Държавен вестник, бр. 98, 2009 г., стр. 5

БРОЙ  98	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
Независимо от това в общественото съз­
нание отделни форми за дейност се считат за 
несъответни на обществените норми на морала, 
т.е. за опозоряващи. С оглед на функциите на 
бившата Държавна сигурност е преобладаващо 
обществено мнение за укоримост на такова сът­
рудничество. Общественото съзнание пренася 
отрицателното си отношение към органите на 
бившата Държавна сигурност върху нейните 
сътрудници, без оглед на конкретната им дей­
ност. „Конституционно недопустимо е обаче 
законодателно да се създава колективна пре­
зумпция за укоримост на определени категории 
правнорегламентирани дейности без устано­
вяване на конкретната дейност на определено 
лице. Създават се условия за накърняване на 
достойнството и правата на гражданите, които 
са конституционно защитени ценности“ (Реше­
ние № 10 от 1997 г. по к.д. № 14 от 1997 г.).
Лустрационната норма на обсъждания текст 
обхваща всички категории сътрудници, посочени 
в закона за достъп до документите на бившата 
Държавна сигурност и разузнавателните служби 
на Българската народна армия. Оспорената 
разпоредба на чл. 3 ПОДНС предвижда дис­
криминация, основана на признаците, посочени 
в Конституцията. Поради това тя съществено 
нарушава конституционния принцип на рав­
ноправие и противоречи на чл. 6, ал. 2 от 
Конституцията. Възприетият критерий в чл. 3 
ПОДНС, за да се ограничат правата на някои 
народни представители, е фактът, че са били 
сътрудници на Държавна сигурност или на 
разузнавателните служби на Българската на­
родна армия. На това основание се извършва 
ограничение на конституционните им права. 
И този критерий е свързан с тяхното лично и 
обществено положение. А това са критерии, по 
които Конституцията забранява да се въвеждат 
ограничения на правата на гражданите, което 
се отнася и за народните представители. Тази 
дискриминационна мярка лишава народните 
представители от възможността да осъществят 
държавната власт в Народното събрание и не 
им позволява да изпълняват конституционните 
си функции, възложени им от избирателите.
Конституцията не позволява подобни огра­
ничения, а като ги въвежда, чл. 3 ПОДНС 
нарушава Конституцията. В този смисъл са 
и посочените по-горе решения на Конститу­
ционния съд: Решение № 8 от 1992 г. по к.д. 
№ 7 от 1992 г., Решение № 11 от 1992 г. по 
к.д. № 18 от 1992 г. и Решение № 2 от 1999 г. 
по к.д. № 33 от 1998 г. С Решение № 14 от 
1992 г. по к.д. № 14 от 1992 г. съдът е приел, 
че критериите по чл. 6, ал. 2 от Конституция­
та са посочени изчерпателно, но е изтъкнато, 
че това не изключва възможността за огра­
ничаване на права „на основание и на други 
социални признаци“. Това ограничение е също 
недопустимо и също ограничава принципа на 
равенството. Сътрудничеството на Държавна 
сигурност може да се оцени като социален 
признак, който обаче е дискриминационен и 
не може да въвежда ограничения.
Признакът „сътрудник“ на Държавна сигур­
ност вече е бил оценяван като лустрационен 
и дискриминационен. И на това основание 
Конституционният съд е обявил с посочените 
по-горе решения за противоконституционни 
съответните разпоредби от Закона за адми­
нистрацията, Закона за банките и кредитното 
дело и Закона за пенсиите.
III. По искането за несъответствие с между­
народни договори, по които Република България 
е страна – Конвенцията за защита на правата 
на човека и основните свободи, Международ­
ния пакт за граждански и политически права, 
Международния пакт за икономически, соци­
ални и културни права и Конвенция № 111, 
относно дискриминацията в областта на труда 
и професиите
Конституционният съд може да се произнася 
за съответствието на законите с общопризнати 
норми на международното право и с междуна­
родни договори, по които Република България 
е страна. Правилникът за организацията и 
дейността на Народното събрание не е закон 
и в този смисъл Конституционният съд не 
може да преценява доколко той съответства на 
международното право. По тези съображения 
отхвърля като недопустимо направеното искане 
в тази му част.
Ето защо по изложените съображения и на 
основание чл. 149, ал. 1, т. 2 и 4 от Консти­
туцията и чл. 25, ал. 1, т. 2 от Правилника за 
организацията и дейността на Конституционния 
съд Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционна разпоред­
бата на чл. 3 от Правилника за организацията 
и дейността на Народното събрание (обн., ДВ, 
бр. 58 от 2009 г.; изм., бр. 60 от 2009 г.).
Прекратява поради недопустимост произ­
водството за установяване на несъответствие 
на чл. 3 от същия нормативен акт с общо­
признати норми на международното право и 
с международни договори, по които Република 
България е страна.
Съдиите Владислав Славов, Благовест Пунев 
и Румен Ненков са подписали с особено мнение 
т. 1 от диспозитива на решението.
Председател: Евгени Танчев