Държавен вестник, бр. 58, 2004 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  58
и анти-Е тест-реагенти или с полиспецифич-
ни анти-С+D+Е или анти-C+D и анти-D+E
тест-реагенти, получени от два различни из-
точника.
(2) При следващи вземания на кръв се из-
ползват резултатите, получени при предишни-
те две вземания и съхранени в регистъра по чл. 36
ЗККК, воден на първо и второ ниво.
Чл. 14. (1) Изследването на антигените С, с,
E, e от системата Rhesus на единица взета кръв
се извършва в случаите, когато е необходим
подбор на кръв или кръвни съставки за прели-
ване по Rh фенотип.
(2) Антигените С, с, Е, е от системата Rhesus
се изследват независимо от Rh (D) принадлеж-
ността на взетата единица кръв.
(3) При първите две последователни взе-
мания на кръв изследването се извършва с
моноспецифични анти-С, анти-с, анти-Е и
анти-е тест-реагенти, получени от два различ-
ни източника.
(4) При следващи вземания на кръв се из-
ползват резултатите, получени от първите две
вземания на кръв и съхранени в регистъра по
чл. 36 ЗККК, воден на първо и второ ниво.
Чл. 15. (1) Еритроцитните антигени извън
системите АВ0 и Rhesus се изследват в случа-
ите, когато е необходим подбор на кръв или
кръвни съставки за преливане по антигенна
формула.
(2) При първите две последователни взема-
ния на кръв еритроцитните антигени от други
кръвногрупови системи като KEL, МNS, Duffy,
Kidd, Lewis, P, Lutheran и др. се изследват със
съответните специфични тест-реагенти.
(3) При следващи вземания на кръв се из-
ползват резултатите, получени от първите две
вземания на кръв и съхранени в регистъра по
чл. 36 ЗККК, воден на първо и второ ниво.
Чл. 16. (1) Всяка единица взета кръв се из-
следва чрез комплекс от методи за установява-
не наличието на антиеритроцитни антитела. Из-
следването включва:
1. директен антиглобулинов тест (ДАГТ) с
полиспецифичен антиглобулинов серум (АГС);
2. индиректен антиглобулинов тест (ИАГТ—
Coombs тест) с полиспецифичен АГС;
3. аглутинационен и ензимен тест или други
тестове с еквивалентна чувствителност.
(2) При положителен резултат от изследва-
не за антиеритроцитни антитела се извършват
допълнителни имунохематологични изследва-
ния за установяване на специфичността и титъ-
ра им. При невъзможност за определяне специ-
фичността на антиеритроцитните антититела
пробата се изпраща за окончателна диагности-
ка в Националния център по хематология и
трансфузиология (НЦХТ).
(3) Всяка единица взета кръв с положителен
резултат от изследването за антиеритроцитни
алоантитела се използва съгласно таблицата в
приложение № 2.
(4) Взета единица кръв с положителен ДАГТ
не се използва за клинично приложение.
(5) Еритроцитен и тромбоцитен концентрат,
получени от кръв с положителен ДАГТ, не се
използват за клинично приложение.
(6) Донор на кръв, чиито резултати от из-
следване за антиеритроцитни антитела е поло-
жителен, се информира и се насочва към лич-
ния лекар за допълнителни изследвания и кон-
султации. От същото лице се взема отново кръв
при липса на противопоказания и след отрица-
телен резултат от изследване за антиеритроцит-
ни антитела, извършено не по-рано от 6 месеца
от първото изследване.
Чл. 17. Върху етикета на всяка единица взе-
та кръв се нанасят следните данни от имунохе-
матологични изследвания:
1. кръвногруповите антигени от системата
АВ0; в зависимост от кръвната група етикетите
на единиците с кръв или кръвни съставки са
оцветени, както следва:
а) кръвна група А—в синьо;
б) кръвна група В—в червено;
в) кръвна група 0—в бяло;
г) кръвна група АВ—в жълто;
2. Rh (D) антиген:
а) единиците кръв с положителен резултат
за Rh (D) антиген се етикетират като Rh (D)
(+) положителни; текстът върху етикета е на-
писан с черни букви на бял фон;
б) единиците кръв с отрицателен резултат за
Rh (D) антиген се етикетират като Rh (D) (-)
отрицателни; текстът върху етикета е написан
с бели букви на черен фон;
в) единиците кръв с положителен резултат
за слаб Rh (D) антиген (Du) се етикетират като
Rh (D) (+) положителни;
3. в случаите, когато са изследвани, на ети-
кета се нанасят и подгрупите на А антигена (А1
или А2), Rh фенотипа, антигените от другите
кръвногрупови системи, титъра на анти-А и
анти-В антителата.
Г л а в а  т р е т а
ДИАГНОСТИКА НА КРЪВ И КРЪВНИ СЪС-
ТАВКИ ЗА ТРАНСМИСИВНИ ИНФЕКЦИИ
Чл. 18. Диагностика на взета кръв и кръвни
съставки за маркери на трансмисивни инфек-
ции се извършва в центрове за трансфузионна
хематология, съгласно правилата на Добрата
лабораторна практика и при спазване на изис-
кванията на тази наредба.
Чл. 19. За диагностика на взетата кръв се
използват реагенти, които имат разрешение за
употреба в Република България. Всяка новопо-
лучена партида тестове се приема със сертифи-
кат за качество.
Чл. 20. (1) Всяка единица взета кръв се из-
следва задължително за анти НIV 1, 2 антите-
ла, повърхностен антиген на хепатит В, анти
НСV антитела и антитрепонемни антитела.