Държавен вестник, бр. 100, 2015 г., стр. 116

СТР.  116	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  100
чителна разпоредба „§ 2. Постановлението 
влиза в сила от деня на обнародването му 
в „Държавен вестник“.“ Постановлението е 
обнародвано в „Държавен вестник“, бр. 63 от 
1.08.2014 г. и е в сила от същата дата. 
Тричленният състав е съобразил, че по 
силата на чл. 78, ал. 2 ЗЧСИ е предвидена 
изрична законова делегация за Министерския 
съвет да определи с тарифа размера на такси-
те и вида на разноските по изпълнението по 
предложение на министъра на правосъдието 
след съгласуване с Камарата. Въз основа на 
това е направил извод, че Министерският съ-
вет е овластеният от закона административен 
орган да приеме тарифата към ЗЧСИ, като 
в рамките на тази компетентност разполага 
и с правомощията да я изменя или допълва, 
какъвто е намерил, че е процесният случай. 
За неоснователен е възприет от съда доводът, 
че Министерският съвет е приел освобож-
даване от такси, което следва да е законово 
регламентирано. Изводът е мотивиран с това, 
че освобождаването от такса е налице, когато 
събирането є е нормативно предвидено, но 
тя не се дължи по изключение, в определени 
случаи – от определен кръг лица или за из-
вършване на определени действия, издаване 
на определени книжа. Спорната хипотеза е 
разграничена от тези случаи, тъй като тарифата 
е допълнена в смисъл, че такса не следва да 
се събира изобщо, а не се освобождават оп-
ределени лица, нито определени действия по 
изпълнението. Изложени са съображения, че 
в случая вземането се удовлетворява изцяло 
или частично, без да се извършват изпълни-
телни действия, и този начин на погасяване 
на парично вземане не представлява част от 
предвидените основания за събиране на так-
си. Аргументирана е тезата, че при липсата 
на законово ограничение компетентният да 
определи размера на таксите административен 
орган е компетентен да определи и случаите, 
в които размер на таксата не се определя. 
Доводите на заинтересованата страна Георги 
Найденов за нищожност поради противоречи-
ето на акта с чл. 106 от Договора за функци-
онирането на Европейския съюз са счетени 
за неоснователни. 
Оплакванията за допуснати съществени 
процесуални нарушения в хода на админи-
стративното производство са преценени за 
неоснователни: Постановление № 215 от 
24.07.2014 г. е прието на редовно заседание на 
Министерския съвет, проведено при наличие 
на необходимия кворум, по общо съгласие 
на органа, в съответствие с регламентацията 
на чл. 42, ал. 1 и чл. 45, ал. 2 от Устройстве-
ния правилник на Министерския съвет и 
на неговата администрация (УПМСНА), в 
предписаната от закона форма, при спазване 
изискванията за строеж на актовете по чл. 26, 
ал. 3 от Указ № 883 от 1974 г. за прилагане 
на ЗНА, при съобразяване с чл. 26, ал. 2 и 
чл. 28, ал. 2 ЗНА, чл. 77 и чл. 78, ал. 1, т. 1 
АПК, чл. 78, ал. 2 ЗЧСИ, и е обнародвано в 
„Държавен вестник“, бр. 63 от 2014 г., съглас-
но чл. 37, ал. 1 ЗНА и чл. 78, ал. 2 АПК. Въз 
основа на представените по делото писмени 
доказателства е прието за установено изпъл-
нението на задължението за публикуване на 
проекта на интернет страницата на Минис-
терството на правосъдието на 27.06.2014 г., 
както и спазването на срока по чл. 26, ал. 2 
ЗНА. Направени са констатации, че постъпи-
лите на интернет страницата на Портала за 
обществени консултации становища от Красен 
Станчев и Българската търговско-промишлена 
палата (БТПП) са обсъдени при приемане на 
постановлението. Изпратеното от Министер-
ството на правосъдието писмо на 30.06.2014 г., 
получено в КЧСИ на 1.07.2014 г., е дало осно-
вание на съда да приеме, че процедурата по 
съгласуване по чл. 78, ал. 2 ЗЧСИ е спазена. 
Изводът е мотивиран с липсата на установен 
срок, в който Камарата да съгласува проек-
та, поради което изискването за съгласуване 
е изпълнено, доколкото органът, съставил 
проекта, изрично е поискал становището на 
консултативния орган и такова не е представе-
но в рамките на общия четиринадесетдневен 
срок по чл. 26, ал. 2 ЗНА. 
В решението е прието, че изискванията 
по чл. 32 и чл. 33 във връзка с чл. 34, ал. 1 
и 2 УПМСНА при съгласуване на проекта 
за постановление с останалите министри са 
спазени. Възприето е становище, че правила-
та по чл. 34, ал. 1 и 2 УПМСНА се отнасят 
до съгласуването по чл. 32, ал. 1, 3, 5 и 6 и 
чл. 33 УПМСНА, но не и до съгласуването по 
чл. 32, ал. 4 от същия. По тези съображения 
е направен извод, че срокът по чл. 34, ал. 1 
УПМСНА и презумпцията по чл. 34, ал. 2 
от него не се отнасят до съгласуването с 
Камарата, предвидено по чл. 78, ал. 2 ЗЧСИ, 
както е приел Министерският съвет съгласно 
представената справка. Този пропуск е опреде-
лен от съда като несъществено нарушение на 
административнопроизводствените правила, 
тъй като КЧСИ не е представила становище 
в общия срок по чл. 26, ал. 2 ЗНА, а пред-
ставеното писмо от 15.07.2014 г. не съдържа 
такова по въпросите, обсъдени в доклада на 
министъра на правосъдието.
За неоснователно е счетено поддържаното 
в жалбата противоречие на оспорения акт с 
нормативен акт от по-висока степен, като е 
посочено, че допълнението осигурява спазва-
не на принципа за равнопоставеност. С тези 
съображения жалбата е отхвърлена. 
Решението е валидно и допустимо, но 
неправилно.
Оплакванията на касационните жалбопо-
датели за допуснато от тричленния състав на 
Върховния административен съд нарушение 
на материалния закон и необоснованост на 
решението касаят изводите му за приемане-