Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 33

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  33
НСС 4—ОТЧИТАНЕ НА АМОРТИЗАЦИИТЕ
Цел
НСС 4 определя начина за отчитането на амор-
тизациите.
Обхват
1. Този стандарт се отнася за всички амортизи-
руеми дълготрайни материални и нематериални
активи.
Този стандарт не се отнася за следните активи,
които се считат за неамортизируеми:
а) природни ресурси:
—времево неограничени природни ресурси—
активи, чиято същност не може да се промени в
предвидимото бъдеще в резултат на ползването
им от предприятията, например: земи и терени;
води и водоеми; ефир и други;
—възстановяеми природни ресурси—активи,
които се възстановяват във времето, без да е необ-
ходима намесата на ползващите ги предприятия,
например: гори, пасища, ливади и други;
б) активи с обществена значимост:
—паметници на културата—активи, които от
международното и/или националното законода-
телство са определени като паметници на култу-
рата и притежаващите ги предприятия са длъжни
да се съобразяват с определени изисквания при
ползването им;
—произведения на изкуството—активи, чиято
употреба е ограничена в предприятията до задово-
ляване на естетически потребности; произведения-
та на изкуството, намиращи се в трезори, каси и
други подобни помещения с ограничен достъп, се
отчитат като финансови активи;
в) музейни експонати:
—продукти от развитието на човешкото общест-
во—активи, които се съхраняват като образци, отра-
зяващи етапи от историческото, индустриалното,
научното и т.н. развитие на човешкото общество;
—продукти на природата—активи, които се
съхраняват като образци от неживата или живата
природа;
г) неупотребявани в дейността на предпри-
ятията:
—новопридобити за периода до въвеждането
им в употреба активи, за които е необходимо пред-
приятието да изпълни определени изисквания
(практически или технологични) за въвеждането
им в употреба; не се считат за неупотребявани ак-
тиви в дейността на предприятията тези активи,
които изискват пробни, контролни или предпус-
кови периоди, както и поетапно въвежданите в
употреба—за срока на посочените периоди;
—консервирани за периода, през който не се
употребяват—активи, които независимо от при-
чините са изведени от употреба за минимум един
отчетен период, след изтичането на който се очак-
ва предприятието отново да ги въведе в употреба;
за признаването на активи като консервирани е
необходимо предприятието да направи: икономи-
ческа обосновка за вземането на решение за кон-
сервацията на активите; план с конкретните про-
цедури за осъществяване на консервацията; изис-
кванията, при изпълнението на които ще се осъ-
ществи повторното въвеждане на активите в упот-
реба, както и прогноза за осъществяването на тези
изисквания;
д) в процес на придобиване, независимо от на-
чина, по който се осъществява придобиването—
по стопански начин или чрез възлагане;
е) в процес на ликвидация, независимо от начи-
на, по който се осъществява ликвидацията—по
стопански начин или чрез възлагане;
ж) напълно амортизираните до остатъчната им
стойност;
з) определените като неамортизируеми в друг
стандарт.
Определения
2. В този стандарт се използват определения
със следното значение:
Амортизация—разходът, признат за отчетния
период, получен в резултат на разсрочване на амор-
тизируемата стойност на даден актив през предпо-
лагаемия му срок на годност.
Амортизируем актив—дълготраен материален
или нематериален актив, който:
а) се очаква да бъде използван през повече от
един отчетен период;
б) има ограничен срок на годност;
в) се държи от предприятието за целите на про-
изводството или доставката на стоки и услуги, за
отдаване под наем на други лица или за админис-
тративни цели.
Срок на годност:
а) периодът, през който се предполага, че амор-
тизируемият актив ще бъде използван от предпри-
ятието, или
б) количеството продукция и/или услуги, които
предприятието очаква да получи от използването
на амортизируемия актив.
Амортизируема стойност—стойността на
амортизируемия актив, която подлежи на аморти-
зация през предполагаемия му срок на годност. Тази
стойност представлява разликата между отчетната
стойност на актива и неговата остатъчна стойност.
Амортизационна норма—съотношението, което
може да бъде изчислено по следните начини:
а) като процент—съотношението между аморти-
зируемата стойност, приета за сто, и срока на год-
ност на амортизируемия актив в години;
б) като коефициент:
—съотношението между амортизационната
квота и амортизируемата стойност;
—съотношението между амортизируемата
стойност и производителността на активите, из-
разена чрез стойността на определено количество
продукция, услуги или други производствени еди-
ници, които предприятието очаква да получи от
използването на актива.
Амортизационна квота—частта от амортизи-
руемата стойност, която се разпределя между от-
делните отчетни периоди.
Отчетна стойност—стойността, по която ак-
тивът се води счетоводно в предприятието. Тя може
да бъде историческата цена на придобиване при
счетоводното завеждане на актива или обезцене-
ната/преоценената стойност на актива, когато е
извършена оценка след първоначалното му счето-
водно завеждане.
Остатъчна стойност—предполагаемата стой-
ност, която предприятието очаква да получи от
амортизируем актив при изтичането на срока му
на годност след извеждането му от употреба. Тази
стойност зависи от вида на сделката по извежда-
нето на актива—продажба, замяна, подмяна с доп-
лащане, бракуване и т.н.
Начислена амортизация—сборът от амортиза-
циите през отчетните периоди от началото на сро-
ка на годност на амортизируемия актив до момен-
та, включително корекциите, извършени от прео-
ценките на амортизациите.
Балансова стойност—стойността, по която акти-
вът се отразява в счетоводния баланс. Тази стойност
представлява разликата между отчетната стойност