Държавен вестник, бр. 18, 2020 г., стр. 50

СТР.  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  18
ДОКУМЕНТ № 4 
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПАЦИЕНТА (РОДИТЕЛЯ /НАСТОЙНИКА/ПОПЕЧИТЕЛЯ) 
СИСТЕМЕН ЛУПУС ЕРИТЕМАТОДУС 
Системният лупус еритематозус (СЛЕ) е хронично автоимунно заболяване, което може да 
засегне различни органи и системи. Причините не са известни. Предполага се участие на голям брой 
наследствени рискови фактори, в съчетание с някои фактори на околната среда като: вирусни 
инфекции, някои медикаменти, слънчево облъчване. 
СЛЕ е рядка болест, която засяга предимно момичета и млади жени във възрастта от 15-45 
години, като съотношението жени/мъже е 9:1. Изявата на заболяването е необичайна под 5 години и 
много рядка във възрастта преди пубертета. 
Началото на заболяването при повечето от случаите е постепенно, бавно, с неспецифични 
оплаквания от умора, отпадналост, непостоянна температура, отслабване на тегло, липса на апетит. 
По-късно се развиват специфични симптоми във връзка със засягане на един или повече органи. 
Измененията по кожата са чести и включват разнообразни обриви, като т.нар. "пеперудообразен 
обрив" по лицето, смятан за специфичен при СЛЕ, се установява в 30 - 50% от децата. Характерно за 
обривите при СЛЕ е тяхната фоточувствителност. Язвите по лигавицата на устата и носа също са 
чести в началото на заболяването. Понякога се явява косопад, зачервяване и побледняване на 
ръцете при студ (синдром на Рейно). При повечето от децата се развива артрит в различни стави, 
който е преходен, недеформиращ. Понякога децата имат оплаквания от болки в гърдите, усилващи се 
при дишане и болки зад гръдната кост. Състоянието се обуславя от възпаление на плеврата и 
перикарда. 
Засягане на бъбреците се наблюдава при почти всички деца със СЛЕ и варира от леко 
възпаление до значителни увреждания на органите. Въпреки липсата на оплаквания в началото на 
заболяването се установяват патологични отклонения в урината и в изследванията, отразяващи 
бъбречната функция. При деца с по-тежко бъбречно увреждане се открива кръв в урината и отоци в 
областта на клепачите, в ходилата и долни крайници. 
Засягането на централната нервна система е рядко. Протича с главоболие, гърчове и 
нервнопсихични прояви, като нарушена концентрация и памет, емоционална лабилност, депресия и 
психози. 
В отделни случаи СЛЕ протича с анемия, дължаща се на разпад на еритроцитите (хемолитична) 
и/или с намаление на тромбоцитния брой, протичащо с прояви на кървене от кожата, стомашно – 
чревния тракт и други органи. 
При СЛЕ се откриват разнообразни имунологични отклонения и феномени, които подпомагат 
поставянето на диагнозата и проследяване на болните деца. Касае се за автоантитела, насочени най-
често към клетъчното ядро (антинуклеарни антитела) и неговите компоненти (анти – ДНК антитела, 
насочени към генетичния материал на клетката, анти-Згп антитела, антифосфолипидни антитела и 
други). Изследването на комп-лементните протеини (СЗ и С4) отразява активността на заболяването, 
особено при бъбречно засягане. 
Глюкокортикостероидите (метилпреднизолон, преднизон или преднизолон) са основно лечение 
при СЛЕ. Те намаляват възпалителната и имунолотгична активност на заболяването. Дозата, начинът 
на приложението им (през устата или венозно) и продължителността на лечението, зависят от 
тежестта на заболяването и степента на органно засягане. Имуносупресивните медикаменти 
(циклофосфамид, имуран) също потискат патологичния имунен отговор и се включват при по-тежки 
форми на лупус или недостатъчен ефект от глюкокортикостероидите. Нестероидни антиревматични 
средства (фелоран, индометацин и други) се използват при ставно – мускулни болки (артрит) за 
кратък период от време.