
Оспорването от страна на останалите 
жалбоподатели е на подлежащ на оспорване 
по съдебен ред подзаконов административен 
акт съгласно чл. 185 АПК и от лица, както 
и организация с доказан правен интерес от 
оспорването в изпълнение изискването на 
чл. 186 АПК, поради което е допустимо, а 
разгледано по същество – основателно.
 Според настоящия съдебен състав на Вър­
ховния административен съд, първо отделение, 
основателни са доводите за нищожност по­
ради липса на материална компетентност на 
органа, издал подзаконовия нормативен акт.
Съгласно чл. 7, ал. 2 ЗНА наредбата е 
нормативен акт, който се издава за прилагане 
на отделни разпоредби или подразделения 
на нормативен акт от по-висока степен, а 
в чл. 12 от същия закон е регламентирано 
изискването актът по прилагане на закон да 
урежда само материята, за която е предви­
дено той да бъде издаден. Видно от § 11 от 
преходните и заключителните разпоредби