Държавен вестник, бр. 47, 2011 г., стр. 72

СТР.  72	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  47
2. директора на басейновата дирекция за 
управление на водите – в останалите случаи. 
Чл. 32. Регистрите на разрешителните за 
заустване съдържат:
1. данни за титуляря на разрешително­
то – трите имена и постоянен адрес на титуляря 
на разрешителното – за физическите лица, 
съответно фирма, единен идентификационен 
код и седалище с код по Единния класифи­
катор на административно-териториалните и 
териториалните единици – за юридическите 
лица и за едноличните търговци, регистрирани 
по Търговския закон;
2. номер и дата на разрешителното;
3. данни за обекта, формиращ отпадъчни 
води:
а) наименование на обекта;
б) местност, административно-териториална 
и териториална единица, код по Единния кла­
сификатор на административно-териториалните 
и териториалните единици;
4. срок на действие на разрешителното:
а) дата на влизане в сила на разрешителното;
б) крайна дата на действие на разреши­
телното;
5. код на водно тяло, воден обект и поречие;
6. годишно количество на заустваните от­
падъчни води;
7. номер и дата на акта за изменение на 
разрешителното;
8. номер и дата на акта за продължаване 
срока на действие на разрешителното;
9. номер и дата на акта за прекратяване на 
разрешителното;
10. номер и дата на акта за отнемане на 
разрешителното;
11. параметрите на разрешеното заустване 
по чл. 16, ал. 2;
12. другите условия, при които се предоставя 
разрешителното за заустване.
Чл. 33. (1) Регистрите на разрешителните 
за заустване се актуализират в края на всеки 
календарен месец.
(2) Данните за изменение или продължа­
ване срока на действие на разрешителното се 
вписват в регистъра до 7 дни от издаване на 
акта за изменение или продължаване срока на 
разрешителното.
Чл. 34. (1) Регистрите на разрешителните 
за заустване са публични.
(2) Данните по чл. 32, ал. 1, т. 2 – 11 и 
достъпът до тях се осигуряват чрез интернет 
страниците на Министерството на околната 
среда и водите и на басейновите дирекции за 
управление на водите.
(3) Останалите данни се предоставят от 
министъра на околната среда и водите или от 
директора на басейновата дирекция за управ­
ление на водите по реда на глава втора от 
Закона за опазване на околната среда.
Г л а в а  т р е т а
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ИНДИВИДУАЛНИ ЕМИ­
СИОННИ ОГРАНИЧЕНИЯ, СРОКОВЕ ЗА 
ТЯХНОТО ДОСТИГАНЕ И ЧЕСТОТА НА 
ПРОБОВЗЕМАНЕ
Чл. 35. (1) Индивидуалните емисионни 
ограничения в разрешителните за заустване, 
издадени по реда на тази наредба, се определят 
за всеки конкретен случай чрез прилагане на 
комбинирания подход по смисъла на § 1, ал. 1, 
т. 53 от Закона за водите и не могат да бъдат 
по-малко строги от емисионните норми за ка­
нализационните системи на населените места, 
селищните и курортните образувания и за съот­
ветните промишлени сектори, регламентирани 
с наредбата по чл. 135, ал. 1, т. 12 от Закона 
за водите, или от емисионните нива по ал. 3. 
(2) В приложение № 4 от тази наредба е 
определен списък на характерни промишлени 
дейности, от които се формират биоразградими 
промишлени отпадъчни води.
(3) За промишлените дейности по прило­
жение № 4, които не са включени в наредбата 
по чл. 135, ал. 1, т. 12 от Закона за водите, и 
за други промишлени сектори, невключени в 
същата наредба, лицата, които подават заявление 
за издаване на разрешително по чл. 11, ал. 6, 
трябва да посочат на изход пречиствателна 
станция емисионни нива по показатели на ха­
рактерни за съответната дейност замърсители, 
изпускани в отпадъчните води.
(4) Емисионните нива по ал. 3 се постигат 
както чрез пречистване на отпадъчните води, 
така и чрез прилагане на най-добри налични 
техники, когато е приложимо. 
(5) Емисионните нива по ал. 3 и информация 
за начина на изпълнение на изискванията по 
ал. 4 се посочват в документите към заявле­
нието по чл. 10, ал. 1.
(6) Емисионните нива по ал. 3 се преце­
няват от компетентния орган по издаване на 
разрешителното за заустване на отпадъчните 
води и на база становището на директора на 
регионалната инспекция по околна среда и 
води по чл. 13, ал. 4.
(7) Индивидуалните емисионни ограничения 
се определят като по-строги от емисионните 
норми/нива в следните случаи: 
1. когато това е необходимо за постигане 
на целите за опазване на околната среда за 
повърхностно водно тяло – приемник на за­
устваните отпадъчни води;
2. при използване на повърхностни води за 
питейно-битово водоснабдяване, непредвидено 
в плановете за управление на речните басейни, 
които едновременно се явяват и приемник на 
заустваните отпадъчни води;
3. когато заустваните отпадъчни води ще 
окажат доказано неблагоприятно въздействие 
върху води, които са под юрисдикцията на 
държава – членка на Европейския съюз.