Държавен вестник, бр. 98, 2016 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
„(4) Военнослужещият, назначен за минис-
тър-председател, министър или заместник-
министър в служебно правителство, се смята 
в неплатен отпуск и след прекратяване на 
пълномощията му се осигурява заемането на 
същата или друга длъжност в съответствие с 
притежаваното военно звание и квалификация.“
§ 63. В чл. 188 се правят следните изме-
нения и допълнения:
1. В ал. 2:
а) в т. 1 след думите „с друг военнослужещ“ 
се добавя „или цивилен служител“;
б) в т. 4 след думата „преподавателска“ се 
добавя „медицинска“ и се поставя запетая.
2. Алинея 5 се изменя така:
„(5) Несъвместимост с военната служба 
не е налице:
1. при участие в юридически лица с не­
стопанска цел;	
2. при участие в изпълнението на проекти, 
свързани с дейността на Министерството на 
отбраната, структурите на пряко подчинение на 
министъра на отбраната и Българската армия 
и финансирани по програми или механизми 
на Европейския съюз или други международни 
програми и договори въз основа на сключен 
граждански договор.“
§ 64. В чл. 188а се правят следните изме-
нения и допълнения:
1. Алинея 1 се изменя така:
„(1) Военнослужещите, които не заемат 
публични длъжности по смисъла на чл. 3 от 
Закона за предотвратяване и установяване 
на конфликт на интереси, са длъжни да де-
кларират всеки частен интерес по конкретен 
повод, който имат във връзка с функциите 
на структурата или военното формирование, 
в което изпълняват военната служба. Декла-
рирането се извършва по реда на Закона за 
предотвратяване и установяване на конфликт 
на интереси.“
2. В ал. 2 след думата „Военнослужещите“ 
се добавя „по ал. 1“.
§ 65. В чл. 188б ал. 5 се отменя.
§ 66. В чл. 189, ал. 4 след думата „отчет“ 
се поставя запетая и се добавя „сдаване“.
§ 67. В чл. 191 ал. 1 се изменя така:
„(1) В мирно време военнослужещите могат 
да използват служебното оръжие като крайна 
мярка при:
1. въоръжено нападение или непосредствена 
заплаха с оръжие срещу тях;
2. въоръжено нападение или непосредствена 
заплаха върху друг военнослужещ;
3. въоръжено нападение върху охраняван 
обект или субект.“
§ 68. В чл. 194 се правят следните изме-
нения и допълнения:
1. Създава се нова ал. 5:
„(5) Служебното време над нормалната му 
продължителност се компенсира с намалено 
служебно време при условия и по ред, оп-
ределени с акта на министъра на отбраната 
по ал. 8.“
2. Досегашната ал. 5 става ал. 6 и се из-
меня така:
„(6) Алинеи 1 – 5 не се прилагат при обя-
вяване на положение на война, военно или 
извънредно положение, както и при мобили-
зация, щормова готовност, военни учения и 
мероприятия, планирани с продължителност, 
по-голяма от едно денонощие.“
3. Досегашната ал. 6 става ал. 7.
4. Досегашната ал. 7 става ал. 8 и се из-
меня така:
„(8) Редът за разпределяне на служебното 
време, за неговото отчитане и компенсира-
не извън нормалната продължителност, се 
определя с акт на министъра на отбраната.“
§ 69. В чл. 195 се създават ал. 4 и 5:
„(4) По изключение продължителността 
на дежурството може да надвишава 24 часа 
при условия и по ред, определени с акта на 
министъра на отбраната по чл. 194, ал. 8.
(5) При дежурство не се прилагат разпо-
редбите на чл. 194, ал. 3 и 4.“
§ 70. Член 196 се изменя така:
„Чл. 196. Когато военнослужещият изпъл-
нява дежурство, но е назначен на длъжност, 
за която носенето на дежурство не се включва 
в основните му функционални задължения, 
той получава допълнително възнаграждение 
по чл. 214, ал. 1, т. 1.“
§ 71. В чл. 197, ал. 4 накрая се добавя „за 
лечение в болница за продължително лечение 
и рехабилитация“.
§ 72. Член 198 се изменя така:
„Чл. 198. (1) Платеният годишен отпуск 
се ползва наведнъж или на части през ка-
лендарната година, за която се полага, в 
съответствие с утвърден от командира или 
от началника график.
(2) Командирите и началниците са длъжни 
да осигуряват на военнослужещите ползването 
на платения годишен отпуск в съответната 
календарна година. Отлагането на платения 
годишен отпуск за следващата календарна 
година се допуска по изключение, при невъз-
можност да се осигури ползването му през 
съответната календарна година.
(3) Командирите и началниците носят дис-
циплинарна отговорност, ако не осигуряват 
ползването на платения годишен отпуск на 
военнослужещите при условията по ал. 2.
(4) Командирите и началниците имат право 
да осигурят ползването на платения годишен 
отпуск на военнослужещите съгласно утвър-
дения график и в случаите, когато отпускът 
не е поискан от военнослужещия.“