Държавен вестник, бр. 54, 2024 г., стр. 15

БРОЙ  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15   
· При уроинфекции с микоплазми и хлами­
дии:
флуорохинолони
norfloxacin, ofloxacin, ciprofloxacin, levofloxacin, 
moxifloxacin и др.
макролиди
clarithromycin, roxithromycin, azithromycin
тетрациклини
doxycycline
· При уроинфекции, причинени от гъбички: 
fluconazole, voriconazole, amphothericin B 
(главно инстилации в пикочния мехур).
· При перитонит при лечение с перитоне­
ална диализа се започва лечение с ком­
бинация от широкоспектърни антибио­
тици, обхващащи Грам-положителната 
и Грам-отрицателната флора.
· При усложнени интраабдоминални инфек­
ции със:
ü Грам-отрицателни бактерии: Entero­
bacter cloacae Escherichia coli Klebsiella 
oxytoca Klebsiella pneumoniae Proteus 
mirabilis Pseudomonas aeruginosa;
ü Грам-положителни бактерии: Strep­
tococcus anginosus Streptococcus constel­
latus Streptococcus salivarius, подходящо е 
лечението със Ceftolo­zame+tazobactam.
Най-често се използват цефалоспорини 
(първа генерация) и аминогликозиди. Пред­
почитаният път на въвеждане е интрапери­
тонеално (в диализатния разтвор). Преди 
започване на лечението се взима материал 
(перитонеален разтвор) за микробиологично 
изследване за флора и АБ чувствителност. 
Схемата се коригира след получаване на ре­
зултатите от микробиологичните изследвания. 
Минималната продължителност на лечение с 
АБ е 14 дни. При комбинирана флора лече­
нието продължава 21 дни.
При перитонити, причинени от гъбички, се 
опитва лечение с фунгостатици, но предвид 
незадоволителните резултати от терапията 
обичайно се достига до експлантация на пе­
ритонеалния катетер.
· При тежък уросепсис лечението се за­
почва емпирично с комбинация от ши­
рокоспектърни антибиотици, обхващащи 
Грам-положителната и Грам-отрицател­
ната флора, както и такива, насочени 
към анаероби.
Изследва се и хемокултура. Схемата се 
коригира след получаване на резултатите от 
микробиологичните изследвания на урина и 
кръв, като се отчита динамиката в клинич­
ното състояние и лабораторните тестове за 
активност на възпалението.
Изборът на антибактериално лечение е 
строго индивидуален съобразно установения 
причинител и неговата чувствителност, кли­
нико-лабораторните прояви на възпалението, 
състоянието на бъбречната функция, данните 
за поносимост (особено относно алергия), 
предишна употреба, възможности за адекватно 
приложение и др. При възможност за избор 
трябва да се прилага лекарствен продукт 
с вероятност за висока ефективност, добра 
поносимост и ниска цена. Резервните анти­
биотици следва да се пазят за много тежки 
инфекции или когато е налице резистентност 
към останалите антимикробни средства.
Критериите за ефективност включват:
· изчезване на болката и дизуричните 
оплаквания,
· изчезване на фебрилитета,
· подобряване на лабораторните показате­
ли – левкоцитоза, левкоцитурия,
· стерилизиране на урината.
2. Антихипертензивно лечение
A) Инхибиторите на ACE (ангиотензин кон­
вертиращ ензим) са лекарства на първи избор.
· еnalapril
· perindopril
· ramipril
· quinapril
· benazepril
· cilazapril
· fosinopril
· trandolapril
· moexipril
· zofenopril
Б) ARBs (Angiotensin II Receptor Blockers) са 
лекарства на избор за лечение на хиперто­нията 
при пациенти, при които са налице данни за 
непоносимост (кашлица, ангиоедем, алергии 
и др.) към АСЕ инхибиторите.
· losartan
· eprosartan
· valsartan
· irbesartan
· candesartan
· telmisartan
· olmesartan
В) Калциеви антагонисти
· amlodipine
· felodipine
· nisoldipine
· isradipine
· lacidipine
· diltiazem
· verapamil
· lercanidipin
Г) Диуретици – използват се в терапевтич­
ните схеми при повечето от пациентите с цел да 
намалят извънклетъчния обем, тубулната нат­
риева реабсорбция и артериалното налягане.
· furosemide
· hydrochlorothiazide
· chlortalidone
· indapamide
· spironolactone
· eplerenone
· torasemide