Държавен вестник, бр. 17, 2026 г., стр. 61

БРОЙ  17	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  61   
РЕШЕНИЕ № 881
от 27 януари 2026 г.
по административно дело № 6384 от 2025 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – I коле­
гия, в съдебно заседание на шести ноември 
две хиляди двадесет и пета година в състав: 
председател: Марио Димитров, членове: Лю­
бомира Мотова, Мадлен Петрова, Светослав 
Славов, Любка Петрова, при секретар Анна 
Ковачева и с участието на прокурора Милена 
Беремска изслуша докладваното от съдията 
Светослав Славов по административно дело 
№ 6384/2025 г.
Производството е по реда на чл. 208 и 
следващите от Административнопроцесуалния 
кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба, подаде­
на от министъра на вътрешните работи, чрез 
процесуален представител юрк. Пиперкова, 
срещу Решение № 5050 от 15.05.2025 г., поста­
новено по адм. д. № 444/2025 г. на Върховния 
административен съд, осмо отделение. С него 
в производство по реда на чл. 185 – 196 АПК 
са отменени разпоредбите на чл. 15, ал. 1, т. 7 
и приложение № 11 към чл. 15, ал. 1, т. 7 и 
чл. 15, ал. 13 и 14 от Наредба № І-45 от 2000 г. 
за регистриране, отчет, спиране от движение 
и пускане в движение, временно отнемане, 
прекратяване и възстановяване на регистраци­
ята на моторните превозни средства и ремар­
кета, теглени от тях, и реда за предоставяне 
на данни за регистрираните пътни превозни 
средства (изм., ДВ, бр. 93 от 2023 г., в сила 
от 9.11.2024 г.). Твърди се, че постановеното 
решение е недопустимо и неправилно поради 
нарушение на материалния закон, съществени 
нарушения на съдопроизводствените правила 
и необоснованост, касационни отменителни 
основания по чл. 209, т. 2 и 3 АПК. Иска се 
неговата отмяна и постановяване на решение 
от петчленния състав на Върховния админи­
стративен съд, с което да се отхвърлят жалбите 
на Българската асоциация на клубовете за 
старинни и класически автомобили и мото­
циклети и П. Т. З.
Ответникът – Българската асоциация на 
клубовете за старинни и класически авто­
мобили и мотоциклети, чрез адв. П. Славов, 
излага съображения за неоснователност на 
касационните жалби и моли съдебното ре­
шение да бъде оставено в сила. Претендира 
присъждането на разноски в размер 960 лв., 
представляващи адвокатско възнаграждение.
Ответникът – П. Т. З. от гр. Димитровград, 
чрез адв. Б. Бойчев, също счита касационната 
жалба за неоснователна. Претендира присъж­
дане на разноски съобразно представен списък 
на разноските за касационното производство.
Представителят на Върховната касационна 
прокуратура дава мотивирано заключение за 
неоснователност на касационната жалба и 
предлага решението да бъде оставено в сила 
като валидно, допустимо и правилно.
Настоящият петчленен състав на Върховния 
административен съд, първа колегия, след 
като разгледа доводите на страните, намира 
за установено следното:
Касационната жалба е подадена от над­
лежна страна в установения от закона срок, 
предвид което е допустима.
Разгледана по същество, е неоснователна.
За да отмени оспорените разпоредби от 
Наредба № І-45 от 2000 г. за регистриране, 
отчет, спиране от движение и пускане в 
движение, временно отнемане, прекратява­
не и възстановяване на регистрацията на 
моторните превозни средства и ремаркета, 
теглени от тях, и реда за предоставяне на 
данни за регистрираните пътни превозни 
средства (Наредбата), съдът приел, че е до­
пуснато нарушение на чл. 26 от Закона за 
нормативните актове (ЗНА), защото липсва 
обществено обсъждане относно изменението 
на нормата на чл. 15, ал. 1, т. 7 от Наредба­
та, което е съществено нарушение. Съдът 
установил също така, че не са упоменати 
причините и целите, които налагат изменение 
по отношение на изискванията за повторен и 
последващ технотест при възстановяване на 
регистрацията на моторно превозно средство 
(МПС) и не са посочени и средствата, необ­
ходими за прилагане на изменената Наредба, 
което е в нарушение на чл. 28, ал. 2, т. 4 и 
5 ЗНА. В допълнение, съдът констатирал, че 
е налице и материална незаконосъобразност 
на оспорените текстове от Наредбата поради 
противоречието им с норми от по-висок ранг, 
а именно чл. 143, ал. 10, изр. 2 от Закона за 
движението по пътищата (ЗДвП) и чл. 37, 
т. 1 от Регламент (ЕС) № 168/2013 на ЕП и 
на Съвета от 15 януари 2013 г.
Така постановеното решение е валидно, 
допустимо и правилно и не са налице реле­
вираните от касационните жалбоподатели 
касационни основания по чл. 209, т. 2 и 3 
от АПК.
Неоснователно е възражението на ка­
сационния жалбоподател, че решението е 
недопустимо като постановено по процесу­
ално недопустими жалби. С ДВ, бр. 24 от 
21.03.2025 г. е направено изменение само в 
разпоредбата на чл. 15, ал. 1, т. 7 след думите 
„чл. 18б, ал. 1, т. 4, 8 и 9“ запетаята и думите 
„ако не са минали повече от 12 месеца от 
служебното прекратяване на регистрацията“ 
се заличават. Съдът правилно се е позовал 
на решението от 24.11.2022 г. на Съда на Ев­
ропейския съюз по дело № С-289/21, в което 
се приема, че е отпаднал предметът на ос­
порване и следователно липсва основание за 
произнасяне, без преди това страните да са 
имали възможност да изтъкнат евентуалния си 
интерес от продължаване на производството 
и без такъв интерес да е бил взет предвид. 
Цитираната вече разпоредба на чл. 186, ал. 1