Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  109
3. Реактиви:
3.1. 0,1N солна киселина;
3.2. 0,1N натриев хидроокис;
3.3.фосфатен буфер (натриева основа) 0,05,
съдържащ на 1000 ml 4,45 g двунатриев фосфат
(Na2HPO4.2H2О) и  3,40 g  монокалиев фосфат
(KH2PO4);
3.4. прясно приготвен карбамиден пълнител,
съдържащ 30,0 g карбамид на 1000 ml фосфатен
буфер (3.3); рН 6,9—7,0.
4. Апаратура:
4.1. апарат за потенциометрично титруване
или високочувствителен рН-метър (0,02pH) с
магнитна бъркалка;
4.2. водна баня с термостат, нагласен точно
на 30 °С;
4.3. епруветки със стъклени запушалки с
шлиф, 150 Ч 18mm.
5. Процедура
Около 10 g от пробата се смилат (напр. в
мелничка за кафе) така, че да преминават през
сито с отвори  0,2 mm. Претеглят се 0,2 g от
смляната проба с точност до mg, поставят се в
епруветка със стъклена запушалка с шлиф и се
добавят 10 ml фосфатен пълнител (3.4). Запуш-
ва се веднага и енергично се разклаща. Епру-
ветката се поставя на водна баня, нагласена
точно на 30°С, и се разклаща енергично. Епру-
ветката се поставя на водна баня, точно на 30 °С
и се задръжа там 30 min. Веднага се добавят 10
ml от 0,1N солна киселина (3.1), охлажда се бързо
до 20°С и съдържанието на епруветката се прех-
върля количествено в съд за титруване, като се
промива два пъти с по 5 ml вода. С помощта на
стъклен електрод (4.1) се титрува веднага до
рН 4,7 с  0,1N разтвор натриев хидроокис (3.2)
чрез електрометрия.
Празна проба се приготвя, както следва:
Проба от 0,2 g, претеглена с точност до mg,
се поставя бързо в епруветка със стъклена запу-
шалка с шлиф, добавят се 10 ml 0,1N солна ки-
селина (3.1) и след това 10 ml фосфатен пълни-
тел (3.4). Eпруветката се охлажда веднага в
ледена вода и се оставя в нея  30 min. При тези
условия се извършва прехвърляне на съдържа-
нието на епруветката в съда за титруване, като
се използва 0,1N разтвор натриев хидроокис (3.2)
до рН 4,7.
6. Изчисление:
Уреазната активност се изчислява по фор-
мулата 1 ml от 0,1 N NaOH = 18 mg теобромин.
7. Наблюдение:
7.1. Този метод е подходящ за уреазна актив-
ност до 1 mg N/G/min при 30 °С. За продукти с
по-голяма активност размерът на пробата тряб-
ва да се намали на 50 g.
7.2. Продукти, съдържащи повече от 10%
сурови мастни вещества, трябва първо да бъдат
обезмаслени на студено.
ХIV. Метод за определяне на суров протеин
1. Цел и обхват:
Чрез този метод може въз основа на съдър-
жанието на азот, измерен по метода на Kjeldahl,
да се определи съдържанието на суровия проте-
ин в продукти за изхранване на животни.
2. Принцип:
Пробата се разлага чрез мокро изгаряне.
Киселият разтвор се неутрализира с разтвор на
натриева основа. Отделеният амоняк се улавя
чрез дестилация и се събира в известно коли-
чество сярна киселина, излишъкът от която се
титрува с разтвор на натриева основа.
3. Реактиви:
3.1. калиев сулфат ч.з.а.;
3.2. катализатор—меден окис CuO, ч.з.а. или
прекристализиран меден сулфат CuSO4.5H2O
ч.з.а. или живак или живачен окис HgO ч.з.а.;
3.3. гранулиран цинк, ч.з.а.;
3.4. сярна киселина, ч.з.а., плътност 1,84;
3.5. сярна киселина, 0,1 ;
3.6. сярна киселина, 0,5 N;
3.7. индикатор метилрот—300 mg метилрот
се разтварят в 100 ml етанол, 95—96% (о/о);
3.8. разтвор на натриева основа, 40% (т/о);
3.9. разтвор на натриева основа, 0,1%;
3.10. разтвор на натриева основа, 0,25 N;
3.11. наситен разтвор на натриев сулфид, ч.з.а.;
3.12. разтвор на натриев тиосулфат,
Na2S2O3.5H2O, ч.з.а., 8% (т/о);
3.13. гранулирана пемза, измита със солна
киселина и накалена.
4. Апаратура:
апаратура за разлагане на пробата чрез из-
гаряне и за дестилиране по метода на Kjeldahl
(виж наблюдение 7.1).
5. Процедура:
5.1. Разлагане
Претегля се 1 g от пробата с точност до mg
и се пренася в колбата на апарата за изгаряне.
Прибавят се 10 g калиев сулфат (3.1), подходя-
що количество от катализатора (3.2) (0,3 до 0,4
g от медния окис или 0,9 до 1,2 g от медния
сулфат; или капка живак или 0,6 до 0,7 g жива-
чен окис), 25 ml сярна киселина (3.4) и няколко
гранули пемза (3.11). Хомогенизира се. Отна-
чало колбата внимателно се нагрява, като се
разклаща от време на време, докато масата се
овъгли и престане да се образува дим; тогава се
усилва нагряването, докато течността постепен-
но започне да кипи. Внимава се да не се прегре-
ят стените и към тях да не прилепнат органич-
ни частици. След като разтворът се избистри и
обезцвети (или цветът стане светлозелен, ако е
използван катализатор, съдържащ мед), кипе-
нето продължава още един час, след което се
оставя да изстине.
5.2. Дестилация
Внимателно се добавят 250—350 ml вода,
разбърква се, докато се разтворят напълно сул-
фатите; оставя се да изстине; добавят се някол-
ко гранули цинк (3.3).