Държавен вестник, бр. 69, 2010 г., стр. 94

СТР.  94	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  69
3.1. Филтрите от втората степен трябва да 
бъдат на достатъчно разстояние от овлажнителя 
на въздуха, за да се избегне колонизирането с 
микроорганизми на външната (мръсната) им 
страна.
3.2. За избягване на евентуалното разпрос­
транение на замърсявания чрез изходящия 
въздух изходните въздуховоди трябва също да 
са снабдени с филтри (най-малко от клас G4). 
4. Изисквания към чистотата на въздуха в 
помещенията на болничното звено за центра­
лизирано снабдяване със стерилни материали 
(ЦССМ):
4.1. Помещенията на ЦССМ се вентилират с 
въздух, филтриран през крайни филтри от клас 
9. В звеното се оформят 3 сектора:
4.1.1. за обеззаразяване (почистване и де­
зинфекция);
4.1.2. за опаковане и подготовка;
4.1.3. за съхранение и издаване на стерилни 
материали.
4.2. С оглед на отделяните големи количества 
топлина и влага, респ. риска от образуване на 
кондензационна влага в изходните въздуховоди, 
вентилирането на сектора за обеззаразяване 
трябва да осигурява достатъчно висока кратност 
на въздухообмена. По икономически съобра­
жения в този сектор може да бъде подаван 
отработен въздух от по-чистите помещения.
4.3. В сектора за опаковане и подготовка, 
както и в сектора за съхранение и издаване 
на стерилни материали, трябва да се поддържа 
положителен пад на въздушното налягане.
4.4. В сектора за съхранение и издаване 
на стерилни материали следва да бъде взета 
предвид влагата, отделяща се при изстиване на 
горещите материали. С оглед на дегазацията на 
стерилизираните посредством газ материали за 
разполагане на газовите стерилизатори трябва 
да бъде осигурено отделно помещение.
5. Методи за валидиране и контрол на въз­
духа в лечебните заведения:
5.1. Параметрите на въздушните потоци 
(обем, кратност на въздухообмена) и чистотата 
на въздуха в помещенията от групи 1, 2 и 3 
подлежат на редовен контрол и валидиране. 
Методите за валидиране и контрол на въздуха 
в лечебните заведения са дефинирани от БДС 
EN ISO 14644-1.
5.2. Лечебните заведения документират и 
съхраняват за срок не по-малко от 5 години 
резултатите от контрола и валидирането на 
въздуха в помещенията от групи 1, 2 и 3. 
Раздел XXV
Специфични изисквания към профилактиката 
и контрола на ВБИ в денталната практика
1. При изготвяне на  годишната програма за 
профилактика и контрол на ВБИ и ограничаване 
разпространението на АМР (раздел III, т. 5 и т. 
6) в лекарските практики по дентална медицина 
следва да бъде взето предвид следното:
Най-важните начини и механизми за предаване 
на зарази в денталната практика са:
Болестотворните причинители с най-голямо 
епидемично значение в денталната практика са:
Директен контакт на интактната или увредена 
кожа или на лигавицата с кръв, слюнка, на­
зо-фарингеален секрет или друг потенциално 
инфекциозен биологичен материал.
• Вирусът на хепатит В (HBV)
• Вирусът на хепатит С (HCV)
• HIV
• Вирусът на herpes simplex
• Стафилококите 
Индиректен контакт чрез контаминирани 
инструменти, зъботехнически материали или 
чрез кожата на ръцете.
• Вирусът на herpes simplex
• Стафилококите
• *HBV, HCV и значително по-рядко HIV, чрез 
замърсени с кръв инструменти
Вдишване на капчици или контаминирани 
аерозоли, постъпващи във въздуха от устата 
на пациента или от иригационната система 
на денталния юнит.
• Бактериите и вирусите, причиняващи ре­
спираторни инфекции, вкл. грипните вируси, 
стрептококите и микобактериите
Инфекциозният и най-вече носителският статус на пациента най-често е нeизвестен. Поради 
това потенциалният риск съществува при всички пациенти.
Рискът от инфекции е най-висок при интервенциите в оралната и лицево-челюстната хи­
рургия (имплантации, трансплантации на автоложна костна и/или съединителна тъкан, 
резекции на корени и др.).