Държавен вестник, бр. 61, 2020 г., стр. 9

БРОЙ  61	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
„непротиворечивост“, „последователност“ и 
„предвидимост“ на нормативните актове. Спо­
ред искателя поради липсата на обществено 
обсъждане при приемането на чл. 102, ал. 4 
ЗДДС не е спазена процедурата за законода­
телна промяна, което нарушава изискванията 
на чл. 4, ал. 2 от Конституцията.
Накрая, вносителят излага и аргументи за 
противоречие на чл. 102, ал. 4 ЗДДС с чл. 5, 
ал. 4 от Конституцията.
С определение от 11.02.2020 г. съдът е до­
пуснал искането за разглеждане по същество 
и е конституирал заинтересувани институции 
по делото, поканил е неправителствени орга­
низации и изтъкнати специалисти от науката 
и практиката, на които е предоставил въз­
можност да представят писмени становища 
и правни мнения.
От конституираните институции становища 
са представили Министерският съвет, минис­
търът на финансите, Националната агенция за 
приходите и Върховният административен съд.
Според Министерския съвет искането е 
неоснователно и следва да бъде отхвърлено. 
Посочва се, че твърдението, че с оспорваната 
норма необлагаема доставка се трансформира 
в облагаема е неправилно, като се излагат 
аргументи от ЗДДС и Директива 2006/112/ 
ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно 
общата система на данъка върху добавена­
та стойност. Обосновано е виждането, че 
предвидената с разпоредбата диференциация 
не е дискриминационна, а напротив – чрез 
нея се осигурява равно третиране на всички 
субекти. Посочва се, че същата не дублира 
административната санкция, че не въвежда 
„невъзстановим“ данък заради предвидената 
в ЗДДС възможност за приспадане на данъ­
чен кредит. Според Министерския съвет не 
е налице и нарушение на законодателната 
процедура при приемане на законопроекта, 
поради което не е налице противоречие с 
чл. 4, ал. 2 от Конституцията. 
Министърът на финансите намира иска­
нето за необосновано. Посочва се, че поради 
характера си на косвен данък по отношение 
на ДДС е неприложимо изискването за него­
вото съобразяване с дохода или имуществото 
на гражданите. Твърди се, че оспорената 
разпоредба не създава неравно третиране, а 
показва гъвкавост спрямо различните условия, 
при които се осъществява икономическата 
дейност. Поддържа се, че чл. 102, ал. 4 ЗДДС 
не представлява посегателство върху частната 
собственост, тъй като данъкът не е част от 
имуществото на данъчно задълженото лице, 
а е публично държавно вземане. Като обо­
сновава, че неизпълнението на задължението 
за подаване на заявление за регистрация не 
е данъчно събитие, се прави извод, че не 
е налице и противоречие с чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията. Изразява се виждането, че 
по отношение на предложенията на народ­
ните представители по внесен законопроект 
между двете четения законодателната уредба 
относно общественото обсъждане е неприло­
жима и че не може да се ограничава правото 
на законодателна инициатива на народните 
представители, поради което счита, че не е 
налице и противоречие с чл. 4, ал. 2. Макар 
и да излага съображения за недопустимост 
на искането относно твърдението за нару­
шаване на чл. 5, ал. 4 от Конституцията, в 
становището на министъра на финансите 
подробно са изложени аргументи за липса на 
несъответствие между оспорената разпоредба 
и правото на Европейския съюз. 
В становището на Националната агенция за 
приходите се поддържа, че не е налице противо­
конституционност на чл. 102, ал. 4 ЗДДС. След 
направен подробен анализ на режима, който 
разпоредбата въвежда, е изразено виждане, 
че направените от ВАдвС изводи за неравно 
третиране на данъчно задължените лица са 
неоснователни. В становището се посочва, че 
пропускът за задължителна регистрация не се 
третира от оспорената разпоредба като данъчно 
събитие, както и че същата не е санкционна. 
Националната агенция за приходите счита, 
че по този начин към държавния бюджет се 
насочва дължимият ДДС, с което се неутрали­
зира ефектът от недобросъвестното поведение 
на нерегистриралите се лица. 
В становището на Върховния администра­
тивен съд е изразено виждането, че разпоред­
бата е противоконституционна. Посочва се, 
че липсват мотиви към направеното преди 
второ четене предложение за законодателна 
промяна, че предложението и конкретно по­
следиците от неподаване на заявление не са 
обсъдени преди включването му в доклада 
на комисията за второ гласуване. Върховни­
ят административен съд обосновава извод, 
че държавата поставя в по-неблагоприятно 
положение лицата, които по-бързо достигат 
определен праг за задължителна регистрация, 
от тези, които достигат този праг по-бавно, 
поради което намира за основателни твър­
денията за нарушаване на конституционните 
разпоредби за равенство на гражданите пред 
закона, за създаване на еднакви правни условия 
за стопанска дейност, за неприкосновеност на 
частната собственост и за законоустановеност 
на данъчните задължения.
В изпълнение на предоставената им въз­
можност становища по делото са представили 
неправителствени организации: Междуна­
родната фискална асоциация – клон Бълга­
рия (ИФА Бранч – България), Институтът 
на дипломираните експерт-счетоводители, 
сдружение „Институт на професионалните 
счетоводители в България“, сдружение „Съюз