Държавен вестник, бр. 100, 2024 г., стр. 15

БРОЙ  100	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15   
Ответникът по жалбата – министърът на 
вътрешните работи, чрез юриск. Пиперкова, 
намира жалбата за недопустима поради липса 
на правен интерес, а в условията на алтер­
нативност – за неоснователна. В дадения 
от съда срок за писмени бележки отправя 
искане на основание чл. 229, ал. 1, т. 4 ГПК 
във връзка с чл. 144 АПК производството 
по делото да бъде спряно до произнасяне 
на ВАС по адм. д. № 11259/2022 г., тъй като 
решението относно материалната законосъ­
образност на разпоредбата на чл. 10, ал. 2, 
т. 9 от Наредба № 8121з-1060 от 2019 г. ще 
има значение за правилното решаване на 
настоящия спор. Претендира се и юрискон­
султско възнаграждение.
Представителят на Върховната прокуратура 
намира жалбата за допустима и основателна.
Върховният административен съд, състав 
на шесто отделение, счита жалбата за до­
пустима, тъй като е подадена от надлежна 
страна, с правен интерес, и срещу подзаконов 
нормативен акт.
По отношение възражението на ответника 
за липса на правен интерес за жалбоподателя 
съдът отбелязва следното:
Правният интерес е процесуалноправно 
понятие и се свързва с призната от закона въз­
можност да се търси съдебна защита. Поражда 
се от засягане на законни интереси, субективни 
права или свободи. Правният интерес трябва да 
е личен и пряк, което означава, че със самата 
отмяна на оспорения административен акт ще 
се отстрани настъпващата или настъпилата 
щета от изпълнението на административния 
акт. Характерът на акта следва да се опре­
дели от качеството на издателя на акта и от 
последиците, които този акт поражда.
Наредбата е подзаконов нормативен акт, 
издаден от министъра на вътрешните работи, 
обн., ДВ, бр. 73 от 25.08.2023 г. Следователно 
предмет на оспорване е подзаконов норма­
тивен акт по смисъла на чл. 185, ал. 1 АПК. 
Процесуалните предпоставки, при които е 
допустимо оспорването на подзаконов нор­
мативен акт, са определени в чл. 185, 186 и 
187 АПК. Разпоредбата на чл. 185, ал. 1 АПК 
допуска оспорване на подзаконов нормативен 
акт – изцяло или в отделна разпоредба, по 
отношение на неговата законосъобразност.
Съгласно чл. 186, ал. 1 АПК право да 
оспорват подзаконов нормативен акт имат 
гражданите, организациите и органите, чиито 
права, свободи или законни интереси са за­
сегнати или могат да бъдат засегнати от него 
или за които той поражда задължения. В този 
смисъл засягането на правата не означава 
непременно настъпване на вреди за правните 
субекти като предпоставка за обжалването, 
а една възможност за засягане на правата. 
„Прогресивният характер на легитимацията 
според чл. 186, ал. 1 АПК е възможността 
да се обжалват нормативните актове на 
администрацията не само когато са налице 
пряко нарушени права, но и при предстоящо 
засягане на права“ се посочва в Решение № 5 
от 17.04.2007 г. на Конституционния съд на 
Република България.
Сдружение „Синдикална федерация на 
служителите в МВР“ е юридическо лице с 
нестопанска цел, създадено въз основа на 
Закона за юридическите лица с нестопанска 
цел, вписано в регистъра на юридическите 
лица с нестопанска цел като сдружение, които 
осъществяват дейност в частна полза. С оглед 
на това то има качеството на организация по 
смисъла на § 1, т. 2 АПК.
Доводите на синдикалната организация –  
жалбоподател, че при промяната на атакува­
ната разпоредба се накърняват правата и за­
конните интереси на нейните членове, намира 
опора не само в Закона за Министерството 
на вътрешните работи, но и в устава и целите 
на организацията, а именно – да съдейства 
за осъществяване на социално-икономиче­
ските им права и интереси и за подобряване 
на жизненото им равнище. Получаването на 
допълнително възнаграждение за изпълнение 
на специфични служебни дейности предста­
влява икономическо право на служителите на 
МВР, което влияе на месечните заплати и е 
достатъчно да обоснове наличието на правен 
интерес от съдебното оспорване.
По този начин за Сдружение с нестопанска 
цел „Синдикална федерация на служители­
те в МВР“ е налице право на оспорване на 
процесната разпоредба на наредбата, тъй като 
по своя предмет на правно регулиране тя 
безспорно рефлектира върху правния субект, 
като засяга и може да засегне обективно за­
конните му интереси, установени от законово 
регистрираните му цели. Наличието на правен 
интерес е абсолютна положителна процесуална 
предпоставка за разглеждане и произнасяне по 
оспорването, поради което за съда е налице 
процесуалната възможност за постановяване 
на решение по същество на жалбата.
Разгледана по същество, жалбата е осно­
вателна.
Наредбата е нормативен акт по смисъла 
на чл. 7, ал. 2 от Закона за нормативните ак­
тове, издадена от министъра на вътрешните 
работи, на основание законовата делегация на 
чл. 179а, ал. 1 от Закона за Министерството на 
вътрешните работи (ЗМВР), а нейното измене­
ние е с оглед привеждането є в съответствие 
със Закона за съдебната власт. Съгласно § 43 
от преходните и заключителните разпоредби 
към Закона за изменение и допълнение на 
ЗСВ (обн., ДВ, бр. 32 от 2022 г., в сила от 
28.07.2022 г.) Специализираният наказателен 
съд, Апелативният специализиран наказате­