Държавен вестник, бр. 96, 2004 г., стр. 60

С Т Р .  60
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  96
3. когато данните от имисионния монито-
ринг или последващите контролни измервания
по реда на чл. 12 или данните от периодичните
проучвания по чл. 19 от Наредба № 4 от 2000 г.
не подкрепят първоначалната идентификация
на водите във водните обекти и качеството на
водите поради замърсяване не съответства на
изискванията на наредбата и може да представ-
лява риск както за нормалното обитаване от
рибни видове и нормалното съществуване и
възпроизводство на черупкови организми, така
и за качеството на добиваните от тях продукти
за консумация от човека.
Чл. 31. В заповедта за временно изключване
се посочват причините, наложили временното
изключване, и срокът, за който се налага. Ко-
пие от заповедта за временно изключване се
изпраща в 7-дневен срок в МОСВ.
Заключителна разпоредба
Параграф единствен. Инструкцията се из-
дава на основание чл. 8 от Наредба № 4 от  2000 г.
за качеството на водите за рибовъдство и за
развъждане на черупкови организми (ДВ, бр.
88 от 2000 г.).
Министър на околната среда:
Д. Арсенова
Министър на земеделието и горите:
М. Дикме
50474
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 8265
от 14 октомври 2004 г.
по адм. д. № 1369 от 2004 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Стефка Стоева, и членове: Боян
Магдалинчев, Марина Михайлова, Елена Зла-
тинова, Аделина Ковачева, при участието на
секретар-протоколиста Нина Спасова разгле-
да административно дело № 1369 по описа на
Върховния административен съд—петчленен
състав, за 2004 г., докладвано от председателя
Стефка Стоева.
Производството е по реда на чл. 12 и сл. ЗВАС.
Образувано е по протест на заместник глав-
ния прокурор и ръководител на Върховната ад-
министративна прокуратура срещу Наредбата
за условията и реда за издаване на дипломати-
чески и служебни паспорти от Министерството
на външните работи (приета с ПМС № 29 от
3.II.2004 г., обн., ДВ, бр. 11 от 10.II.2004 г., в сила
от 10.II.2004 г.) в следните нейни части: чл. 3,
т. 2 относно “неговите заместници и народните
представители”; чл. 3, т. 3 относно “заместник
министър-председателите, министрите и замес-
тник-министрите”; чл. 3, т. 10, 14 и 16; чл. 4, ал. 1
относно “членовете на семействата на лицата
по чл. 3, т. 2, 3 и 14”, с изключение на членовете
на семействата на председателя на Народното
събрание и на министър-председателя; чл. 5, т. 2
след текста “избирани от Народното събра-
ние...”; чл. 5, т. 6, 7 и 8; чл. 5, т. 9 след текста
“председатели на държавните агенции...”; чл. 5,
т. 10 относно “заместник областните управите-
ли”; чл. 6 и заглавието на раздел IV относно
дипломатическите паспорти; чл. 7 и 8.
В протеста се поддържат доводи за нищож-
ност на чл. 6 в частта относно уредбата на усло-
вията и реда за издаването на дипломатически
паспорти, на чл. 7 и 8 поради приемането им
при липса на компетентност и на чл. 3, т. 16
поради пределегиране на компетентност на
министъра на външните работи. Твърди се, че
предоставянето на дипломатически паспорти
на заместник-председателите на Народното
събрание и на народните представители (чл. 3,
т. 2 от наредбата); на заместник министър-пред-
седателите, на министрите и заместник-минис-
трите (чл. 3, т. 3 от наредбата); на лицата по
чл. 3, т. 10 и 14 от наредбата; на членовете на
семействата на лицата по чл. 3, т. 2, 3 и 14 от
наредбата противоречат пряко на чл. 8 и чл. 117,
ал. 2 от Конституцията на Република България,
тъй като нарушават установения принцип за
относителна самостоятелност и равнопоставе-
ност на трите власти. Идентично оплакване се
прави и относно предоставянето на право на
служебни паспорти на длъжности от централ-
ната и общинската администрация. Поддържа
се, че изброените текстове на чл. 3 и 4 от наред-
бата, както и чл. 5, т. 2 в частта след текста
“избирани от Народното събрание...”; чл. 5, т. 6,
7 и 8; чл. 5, т. 9 след текста “председатели на
държавните агенции...” и чл. 5, т. 10 в частта
относно “заместник областните управители”
са приети при прилагане на нееднакъв подход
по отношение на органите на съдебната власт
спрямо законодателната и изпълнителната,
което накърнява авторитета на съдебната власт
и създава пречки за нормалното є функциони-
ране при участие в международни конферен-
ции, съвещания и официални контакти с чуж-
ди правораздавателни институции. Навежда се
и доводът, че наредбата е приета, без да са уве-
домени председателят на Върховния касацио-
нен съд, председателят на Върховния админис-
тративен съд и главният прокурор в наруше-
ние на чл. 2а от Закона за нормативните акто-
ве. Иска се атакуваните разпоредби съответно
да бъдат обявени за нищожни и отменени като
незаконосъобразни поради постановяването им
при липса на компетентност, при съществени
нарушения на административнопроизводстве-
ните правила и при противоречия с материал-
ноправни разпоредби—отменителни основания
по чл. 12, т. 1, 3 и 4 ЗВАС.
Жалба срещу посочената наредба е подаде-
на и от Висшия съдебен съвет в изпълнение на
т. 7 от решение по протокол № 17 от 12.V.2004 г.
на Висшия съдебен съвет за присъединяване към