Държавен вестник, бр. 42, 2020 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  42
га, че компетентността на Конституционния 
съд да обявява противоконституционност е 
дадена само по отношение на закони, които 
актуално регулират обществени отношения.
Проф. д-р Снежана Начева изразява пози­
цията си в контекста на сезиращото искане. 
Според нея ефектът на решението не се раз­
простира върху заварените правни последици 
на обявения за противоконституционен закон, 
възникнали в резултат на еднократното му 
действие, а преценката за празнота в правната 
уредба, както и евентуалното є отстраняване 
съгласно чл. 22, ал. 4 от Закона за Консти­
туционен съд (ЗКС) е в компетентността на 
органа, чийто акт е обявен за противокон­
ституционен.
В правното си мнение проф. д-р Янаки 
Стоилов приема, че решението на Конститу­
ционния съд в хипотеза, когато се обявява 
за противоконституционен закон с едно­
кратно действие, има преди всичко устано­
вително действие, а потенциално и косвено 
и възстановително действие по отношение 
на претенцията за определени права, като 
уреждането на последиците от обявения за 
противоконституционен акт трябва да стане 
в съответствие с чл. 22, ал. 4 от ЗКС. Това 
обаче според него не изключва възможност 
при бездействие на държавния орган, издал 
противоконституционния акт, лицата, които 
имат правен интерес, да предявят иск, с който 
да доказват права по общия съдебен ред.
Доц. д-р Зорница Йорданова не изразява 
категорична позиция в правното си мнение по 
поставения тълкувателен въпрос и предлага 
анализ, посочва примери и навежда аргумен­
ти, почерпени от теорията, от практиката 
на Конституционния съд и от чуждестранна 
позитивноправна уредба.
По к. д. № 12/2019 г. писмени становища 
и правни мнения са представили: Министер­
ският съвет, министърът на правосъдието, 
Висшият съдебен съвет, Висшият адвокатски 
съвет, проф. д.ю.н. Васил Мръчков, проф. д-р 
Даниел Вълчев, проф. д-р Янаки Стоилов и 
доц. д-р Зорница Йорданова.
Министерският съвет изразява следното 
становище по поставените в искането въпроси: 
решението на Конституционния съд, с което 
се обявява противоконституционност на закон, 
има конститутивно действие и по отношение 
на заварените висящи правоотношения и не­
завършени съдебни производства; решението 
на Конституционния съд, с което се обявява 
за противоконституционен ненормативен 
акт – решение на Народното събрание или указ 
на президента, има конститутивно действие в 
хипотезата, в която актът не е изпълнен или 
не е приложен; ако актът е изпълнен или 
е приложен, решението има установително 
действие, а правните последици от обявения 
за противоконституционен ненормативен акт 
се уреждат от органа, приел или издал акта; 
решението на Конституционния съд, с което 
се обявява за противоконституционен закон, 
който отменя действащ закон, има възстано­
вително действие по отношение на отменения 
закон; решението на Конституционния съд, с 
което се обявява за противоконституционен 
закон, който изменя действащ закон, няма 
възстановително действие по отношение на 
редакцията на предишния закон, освен в 
хипотезата при изрично сезиране и изрично 
обявяване на противоконституционност и 
отмяна на закона.
Според министъра на правосъдието решени­
ето на Конституционния съд, с което се обявява 
противоконституционност на закон, по отно­
шение на заварени правоотношения и висящи 
съдебни производства има действие занапред 
и не се отразява на законосъобразността на 
издадения преди това административен акт, 
но се явява правопрепятстващ факт относно 
влизането му в сила; решението на Конститу­
ционния съд в хипотезата, когато се обявява 
за противоконституционен ненормативен 
правен акт – решение на Народното събрание 
или указ на президента – има установително 
действие; то няма конститутивен и възстано­
вителен ефект поради ограниченото му дейст­
вие във времето; няма обратно действие по 
отношение на правните последици, развили 
се в периода преди обявяването на акта за 
противоконституционен; възникналите правни 
последици от обявения за противоконститу­
ционен акт се уреждат от органа, който го е 
издал. По третия поставен в искането въпрос 
министърът излага, че проблематично в тъл­
куването, дадено от Конституционния съд в 
Решение № 22/1995 г. по к. д. № 25/1995 г., е 
признаването на ролята на Конституционния 
съд на позитивен законодател, което поражда 
практически проблеми, които според него не 
могат да бъдат решени по тълкувателен път. В 
становището се заключва, че Конституцията 
не е овластила Конституционния съд да въз­
становява действието на предишен (отменен 
или изменен) закон.
В становището на пленума на Висшия 
съдебен съвет се застъпва разбирането, че: 
решенията, с които се установява противо­
конституционността на закон, имат консти­
тутивно действие занапред, без да засягат 
висящите, незавършени, но възникнали въз 
основа на обявената за противоконституци­
онна разпоредба правоотношения и съдебно-
административни производства и в частност 
издадените индивидуални административни 
актове; действието на решението на Консти­
туционния съд е занапред и по отношение 
на ненормативни правни актове, независимо 
от това, дали са изпълнени, като в случай, 
че правните им последици са настъпили, се 
прилага чл. 22, ал. 4 ЗКС.