Държавен вестник, бр. 17, 2006 г., стр. 97

Б Р О Й  17
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  97
се извърши на база максималния брой точки,
събран от кандидата при оценяването. Правил-
никът обаче с разпоредбата на ал. 7 определя
начин на класиране чрез гласуване “за” и “про-
тив” на тези филмови проекти, които са полу-
чили не по-малко от половината от общия брой
точки. Действително, съпоставена с предход-
ната алинея от същия текст, обжалваната раз-
поредба дава възможност за ново прекласира-
не на тези кандидати, които са получили не по-
малко от половината от общия брой точки, при
което може да се даде предпочитание на про-
ект, който има по-малко точки от друг проект
с повече точки. С това се извършва ново под-
реждане на участващите проекти, което може
да доведе до класиране на по-горна позиция на
кандидат, който е получил по-малко точки от
такъв, който е получил повече. Тази усложне-
на процедура по оценка и гласуване, веднаж с
оценяване по точки и втори път—със “за” и
“против”, обуславя вътрешно противоречие
между текстове на правилника, но не и проти-
воречие със законови разпоредби. След като
Законът за филмовата индустрия не определя
по какъв начин да се извърши оценката и кла-
сирането на кандидатите от националната ху-
дожествена комисия, всяка от тези две разпо-
редби от подзаконовия нормативен акт—уст-
ройствения правилник, не противоречи на тек-
стове от закона.
По изложените съображения обжалваната
разпоредба на чл. 16, ал. 7 от УП на ИА “НФЦ”
не противоречи на чл. 10, ал. 2, чл. 30, ал. 3 и
чл. 27 ЗФИ, поради което жалбата в частта по
т. 1 е неоснователна и следва да се отхвърли.
В т. 2 и 3 от жалбата се твърди, че  разпоред-
бите на ал. 8 на чл. 16 от правилника и на ал. 10
от същия текст в частта “......и се оповестява на
видно място в сградата на агенцията” противо-
речат на разпоредбите на чл. 30, ал. 5, 7 и 8
ЗФИ, а за първата обжалвана разпоредба се
твърди, че е в противоречие с разпоредбата на
чл. 120, ал. 2 от Конституцията на Република
България.
Съгласно обжалваната разпоредба на ал. 8
от чл. 16 от правилника решението на нацио-
налната художествена комисия, с което се кла-
сират филмовите проекти, е окончателно, а
съгласно ал. 10 това решение се оповестява на
видно място в сградата на агенцията.
Както се обсъди в първата част на настоя-
щото решение, съгласно разпоредбата на чл. 30,
ал. 5 ЗФИ въз основа на решенията на нацио-
налната художествена комисия и на финансо-
вата комисия изпълнителният директор на
агенцията издава заповед, с която определя спе-
челилия конкурса проект и размера на дър-
жавното подпомагане. Тази заповед или пос-
тановен отказ са актовете, подлежащи на об-
жалване от участниците в конкурса по реда на
ЗАП, съгласно разпоредбата на чл. 30, ал. 8
ЗФИ. Въз основа на влязлата в сила заповед
изпълнителният директор на агенцията сключ-
ва със спечелилия кандидат договор за дър-
жавно подпомагане. Решението на национал-
ната художествена комисия не е индивидуален
административен акт по смисъла на чл. 2 ЗАП.
То е акт на колективен орган—комисия, и е
предхождащ издаването на индивидуалния ад-
министративен акт. Същият е акт от опреде-
лен етап от процедурата по провеждане на
конкурса за държавно финансиране и е необ-
ходима предпоставка за издаването на запо-
ведта на изпълнителния директор на агенция-
та, с който приключва конкурсът. Решенията
на националната художествена и на финансо-
вата комисия не подлежат на самостоятелно
обжалване. В този смисъл решението на наци-
оналната художествена комисия е окончател-
но, т.е. неподлежащо на обжалване. Доколко-
то се касае за необжалваем акт, същият е окон-
чателен, в какъвто смисъл следва да се тълку-
ва обжалваната разпоредба на ал. 8 от чл. 16 на
правилника. В закона не се съдържа специал-
на разпоредба относно обжалваемостта или не
на това решение, но след като се съдържа из-
рична разпоредба, определяща кой е актът,
подлежащ на обжалване по реда на ЗАП, а
именно заповедта на изпълнителния директор,
то обжалваната разпоредба от правилника, с
която е постановено, че решението на нацио-
налната художествена комисия по оценка и
класиране на проектите, участващи в конкур-
са за държавно финансиране, е окончателно,
не противоречи на чл. 30, ал. 5 и 8 ЗФИ.
По изложените съображения обжалваната
разпоредба от подзаконовия нормативен акт е
съобразена с разпоредбите на Закона за филмо-
вата индустрия и не противоречи на разпоред-
бата на чл. 120, ал. 2 от Конституцията на Ре-
публика България, поради което жалбата по т. 2,
в която се твърди, че чл. 16, ал. 8 от правилника
противоречи на чл. 30, ал. 5 и 8 ЗФИ и на чл. 120,
ал. 2 от Конституцията на Република България,
е неоснователна.
Обжалваната разпоредба на чл. 16, ал. 10 от
правилника в частта “......и се оповестява на
видно място в сградата на агенцията” също не
противоречи на ЗФИ. Със същата се въвежда
допълнително изискване към националната
художествена комисия  да оповести на видно
място в сградата на агенцията протокола от
заседанието, в който е взето решението за кла-
сирането на филмовите проекти. Такова изис-
кване в ЗФИ не се съдържа. Това изискване
съществува за окончателния акт—заповедта на
изпълнителния директор. Съгласно разпоред-
бата на чл. 30, ал. 7 ЗФИ заповедта по ал. 5,
съответно отказът по ал. 6, се издава в срок 7
дни от датата на решението на финансовата
комисия, обявява се в сградата на агенцията
на място, достъпно за всички заинтересувани
лица, и се съобщава писмено на кандидата в
тридневен срок.