Държавен вестник, бр. 18, 2024 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  18
микробна адхезия и развитието впоследствие 
на биофилм. Дебитът следва да се определи по 
време на квалификацията и да се следи редовно.
6.10. Водата за инжекции (ВИ) трябва да се 
произвежда от вода, която отговаря на специ-
фикациите, определени в хода на квалификаци-
ята, и която се съхранява и разпространява по 
начин, свеждащ до минимум риска от развитие 
на микроби (напр. при постоянна циркулация 
при температура над 70 °C). Водата за инжекции 
трябва да се произвежда чрез дестилация или 
чрез процес по пречистване, еквивалентен на 
дестилацията. Това може да включва обратна 
осмоза, съчетана с други подходящи техники, 
като електродейонизация (EDI), ултрафилтрация 
или нанофилтрация.
6.11. В случаите, в които резервоарите за 
съхранение на ВИ са снабдени при отворите с 
хидрофобни филтри, задържащи бактерии, то 
самите филтри не следва да бъдат източник на 
замърсяване, а целостта им трябва да се подла-
га на проверка преди монтаж и след употреба. 
Трябва да се въведат мерки за контрол, за да 
се предотврати образуването на кондензация по 
филтъра (напр. чрез нагряване).
6.12. С цел свеждане до минимум на риска 
от образуване на биофилм системите за вода 
трябва да се стерилизират, дезинфекцират или 
регенерират при спазване на предварително 
определен график, а също и като коригиращо 
действие след евентуално получаване на резул-
тати, които са извън граничните стойности или 
не отговарят на спецификациите. След дезин-
фекция на системата за вода с химични агенти 
трябва да се приложи валидирана процедура 
по изплакване/промиване. След извършена/о 
дезинфекция/регенериране водата трябва да се 
подложи на изпитване. Резултатите от изпитва-
нето за наличие на химични вещества трябва 
да бъдат одобрени преди системата за вода да 
започне да се използва отново, а резултатите за 
наличие на микробиологично замърсяване/ендо-
токсини трябва да се проверят за съответствие 
със спецификацията и да бъдат одобрени, преди 
да се премине към сертифициране/освобождаване 
на партидите, произведени с вода от системата.
6.13. Трябва да се провежда редовен текущ 
химичен и микробиологичен мониторинг на 
системата за вода, за да се гарантира, че вода-
та продължава да отговаря на фармакопейните 
изисквания. Нивата на предупреждение трябва 
да се основават на данните от първоначалната 
квалификация и след това периодично да се 
подлагат на преоценка спрямо данни, получени 
при последващи процедури по реквалификация, 
рутинен мониторинг и проверки. Данните от 
текущия мониторинг трябва да се подлагат на 
анализ, за да се установи евентуално наличие 
на негативни тенденции във функционирането 
на системата. Програмите за вземане на проби 
трябва да отразяват изискваната на СКЗ, да 
включват всички изходи и точки на потребление 
и да се провеждат на точно определен интервал, 
за да се гарантира, че редовно се получават за 
анализ представителни проби от водата. Плано-
вете за вземане на проби трябва да се основават 
на данните от квалификацията, да предвиждат 
такива места за вземане на проби, при които 
може да възникнат най-лошите възможни случаи, 
и да гарантират, че всеки ден се взема поне една 
представителна проба от водата, използвана в 
производствения процес.
6.14. Отклоненията в границите на преду-
преждение трябва да се документират и ана-
лизират, както и да се включи проверка, която 
да установява дали отклонението е еднократно 
(изолирано) явление, или резултатите сочат не-
гативна тенденция или влошаване състоянието 
на системата. Всяко отклонение, попадащо в 
границите за предприемане на действия, трябва 
да се подложи на проверка, за да се установят 
вероятните първопричини и потенциалното 
въздействие върху качеството на продуктите и 
производствените процеси в резултат от използ-
ване на водата.
6.15. Системите за ВИ трябва да включват по-
стоянен мониторинг на общ органичен въглерод 
(Total Organic Carbon, TOC) и проводимост, тъй 
като те дават по-добра представа за цялостното 
представяне на системата, отколкото ако се 
взимат единични проби. Местоположенията на 
сензорите трябва да се определят в зависимост 
от риска.
Пара, използвана като пряк стерилизиращ 
агент
6.16. Водата, която се подава към генератора 
за чиста пара, трябва да се пречиства по подхо-
дящ начин. Генераторите за чиста пара трябва 
да се проектират, квалифицират и експлоатират 
по начин, който гарантира, че качеството на 
получената пара отговаря на определените нива 
по отношение на химични агенти и ендотоксини.
6.17. Парата, използвана като пряк стерилизи-
ращ агент, трябва да бъде с подходящо качество 
и да не съдържа примеси в количества, които 
биха причинили замърсяване на продукта или 
оборудването. При генераторите, които осигу-
ряват чиста пара, използвана за пряка стери-
лизация на материали или повърхности, които 
влизат в контакт с продукта (напр. автоклави за 
стерилизация на порьозни материали), парният 
кондензат трябва да съответства на актуалната 
монография за ВИ на съответната фармакопея 
(за парния кондензат не е задължително изпит-
ването за микробно замърсяване). Трябва да се 
спазва подходящ график за вземане на проби, 
за да се гарантира, че редовно се получават за 
анализ представителни проби от чистата пара. 
Останалите аспекти, свързани с качеството на 
чистата пара, използвана за стерилизация, трябва 
да се оценяват периодично спрямо валидирани