Държавен вестник, бр. 106, 2025 г., стр. 9

БРОЙ  106	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
на данъците и задължителните осигурителни 
вноски – тяхната императивна уредба, ролята 
им за формирането на приходната част на уп­
равляваните от публичните органи бюджети, 
начисляването на лихва при несвоевременното 
им заплащане и изискванията за тяхното раз­
ходване. Според ас. Здравко Славчев предви­
деното в чл. 129, ал. 6 ДОПК изключение не 
предоставя равенство във възможностите при 
възстановяване на нарушени права в проти­
воречие с чл. 6, ал. 2 от Конституцията и не 
съответства на чл. 1 от Протокол № 1 към 
Конвенцията за защита на правата на човека 
и основните свободи, тъй като не осигурява 
правото на физическите лица свободно да се 
ползват от своята собственост – в случая от 
паричните си средства.
Конституционният съд обсъди доводите в 
искането, с което е сезиран, постъпилите по 
делото писмени становища и правни мнения, 
както и относимата правна уредба.
При проведеното гласуване не беше пос­
тигнато изискуемото по чл. 151, ал. 1 от 
Конституцията и чл. 15, ал. 2 от Закона за 
Конституционен съд мнозинство от гласовете 
на повече от половината съдии от състава на 
Съда (най-малко седем гласа), поради което 
искането следва да бъде отклонено.
Според съдиите Надежда Джелепова, 
Десислава Атанасова, Галина Тонева, Сашо 
Пенов, Невин Фети и Орлин Колев искането 
е неоснователно, тъй като разпоредбата в ос­
порената част не е противоконституционна.
Производството по делото е образувано 
по искане на Висшия адвокатски съвет за 
установяване на противоконституционност 
на разпоредбата на чл. 129, ал. 6 ДОПК в 
частта „с изключение на задължителни оси­
гурителни вноски“. Изложени са мотиви за 
противоречие на оспорената разпоредба с 
чл. 4, ал. 1, чл. 6, ал. 2, чл. 7 и чл. 17, ал. 1 
и 3 от Конституцията. Вносителят е поискал 
обявяване на противоконституционност пора­
ди това, че разпоредбата изключва по реда на 
Данъчно-осигурителния процесуален кодекс 
да се връщат лихви за изтеклия период от 
момента на плащането на задължителните 
осигурителни вноски, когато те са внесени 
или събрани въз основа на акт на орган по 
приходите, до момента на възстановяването 
им. В искането сe развиват доводи за въвеж­
дане на еднакъв правен режим на лихвите при 
възстановяване на всички публични вземания, 
посочени в чл. 128, ал. 1 ДОПК, които са ус­
тановявани или събирани въз основа на акт 
на органите по приходите на Националната 
агенция за приходите.
В искането не се прави разграничение меж­
ду отделните видове публични вземания, а се 
посочва фактът, че вземанията се установяват 
от органите по приходите на Националната 
агенция за приходите, и се твърди, че тъй като 
е различен началният момент на дължимост 
на лихвата при възстановяване на осигури­
телни вноски, установявани или събирани 
въз основа на акт на органите по приходите 
на Националната агенция за приходите, ос­
порената част от разпоредбата противоречи 
на посочените разпоредби от Конституцията.
Действащата правна уредба на чл. 129, 
ал. 6 ДОПК разграничава две самостоятелни 
хипотези относно началния момент, от който 
съответните суми се връщат заедно със закон­
ната лихва, според това дали те са внесени 
или събрани въз основа на акт на орган по 
приходите, или не. Когато сумите са внесени 
или събрани недължимо въз основа на акт на 
орган на приходите, лихва се дължи за изтеклия 
период от внасяне на сумата до възстановя­
ването є, с изключение на задължителните 
осигурителни вноски (чл. 129, ал. 6, изр. 1). 
В чл. 129, ал. 6, изр. 2 е възприет принципът, 
че когато недължимото плащане е направено 
от задълженото лице, лихви се дължат от 
деня, в който сумата е следвало да му бъде 
възстановена при спазване на реда на ал. 1 – 4 
на чл. 129 ДОПК, като в този ред са включе­
ни и задължителните осигурителни вноски, 
независимо дали са установени, или не с акт 
на орган по приходите. Така законодателят е 
уредил изключение според вида на публичното 
вземане – когато въз основа на акт на орган 
по приходите недължимо внесените или съб­
рани суми са за задължителни осигурителни 
вноски, но в същото време е включил тези 
вноски в общия режим на дължимост на за­
конна лихва за публични вземания от датата, 
на която е следвало да бъдат възстановени, 
след като се е развило производството по 
чл. 129, ал. 1 – 4. Следователно законодател­
ството не изключва дължимостта на лихва, 
а се предвижда различен начален момент на 
начисляването є.
При преценка на съответствието на ос­
порената част от разпоредбата на чл. 126, 
ал. 6 ДОПК „с изключение на задължител­
ни осигурителни вноски“ с Конституцията 
според нас следва да се преценява не само 
съответствието є с посочените в искането 
разпоредби, а и с разпоредбите на чл. 51 и 
52 от Конституцията. Следва да се изясни и 
правният режим на възстановяване на раз­
личните по вид публични вземания, уредени 
в законодателството. 
Правният режим на лихвите е материално­
правен и е свързан с характеристиката на глав­
ното вземане – задължителни осигурителни 
вноски, които се уреждат от правния отрасъл 
осигурително право въз основа на принципите, 
изведени от чл. 51 и 52 от Конституцията и 
предвидени в чл. 3 от Кодекса за социално 
осигуряване (задължителност и всеобщност 
на осигуряването; солидарност на осигурените 
лица; равнопоставеност на осигурените лица;