Държавен вестник, бр. 65, 2005 г., стр. 29

Б Р О Й  65
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
1
2
3
—вентилатор (4) (5)
Ако е серийно
монтирана: да
—регулатор на температурата
Ако е необходима
—спомагателен вентилатор
на стенда
7
 Електрическа система
Ако е серийно
монтирана: да (7)
8
Противозамърсително
Ако е серийно
устройство
монтирано: да
9
Смазочна система:
Ако е серийно
монтирана: да
—маслено захранване
(1) За целите на изпитването, когато е трудно да се изпол-
зва стандартната изпускателна система, със съгласието
на производителя може да се монтира изпускателна сис-
тема, която предизвиква равностоен спад в налягането.
В изпитвателната лаборатория, когато двигателят рабо-
ти, системата за отделяне на отработилите газове не тряб-
ва да предизвиква в изходящия поток налягане, различно
от ±740 Ра (7,40 mbar), при точката, където тя е свързана
към изпускателната система на двигателя, освен когато
преди изпитването производителят се съгласи да приеме
по-високо противоналягане.
(2) Клапанът за входящ въздух е този, който управлява
пневматичния регулатор на горивовпръскащата помпа.
(3) Радиаторът, вентилаторът, дефлекторът на вентила-
тора, водната помпа и термостатът трябва да са така
разположени върху изпитателния стенд, че да заемат мак-
симално допустимото също положение едно спрямо дру-
го както когато са монтирани на превозното средство.
Ако радиаторът, вентилаторът, дефлекторът на венти-
латора, водната помпа и/или термостатът заемат място
върху изпитателния стенд, което е различно от това при
МПС, разположението им върху изпитателния стенд се
описва и отбелязва в отчета за проведено изпитване.Ох-
лаждащият агент циркулира единствено от действието
на водната помпа на двигателя. Агентът може да се ох-
лажда или в радиатора на двигателя, или във външна
верига, при условие че спадът в налягането в тази верига
остане същият като това в охладителната система на дви-
гателя. Жалузите на двигателя, когато има такива, тряб-
ва да бъдат отворени.
(4) Когато вентилаторите при двата вида охлаждане могат
да се изолират, първо се определя ефективната мощност
на двигателя с изолиран вентилатор и след това ефектив-
ната мощност на двигателя с включен вентилатор.
(5) Когато електрически или механично задвижван пос-
тоянно монтиран вентилатор не може да бъде поставен
върху изпитателния стенд, мощността, която вентилато-
рът консумира, трябва да се определи при същите оборо-
ти, при които се измерва мощността на двигателя. Стой-
ността на тази мощност се приспада от коригираната
мощност, за да се получи ефективната мощност.
(6) Термостатът може да бъде фиксиран в напълно отво-
рено положение.
(7) Минимална изходна мощност на генератора: генера-
торът захранва единствено принадлежностите, необхо-
дими за работата на двигателя. Акумулаторът не трябва
да бъде зареждан по време на изпитването.
2.2. Настройки:
Настройките на карбуратора, горивонагнета-
телната помпа и регулиране на запалването или
впръскването (крива на изпреварване на запалва-
нето) трябва да бъдат извършени в съответствие с
посочените от производителя за серийно произ-
вежданите МПС, без да се променят.
2.3. Условия за изпитване:
2.3.1. Изпитванията за определяне на макси-
малния въртящ момент и максималната ефектив-
на мощност трябва да бъдат извършвани при на-
пълно отворена дроселна клапа на двигателя, кой-
то трябва да бъде оборудван с устройствата, посо-
чени на таблица № 1.
2.3.2. Измерванията се извършват при нормал-
ни стабилни работни условия, като захранването
на двигателя с въздух трябва да бъде достатъчно.
Двигателят трябва да работи в условията, опреде-
лени от производителя. Допуска се наличие на
нагар в горивните камери, но той не трябва да бъде
в голямо количество.
Температурата на входящия въздух трябва да
бъде близка до еталонните условия по т.ђ3.2, за да
се намали корекционният коефициент.
2.3.3. Температурата на всмуквания от двига-
теля въздух (въздуха на околната среда) се измер-
ва на разстояние не по-малко от 0,15 m от входния
отвор на въздушния филтър или, когато няма фил-
тър, на не по-малко от 0,15 m от гърловината на
всмукателния колектор. Термометърът или тер-
модвойката трябва да са защитени от топлинно
излъчване и да са разположени във входящия въз-
душен поток. Той трябва да е защитен от парите на
горивото. Измерването се извършва в няколко
точки, за да се установи средна стойност, близка
до действителната.
2.3.4. Измерването се извършва само след ста-
билизиране на стойностите на въртящия момент и
оборотите на двигателя най-малко за 30 s.
2.3.5. Определените стойности на оборотите за
извършване на измерванията трябва да се поддър-
жат в границите на ±2 %.
2.3.6. Едновременно се измерва спирачното
натоварване и температурата на всмуквания въз-
дух, а измерената стойност трябва да е средната на
две стабилни стойности, последователно отчете-
ни, които не се различават с повече от 2 % по от-
ношение на спирачното натоварване.
2.3.7. При използване на автоматично бързо
реагиращо устройство за измерване оборотите на
двигателя и разхода на гориво замерването про-
дължава най-малко 10 s, а при ръчно устройство
продължителността е най-малко 20 s.
2.3.8. Температурата на охлаждащата течност,
която се отчита при изхода на двигателя, трябва да
се поддържа в граници до ± 5 °К от горната зададе-
на температура на термостата, определена от про-
изводителя. Когато производителят не посочва
никакви стойности, температурата трябва да бъде
353 °К ± 5 °К.
При двигатели с въздушно охлаждане темпера-
турата в точката, определена от производителя, се
поддържа до 0/-20 °К от максималната температу-
ра, предвидена от производителя при съответните
условия.
2.3.9. Температурата на горивото се измерва при
карбуратора или входа на впръсквателната систе-
ма и се поддържа в рамките, предписани от произ-
водителя.
2.3.10. Температурата на смазочното масло,
измерена в картера или при изходящия отвор на
топлообменника, когато има такъв, да е в рамки-
те, посочени от производителя.