Държавен вестник, бр. 98, 2019 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
(6) За всяка международна регистрация, 
която отговаря на изискванията на чл. 39, 
ал. 3, чл. 40, ал. 2, чл. 41, ал. 2, чл. 43 и на 
изискванията на чл. 11, се изпраща съобщение 
до Международното бюро с указание, че в 
предвидения за това срок тя може да е обект 
на възражение по чл. 51 или на опозиция.
(7) Съобщение до Международното бюро 
се изпраща и когато:
1. е постановен отказ за признаване на 
действието на международната регистрация 
по чл. 39, ал. 3, чл. 40, ал. 2, чл. 41, ал. 2, 
чл. 43 и чл. 47;
2. отказът за признаване на действието на 
международната регистрация по чл. 39, ал. 3, 
чл. 40, ал. 2, чл. 41, ал. 2, чл. 43 и чл. 47 е 
потвърден с влязло в сила решение;
3. при подадена опозиция срещу признаване 
на действието є;
4. не е подадена опозиция или тя е от-
хвърлена като неоснователна с влязло в сила 
решение;
5. вследствие на подадена опозиция дейст-
вието на международната регистрация е от-
казано изцяло или частично с влязло в сила 
решение.
(8) Когато по международната регистрация 
е постановено окончателно решение за отказ 
за признаване на действието є, решението за 
отказ може да се обжалва при условията и 
по реда на чл. 69 – 79.
(9) Международните регистрации, по които 
Република България е посочена страна, под-
лежат на публикация при условията и по реда 
на чл. 49, ал. 3, чл. 50, ал. 5 и чл. 83, ал. 2.
(10) Всяка международна регистрация с 
признато действие на територията на Републи-
ка България може да бъде обект на искане за 
отмяна или заличаване, които се разглеждат 
при условията и по реда на чл. 69 – 79.
(11) Когато действието на международна 
регистрация на марка е изцяло или частично 
отменено или заличено с влязло в сила ре-
шение, до Международното бюро се изпраща 
съобщение.
(12) Притежателят на международна регис-
трация на марка, действаща на територията 
на Република България, може да поиска меж-
дународната регистрация да се трансформира 
в национална заявка.
(13) Притежателят на международна регис-
трация на марка, действаща на територията 
на Република България, който има по-ранна 
национална регистрация на същата марка, 
може с искане до Патентното ведомство, 
придружено с документ за платена държавна 
такса, ако плащането е по банков път, да по-
иска международната регистрация да се счита 
като заместваща националната със запазване 
на всички права, придобити от националната 
регистрация.
Международна регистрация на национални 
марки
Чл. 108. (1) Всяко лице с постоянен ад-
рес или с действителна търговска дейност в 
Република България, което е притежател на 
марка, регистрирана или заявена по този за-
кон, може да подаде заявка за международна 
регистрация.
(2) Заявката се подава чрез Патентното 
ведомство в Международното бюро.
(3) В случаите на заявка за териториално 
разширение тя може да се подаде чрез Па-
тентното ведомство или директно в Между-
народното бюро.
(4) Таксите за международна регистрация 
и териториално разширение се заплащат от 
заявителя в Международното бюро.
(5) Такси за международна регистрация и за 
териториално разширение, когато то се подава 
чрез Патентното ведомство, се дължат и на 
ведомството съгласно тарифата по чл. 4, ал. 1.
(6) В срок 5 години от датата на между-
народната регистрация, когато заявката или 
регистрацията на национална марка, която е 
базова за международната регистрация, бъде 
изцяло или частично отказана, съответно 
отменена или заличена, с влязло в сила ре-
шение, до Международното бюро се изпраща 
съобщение.
(7) Съобщение до Международното бюро 
се изпраща и когато в срок 5 години от датата 
на международната регистрация, заявката или 
регистрацията на национална марка, която е 
базова за международната регистрация, бъде 
разделена.
(8) Датата и номерът на международната 
регистрация на национална марка се отра-
зяват в досието на националната марка и се 
вписват в Държавния регистър на марките.
Международна регистрация на наимено-
вания за произход с посочване на Република 
България
Чл. 109. (1) Международна регистрация на 
наименование за произход с посочване на Ре-
публика България е регистрация, извършена от 
Международното бюро по реда на Лисабонска-
та спогодба за закрила на наименованията за 
произход и тяхната международна регистрация 
от 31 октомври 1958 г. с нейните изменения 
и допълнения (ратифицирана с Указ № 523 
на Държавния съвет – ДВ, бр. 24 от 1975 г.), 
наричана по-нататък „Лисабонската спогодба“.
(2) Международната регистрация на наиме-
нование за произход с посочване на Република 
България има същото действие, както ако 
това наименование е било директно заявено 
и регистрирано в Република България. Това 
наименование не може да се превърне в ро-
дово, докато се ползва със закрила в страната 
на произхода.
(3) Закрилата на международно наименова-
ние за произход в Република България може