Държавен вестник, бр. 54, 2014 г., стр. 5

БРОЙ  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
на стоки и услуги и да предотвратят нелоялни 
търговски практики трябва да бъде приветстван. 
Не могат обаче да бъдат подминати въпросите 
дали приетите промени са еднозначни и безпро­
тиворечиви и дали са в състояние да доведат 
до развитие на икономиката на страната ни. 
Значителна част от измененията и допълненията 
на Закона за защита на конкуренцията не са 
надлежно мотивирани и няма оценка на въз­
действието им, някои от тях преследват неясни 
цели, а там, където целите на промените са 
общественополезни, методите за постигането 
им са несъразмерни и могат да причинят вреда 
вместо полза.
 Без отговор остава и въпросът какво ще 
е въздействието на правната уредба върху 
потребителите. Една от причините за това е 
отказът да се спазва разпоредбата на чл. 28, 
ал. 2 от Закона за нормативните актове (ЗНА), 
предвиждаща, че мотивите към законопроекта 
съдържат очакваните резултати от прилагането 
на правната уредба. Няма яснота дали нови­
те разпоредби ще предизвикат покачване на 
цените на хранителните стоки. Възможното 
поскъпване на храните неминуемо ще засегне 
крайните потребители. Недопустимо е да не 
си даваме сметка как новата регулация ще се 
отрази на гражданите и особено на тези от най-
уязвимите групи – социално слаби, безработни 
и пенсионери. 
Практиката законопроекти да бъдат с блан­
кетни мотиви, в които липсва предварителна 
оценка на въздействието, не съответства на 
принципа на правовата държава. Спазването 
на ЗНА е предпоставка за устойчивостта на 
законодателните актове. Неговото неизпъл­
нение може да има необратими последици и 
да наложи последващи промени в законода­
телството. Този подход не създава сигурност 
и предвидимост за обществените отношения 
и възпрепятства инвестициите в страната ни.
За да бъде прецизирана правната уредба, 
връщам за ново обсъждане в Народното съ­
брание следните разпоредби: § 4; § 12, т. 1 
относно чл. 19, чл. 19а, ал. 1, ал. 2, т. 4, т. 5 в 
частта „или са със стойност, несъответстваща 
на действително предоставените услуги“, т. 7, 
ал. 3; т. 2, относно чл. 20б, буква „б“; т. 3; т. 5 
и § 14 от Закона за изменение и допълнение 
на Закона за защита на конкуренцията. 
I. Относно § 4, с който се създава „Глава 
седма „а“ – Злоупотреба с по-силна позиция 
при договаряне
Законът въвежда забрана за всяко действие 
или бездействие на предприятие с по-силна по­
зиция при договаряне, което е в противоречие с 
добросъвестната търговска практика, и уврежда 
или може да увреди интересите на по-слабата 
страна при договарянето като необоснован 
отказ да се доставят или закупят стоки или 
услуги, налагане на необосновано тежки или 
дискриминационни условия или неоснователно 
прекратяване на търговски отношения. Според 
законовата норма по-силна позиция при дого­
варяне е налице, когато търговски партньори 
на предприятието са зависими от него с оглед 
характеристиките на структурата на съответния 
пазар, конкретното правоотношение между за­
сегнатите предприятия, характера на дейността 
им и разликата в нейния мащаб.
Определянето на предприятия с по-силна 
позиция при договаряне ще се извършва в съ­
ответствие с приета от Комисията за защита 
на конкуренцията (КЗК) методика. 
Като последица за нарушение на забраната 
за злоупотреба с по-силна позиция е пред­
видено налагането на имуществена санкция 
на предприятието в размер до 10 на сто от 
реализирания от него оборот от продажбата 
на продукта, предмет на нарушението, за пред-
ходната година, но не по-малко от 10 000 лв. 
Когато няма реализиран оборот, КЗК налага 
имуществена санкция в размер от 10 000 до 
50 000 лв. 
Конституцията на Република България 
предвижда, че икономиката се основава на 
свободната стопанска инициатива. Свободата на 
стопанска инициатива не изключва принципите 
на държавно регулиране и на държавен кон­
трол на стопанската дейност. Основният закон 
предоставя на законодателя правото да уреди, 
съответно да ограничи, свободата на стопанска 
инициатива. Такава е хипотезата на чл. 19, 
ал. 2 от Конституцията – предотвратяване на 
злоупотребата с монополизма и нелоялната 
конкуренция и защитата на потребителя. Въвеж­
дането на държавно регулиране и на държавен 
контрол на стопанската дейност обаче трябва 
да става при ясни правила. С разпоредбите на 
чл. 37а, ал. 1 и 2 не са въведени нито доста­
тъчни, нито ясни критерии кое икономическо 
поведение би представлявало злоупотреба, която 
да вреди на конкурентната среда. Липсата на 
ясни правила относно същността на „злоупо­
требата с по-силна позиция при договаряне“ 
не може да изпълни преследвана от ЗЗК цел –
осигуряване на защитата и условия за раз­
ширяване на конкуренцията и на свободната 
инициатива в стопанската дейност. 
Делегирането на КЗК на правомощието 
да разработи критериите в методика не съот­
ветства на изискванията на Конституцията и 
на ЗНА трайни обществени отношения да се 
регулират със закон. Възможността за честа 
смяна на критериите в такава методика може 
да създаде непредвидимост на условията за 
осъществяване на икономическа дейност.
Доколкото Конституцията обявява, че На­
родното събрание осъществява законодателната 
власт (чл. 62, ал. 1 от Конституцията), очевидно 
само то разполага с правомощието да приема 
закони. Парламентът не може да се отказва от 
това си правомощие и да възлага уредбата на 
съответна материя на друг държавен орган – в 
случая КЗК.