Държавен вестник, бр. 101, 2015 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  101
на здравно-демографското състояние и със-
тоянието на системата на здравеопазване в 
ежегодните доклади за здравето на граж-
даните, които показват че през последните 
десетилетия българската здравна система 
изостава спрямо здравните системи на 
страните от ЕС по отношение на ключовите 
фактори за устойчиво развитие.
Основните предизвикателства са свързани 
с прогресивно влошаващите се показатели за 
здравно-демографското състояние на населе-
нието, нарастването на здравните неравенства 
и невъзможността на националната здравна 
система да отговори по адекватен начин на 
потребностите от достъпни и качествени 
здравни услуги. Пренебрегването на тези про-
блеми и забавянето на адекватните действия 
на държавата за тяхното решаване има изклю-
чително неблагоприятно въздействие върху 
развитието на системата на здравеопазването, 
респективно върху здравето на гражданите в 
дългосрочен план. Българското правителство 
ясно осъзнава тези предизвикателства и ги 
адресира в актуализацията на Националната 
здравна стратегия чрез формулираните в 
нея национални здравни цели. Стратегията 
съдържа приоритети и политики за преодо-
ляване на нарастващите предизвикателства 
пред здравето на българските граждани. 
Представени са начините за обвързване на 
здравните политики с мерките, осигуряващи 
равнопоставеност, необходимите въздействия 
върху социалните детерминанти на здравето 
и основните предпоставки за функциониране 
на здравната система. 
Основните мерки са насочени към по-
добряване на достъпа и преодоляване на 
здравните неравенства чрез развитие на 
интегрирана система за спешна помощ, 
оптимизиране на болничната и извънбол-
ничната помощ, развитие на електронното 
здравеопазване, ефективна лекарствена 
политика, подобряване на качеството на 
медицинската помощ и безопасността на 
пациентите. Изпълнението на мерките цели 
повишаване на ефективността на системата 
и справедливо разпределение на ресурсите 
спрямо потребностите на населението.
Политиките за опазване и подобряване 
на здравето са насочени към генериране на 
дългосрочен икономически растеж на на-
ционално и регионално ниво, както и към 
осигуряването на ефективно действие на 
защитните механизми на публичния сектор 
по отношение на социалното включване и 
борбата с бедността. 
Националната здравна стратегия е интег-
риран документ за развитие на системата на 
здравеопазване на България, който обхваща 
пълния комплекс от действия в областта на 
здравеопазването, като същевременно съз-
дава условия за постигане на националните 
цели, заложени в Националната програма за 
развитие „България 2020“2 и всички действа-
щи стратегически и програмни документи. 
Националната здравна стратегия осигуря-
ва платформа за партньорство и сътрудни-
чество на всички заинтересовани страни. Тя 
изисква ангажираност от цялото общество 
като отправна точка при планирането, разра-
ботването, осъществяването и наблюдението 
на здравната политика на всички равнища.
ЗДРАВНО-ПОЛИТИЧЕСКИ КОНТЕКСТ
ЗДРАВЕТО – ОСНОВНО ПРАВО НА ВСЕКИ
Националната здравна стратегия е изгра-
дена на разбирането, че здравето е основно 
право на всеки човек през целия му живот.
Правото на здраве е неприкосновено 
човешко право, изискващо на всеки човек 
да бъдат създадени условия да бъде толкова 
здрав, колкото е възможно. Гарантирането 
на правото на здраве е свързано със спаз-
ването на стандартите и принципите на 
човешките правa – универсалност, справед-
ливост, равнопоставеност, право на участие 
при вземане на решения, недискриминация, 
прозрачност и др.
Националната здравна стратегия 2020 е 
израз на политическата воля на държавата 
за гарантиране на правото на здраве на 
всички български граждани и изграждане 
на справедлива здравна система, основана 
на ценности:
 Всеобхватност – осигуряване на достъп 
до здраве на всички граждани;
 Солидарност – осигуряване на средства 
за здраве, съответни на възможността да 
бъдат платени, и ползване на услугите от 
тези, които имат нужда от тях;
 Равенство – равен достъп до грижи в 
съответствие с нуждите, независимо от пол, 
възраст, социално положение или платежо- 
способност; 
 Достъп до качествени грижи – осигу-
ряване на най-високо качество на грижите, 
съответно на индивидуалните нужди и ос-
новано на етиката и доказателствата.
Отстояването на тези ценности ще оси-
гури справедливост и равнопоставеност 
по отношение на права и отговорности за 
постигане на възможно най-високо ниво на 
индивидуално и обществено здраве.
Особено важни са политиките, които 
имат за цел да гарантират правомощията на 
гражданите за вземане на решения за своето 
здраве, да защитават техните човешки правa и 
да не допускат дискриминация, включително 
и основана на заболяване или увреждане.
България има нужда от общности, в които 
хората, в т.ч. и тези с увреждания, хронични