Държавен вестник, бр. 105, 2013 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  105
природа и нейното разнообразие критерий 
„клас инвестиция“, за да се стигне до реа-
лизация на инвестиционен проект, който не 
съобразява чл. 15 от Конституцията, защото 
сертифицирането по ЗНИ не е обвързано с 
изисквания от екологично естество.
За извършването на промяна в предназ-
начението на посочените в ал. 1 на чл. 17 
ЗУЧК имоти е очевидно, че се изисква ку-
мулативно наличие на ОУП и ПУП. Това е 
още по-важно, като се има предвид, че ЗУЧК 
е lex specialis спрямо Закона за устройство на 
територията и Закона за опазване на околната 
среда. И целта е по-силна защита, отколкото 
тази, която дават общите закони, като се има 
предвид предназначението на ОУП. Според 
чл. 104 във връзка с чл. 103, ал. 2 ЗУТ те са 
основа за цялостното устройство за терито-
риите на общините, на части от тях или на 
отделни населени места с техните землища, 
те определят общата структура и преоблада-
ващото предназначение на териториите, вида 
и предназначението на техническата инфра-
структура и опазването на околната среда и 
обектите на културно-историческото наслед-
ство. Ясно е, че те са основа на цялостното 
устройство на териториите и те гарантират 
устойчиво развитие и благоприятни условия 
за живеене, труд и отдих на населението. 
Това се подчертава и от обстоятелството, че 
неразделна част от общия устройствен план 
са правилата, които се изработват и одобряват 
едновременно с плана. Въведеното изключение 
за промяната на предназначението на имоти-
те да се извършва само с ПУП би довело до 
нарушаване на конституционните разпоред-
би, ако точно и премерено не се определят 
критерият и приложното поле, а такова т. 6 
на чл. 17, ал. 2 не съдържа.
Съгласно чл. 103, ал. 3 ЗУТ подробните 
устройствени планове определят конкретно-
то предназначение и начин на устройство на 
отделните имоти. При отсъствие на ОУП се 
оказва, че не е осъществена предписаната от 
закона комплексна държавна политика по 
застрояване на Черноморското крайбрежие. 
Нарушенията не могат да се предотвратят 
чрез мерките за защита на околната среда 
по други относими към териториалното ус-
тройство закони, тъй като чл. 17, ал. 2, т. 6 
ЗУЧК изключва действието на присъщите 
на специализираната правна уредба защити, 
предвидени в чл. 17, ал. 1 ЗУЧК, и всичко 
онова, което е присъщо и дава ОУП. Следва 
да се има предвид, че когато е изработен ПУП, 
без да има наличие на ОУП, при изготвянето 
на ОУП (неопределено кога в бъдеще) този 
общ план ще трябва да се съобразява с вече 
изработени и реализирани за имот или група 
имоти подробни устройствени планове. Из-
вършва се промяна на предназначението на 
имоти, за които се въвежда засилена защита 
(арг. чл. 17, ал. 1 ЗУЧК), а в същото време е 
посочен само един критерий, и то икономи-
чески, определен единствено от съответните 
местни органи. Критериите следва да са в 
самия закон, уреждащ изключението, да са 
определени от него и да имат отношение към 
опазването на околната среда (вж. Решение 
№ 11 по к.д. № 13 от 2010 г.), и то при усло-
вие на ограничени поначало възможности за 
преотреждане и промяна на предназначението 
на намиращи се в горски територии зони „А“ 
и „Б“ земеделски земи и поземлени имоти. 
Законът за насърчаване на инвестициите не 
може да бъде критерий и основание за прило-
жимост на изключението за осъществяване на 
стопанската дейност в посочените територии 
на различните общини на Черноморското 
крайбрежие поради субективния елемент, 
заложен в регламентацията. Това може да се 
окаже противно и на изискванията на чл. 19, 
ал. 2 от Конституцията.
Конституционно прокламираното право на 
благоприятна околна среда – висша ценност 
и гаранция за живота и възпроизводството 
на поколенията, се противопоставя на друго 
конституционно право, а това е недопустимо. 
Всички принципи на Конституцията гаран-
тират равенството на правните субекти и са 
еднакво защитими. Те действат паралелно и 
съвместимо и не трябва да бъдат противо-
поставяни. Не може едни конституционни 
ценности да бъдат за сметка на други, без да 
се търси балансът между тях. Точно в това 
се изразява и задължението на държавата да 
насърчава, защитава, ограничава и балан-
сира чрез различни законодателни мерки за 
осъществяване на дейности, вкл. и тези по 
инфраструктурата. Именно при регулирането 
на отношенията по развитие на Черноморско-
то крайбрежие се вижда необходимостта от 
ОУП за преодоляване противоконституционни 
практики на нарушаване и заобикаляне на 
задължението по чл. 15 и 55 от Конституцията 
при решаване на частните случаи. 
Именно ОУП е актът, с който съгласно 
ЗУТ се променя предназначението на имотите. 
ПУП има подчинено положение. Разпоредбите 
относно изработването на ОУП са претърпели 
многократни промени, но принципът, че той 
има определящо значение и че ПУП следва да 
отговарят на предвиденото в ОУП, е неизмен-
но в правната регламентация. Позоваването 
на изключението означава и изключване на 
чл. 124, ал. 2 ЗУТ, който императивно раз-
порежда, че разрешение за изработване на 
проект за ОУП на общините по ЗУЧК се дава 
със заповед на министъра на регионалното 
развитие (ДВ, бр. 66 от 2013 г.). Следователно 
точното очертаване на приложното поле на 
изключението по т. 6 на чл. 17, ал. 2 ЗУЧК е 
наложително, защото промяната на предназ-
начението, начина и характера на застрояване