Държавен вестник, бр. 68, 2002 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  68
4. Ако след запознаване с искането и подк-
репящите материали съставът за предварител-
но производство установи, че съществуват дос-
татъчно основания да се пристъпи към раз-
следване и случаят спада към юрисдикцията на
Съда, той разрешава възбуждането на разслед-
ване, като това не засяга последващите изводи
на Съда във връзка с компетентността и допус-
тимостта на делото.
5. Отказът на състава за предварително про-
изводство да разреши разследване не е пречка
прокурорът да направи ново искане на основа-
та на нови факти или доказателства във връзка
със същата ситуация.
6. Ако след предварителното разглеждане по
ал. 1 и 2 прокурорът стигне до извода, че пре-
доставената информация не съдържа достатъч-
но основания за разследване, той уведомява
лицата, предоставили информацията. Това не е
пречка прокурорът да разгледа допълнителна
информация, която му е предоставена във връз-
ка със същата ситуация, в светлината на нови
факти или доказателства.
Член 16
Отлагане на разследването или
наказателното преследване
Разследването или наказателното преследва-
не по този статут не може да бъде възбудено или
продължено в дванадесетмесечен срок след като
Съветът за сигурност е отправил искане до Съда
в този смисъл с резолюция, приета в съответст-
вие с Глава V от Устава на ООН. Съветът може
да поднови искането при същите условия.
Член 17
Въпроси, свързани с допустимостта
1. Като се имат предвид абзац 10 от преам-
бюла и чл. 1, Съдът обявява делото за недопус-
тимо, когато:
(a) разследването или наказателното прес-
ледване по делото се осъществява от държава,
която има юрисдикция спрямо него, освен ако
тази държава не желае или не е в състояние
ефикасно да извърши разследването или нака-
зателното преследване;
(b) делото се разследва от държава, която
има юрисдикция спрямо него, и държавата е
решила да не преследва наказателно съответ-
ното лице, освен ако решението се дължи на
нежеланието или неспособността на държава-
та да осъществи ефикасно преследване;
(c) съответното лице вече е било съдено за
поведението, предмет на отнасянето, и производ-
ството пред Съда е недопустимо по чл. 20, ал. 3;
(d) делото не е достатъчно тежко, за да оправ-
дае по-нататъшни действия от страна на Съда.
2. За да установи нежеланието в конкретен
случай, Съдът взема предвид принципите за
редовен процес, признати от международното
право, и преценява дали са налице една или
повече от следните предпоставки:
(a) производството е било образувано или се
образува, или националното решение е взето с
цел лицето да бъде предпазено от наказателна
отговорност за престъпления измежду посоче-
ните в чл. 5, които попадат към юрисдикцията
на съда;
(b) налице е неоснователно забавяне на про-
изводството, което при конкретните обстоятел-
ства е несъвместимо с намерението лицето да
бъде изправено пред съд;
(c) производството не е било водено или не
се води независимо или безпристрастно и е било
водено или се води по начин, който при конк-
ретните обстоятелства не съответства на наме-
рението лицето да бъде изправено пред Съда.
3. За да установи неспособността в конкретен
случай, Съдът преценява дали поради пълния
или частичен срив или нефункциониране на на-
ционалната є съдебна система държавата не е в
състояние да намери обвиняемия или да събере
нужните доказателства и показания, или по друг
начин е неспособна да проведе производството.
Член 18
Предварителни определения по допустимостта
1. Когато една ситуация е отнесена до Съда
в съответствие с чл. 13(a) и прокурорът устано-
ви, че съществуват достатъчно основания за
възбуждане на разследване, или прокурорът
възбуди разследване в съответствие с чл. 3(c) и
чл. 15, прокурорът уведомява всички държави—
страни по статута, и онези държави, които с
оглед на наличната информация обикновено
биха имали юрисдикция спрямо съответните
престъпления. Прокурорът може да уведоми
тези държави поверително, а ако сметне това
за необходимо за защитата на лица, за предот-
вратяване унищожаването на доказателства или
за предотвратяване бягството на хора, може да
ограничи обема на информацията, предоставе-
на на държавите.
2. В едномесечен срок от получаването на
уведомлението държавата може да уведоми
Съда, че разследва или е разследвала своите
граждани или други лица под нейна юрисдик-
ция във връзка с престъпни деяния, които мо-
гат да съставляват престъпления измежду по-
сочените в чл. 5 и които са свързани с информа-
цията, предоставена в уведомленията до дър-
жавите. По искане на тази държава прокурорът
може да се оттегли в полза на разследването на
тези лица от страна на държавата, освен ако
съставът за предварително производство по
молба на прокурора вземе решение да разреши
разследването.
3. Оттеглянето на прокурора в полза на раз-
следването от страна на държава може да бъде
преразгледано от него в шестмесечен срок от
датата на оттеглянето или във всеки момент, в
който настъпи съществена промяна на обстоя-
телствата във връзка с нежеланието на държа-
вата или неспособността є да осъществи ефек-
тивно разследване.