Държавен вестник, бр. 29, 2005 г., стр. 71

Б Р О Й  29
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  71
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 1631
от 22 февруари 2005 г.
по административно дело № 10023 от 2004 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Пенка Иванова; членове: Мари-
на Михайлова, Ангел Калинов, Мина Атанасо-
ва и Здравка Шуменска, при участието на сек-
ретар-протоколиста Григоринка Любенова,
разгледа административно дело № 10023 по
описа на Върховния административен съд—
петчленен състав, за 2004 г., докладвано от
съдията Ангел Калинов.
Производството е по чл. 23 ЗВАС и е образу-
вано по жалба на Министерството на вътрешни-
те работи против чл. 6 от Наредба № 1 от
5.V.2004 г. за условията и реда за определяне на
възнагражденията на вещите лица, издадена от
председателя на Висшия съдебен съвет, като се
иска отмяната му поради противоречие с матери-
алноправната разпоредба на чл. 154, ал. 2 от За-
кона за Министерството на вътрешните работи.
Ответникът по жалбата не взема становище.
Върховният административен съд—петчле-
нен състав, приема, че жалбата е процесуално
допустима, тъй като жалба срещу нормативен
акт може да бъде подадена без ограничение във
времето от всеки, който като правен субект се
явява адресат на формулираните с норматив-
ния акт общи правила за поведение, а в случая
жалбоподателят е и пряко засегнат.
Разгледана по същество, жалбата е частич-
но основателна.
Основното оплакване в жалбата е, че в про-
тиворечие с чл. 154, ал. 2 ЗМВР, който се явява
нормативен акт от по-висока степен спрямо
наредбата, посредством чл. 6 от наредбата Вис-
шият съдебен съвет е изключил прилагането
на нормата на чл. 4, ал. 1, т. 5 в случаите, в ко-
ито експертизата е извършена от вещо лице—
държавен служител или работещ по трудов до-
говор в специализиран орган или институт в
системата на Министерството на вътрешните
работи и Министерството на правосъдието, като
е регламентирано, че в тези случаи възнаграж-
дението се изплаща еднократно. Обжалваната
разпоредба е незаконосъобразна, като проти-
воречаща на нормативен акт от по-висока сте-
пен и подлежи на отмяна.
Съгласно чл. 154, ал. 2 ЗМВР, когато за из-
вършването на експертиза е определен експерт
от институтите по чл. 153 (научноизследовател-
ските и научноприложните институти като спе-
циализирани звена на МВР), ведомствата и ор-
ганите, назначили експертизата, заплащат на
МВР направените разходи за труд, консумати-
ви и режийни разноски. А съгласно чл. 6 от
Наредба № 1 от 5.V.2004 г. за условията и реда
за определяне на възнагражденията на вещите
лица разпоредбата на чл. 4, т. 5 не се прилага в
случаите, в които експертизата е извършена от
вещо лице, което е държавен служител или
работи по трудов договор в специализиран ор-
ган или институт в системата на Министерст-
вото на вътрешните работи и Министерството
на правосъдието. В тези случаи възнагражде-
нието се определя еднократно. По чл. 4, ал. 1,
т. 5 при определяне възнагражденията органът,
възложил експертизата, съобразява и преценя-
ва необходимите разходи за извършването на
експертизата, като употреба на материали, кон-
сумативи, използвани пособия, съоръжения и
други, което се покрива със съдържанието на
понятието консумативи в чл. 154, ал. 2 ЗМВР. В
такъв случай обжалваният текст по отношение
на Министерството на вътрешните работи е не-
законосъобразен, тъй като не съответства на
нормативен акт от по-висока степен, както изис-
ква чл. 15, ал. 1 от Закона за нормативните ак-
тове. Несъответствието е и относно начина на
определяне на възнаграждението на вещите
лица от специализираните звена на МВР, като
в наредбата е предвидено еднократно, а в зако-
на е предвидено да се заплащат направените
разходи за труд, консумативи и режийни раз-
носки. Ето защо чл. 6 от Наредба № 1 от
5.V.2004 г. за условията и реда за определяне на
възнагражденията на вещите лица, издадена от
председателя на Висшия съдебен съвет, следва
да се отмени, но само относно вещите лица от
системата на Министерството на вътрешните
работи. В останалата част жалбата като неос-
нователна следва да бъде отхвърлена.
Текстът на чл. 6 от наредбата се отнася не
само за вещи лица от системата на МВР, но и за
тези от системата на Министерството на право-
съдието. За тях в жалбата не е казано нищо за
противоречие с нормативен акт от по-висока
степен, а и съдът не констатира такова несъот-
ветствие, поради което обжалваният текст след-
ва да остане в сила за определяне на възнаграж-
дението на вещите лица от системата на Ми-
нистерството на правосъдието.
По изложените съображения и на основание
чл. 23 ЗВАС Върховният административен съд—
петчленен състав,
Р Е Ш И :
Отменя чл. 6 от Наредба № 1 от 5.V.2004 г.
за условията и реда за определяне на възнаг-
ражденията на вещите лица, издадена от пред-
седателя на Висшия съдебен съвет, обн., ДВ,
бр. 51 от 15.VI.2004 г., в сила от 15.VI.2004 г.,
само относно вещите лица, които работят по
трудов договор в специализиран орган или ин-
ститут в системата на Министерството на вът-
решните работи.
Отхвърля жалбата на Министерството на
вътрешните работи в останалата част.
Решението е окончателно и влиза в сила в деня
на обнародването му в “Държавен вестник”.
Председател: Константин Пенчев
13621