Държавен вестник, бр. 18, 2017 г., стр. 19

БРОЙ  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
действие нито по отношение на конкретния 
правен субект – адресат на определена норма 
от изискванията, нито във времево отноше-
ние. Обстоятелството, че актът е озаглавен 
„изисквания“, не променя неговата правна 
същност, която се определя от съдържанието 
му, а не от наименованието. Поради това, 
определянето на оспорените изисквания 
като нормативен административен акт не е 
изключено от разпоредбата на чл. 7 от Закона 
за нормативните актове, в която са избро-
ени видове подзаконови нормативни актове 
и в които не е включен акт с наименование 
„изисквания“.
Предвид изложените съображения насто-
ящият състав намира, че Изискванията на 
НЗОК при лечение на умерен до тежък активен 
серопозитивен ревматоиден артрит, ювенилен 
артрит, активен и прогресиращ псориатичен 
артрит и тежък активен анкилозиращ спон-
дилит с биологични антиревматични лекар-
ствени продукти на болни над 18-годишна 
възраст в извънболничната помощ, утвърдени 
от управителя на НЗОК (в сила от 1.08.2015 г.), 
представляват нормативен административен 
акт. В същия смисъл е и Решение № 1397 
от 30.01.2013 г., постановено по адм. дело 
№ 12636/2012 г. на петчленен състав на ВАС, 
втора колегия, както и Решение № 105015 от 
12.10.2015 г. по адм. дело № 8888/2015 г. по 
описа на ВАС, седмо отделение, оставено 
в сила с Решение № 1694 от 17.02.2016 г. по 
адм. дело № 13709/2015 г. по описа на ВАС, 
петчленен състав на втора колегия. 
Настоящата инстанция намира, че при 
издаването на обжалвания подзаконов ад-
министративен акт е допуснато особено 
съществено нарушение на процедурата по 
издаването му, водеща до нищожност на ос-
порените изиск­вания на НЗОК. По силата на 
чл. 5, ал. 5 от Конституцията на Република 
България, чл. 78, ал. 2 АПК и чл. 37, ал. 1 
ЗНА нормативните актове се обнародват в 
„Държавен вестник“. По делото няма данни 
обжалваните изисквания да са обнародвани, 
няма и подобни твърдения. 
Националното законодателство поставя 
като изискване за влизане в сила на норма-
тивния акт същият да бъде обнародван в „Дър-
жавен вестник“. Следователно обнародването 
е условие за превръщането на акта в част от 
действащото право и е елемент от фактическия 
състав на издаването на нормативния акт, 
обуславящ неговата валидност. За разлика от 
съобщаването на индивидуалните и общите 
административни актове публикуването на 
нормативните актове е завършващият елемент 
от техния фактически състав като условие 
за влизането им в сила и поставянето им в 
действие. Чрез обнародването в „Държавен 
вестник“ нормативният акт се довежда до 
всеобщо знание и се определя началният 
момент, от който той произвежда действие. 
Необнародването е пречка актът да породи 
предписаните му правни последици, тъй като 
до публикуването му той не съществува като 
юридически факт. Това означава, че липсата 
на този елемент от фактическия състав на 
издаването на нормативния акт води до опо-
рочаването му до степен на нищожност. Не-
обнародваният подзаконов нормативен акт 
не произвежда целеното с неговото издаване 
правно действие и за това, ако бъде приложен, 
преди да бъде обнародван, ще е налице неза-
конно действие, извършено без нормативно 
основание.
Приложеният необнародван акт създава 
нежелана от правния ред и опасна привид-
ност, че той има правно действие и валидно 
регулира съответните обществени отношения. 
Затова в този случай допуснатото нарушение 
на административнопроизводствените прави-
ла за издаването му – липсата на обнарод-
ване – вече е особено съществено и такъв 
нормативен акт е нищожен. Обявяването 
на неговата нищожност има за последица 
невъзможност този акт да бъде саниран чрез 
последващо обнародване. В настоящия слу-
чай обжалваните изисквания на НЗОК не са 
публикувани, но се прилагат от 1.08.2015 г. 
Следователно непубликуваният акт следва 
да бъде обявен за нищожен по изложените 
мотиви за особено съществено нарушение на 
процесуалните правила. 
Неизпълнението на задължението за об-
народване поначало се възприема в съдеб-
ната практика като съществен порок на 
акта, обуславящ неговата невалидност. В 
този смисъл са Решение № 14935/2009 г. по 
адм. дело № 12183/2009 г.; Решение № 14946 
от 8.12.2009 г. по адм. дело № 5837/2009 г.; 
Решение № 11788 от 12.10.2009 г. по адм. 
дело № 9523/2009 г.; Решение № 4650 от 
9.04.2010 г. по адм. дело № 2409/2010 г.; Ре-
шение № 6331 от 10.05.2013 г. по адм. дело 
№ 3229/2013 г.; Решение № 214 от 9.01.2014 г. 
по адм. дело № 14791/2013 г.; Решение № 14659 
от 5.12.2014 г. по адм. дело № 15882/2013 г. 
на петчленни състави на ВАС. 
При така изложените съображения Изиск­
ванията на НЗОК при лечение на умерен до 
тежък активен серопозитивен ревматоиден 
артрит, ювенилен артрит, активен и прогре-
сиращ псориатичен артрит и тежък активен 
анкилозиращ спондилит с биологични анти-
ревматични лекарствени продукти на болни 
над 18-годишна възраст в извънболничната 
помощ, утвърдени от управителя на НЗОК 
(в сила от 1.08.2015 г.), са недействителни, 
с оглед на което следва да бъде прогласена 
тяхната нищожност. 
При този изход на спора основателна и 
доказана е претенцията на процесуалния 
представител на жалбоподателя Българското